ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"22" квітня 2021 р. м. Київ Справа № 911/1195/21

м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 16/108

Господарський суд Київської області

без виклику (повідомлення) сторін

Господарський суд Київської області, одноособово, у складі судді Саванчук С.О., розглянув матеріали заяви (вх. №118/21 від 22.04.2021) ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі

за позовом ОСОБА_1

АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

до Акціонерного товариства «ЕСЕ Інвестмент»

9495, Князівство Ліхтенштейн, м. Трізен, Ландштрасе, 123, реєстраційний номер: FL-0002.550.206-2 в торговому реєстрі Князівства Ліхтенштейн

про стягнення коштів

встановив:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ЕСЕ Інвестмент» про стягнення 3314834,43 Євро за договором купівлі-продажу 100% частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітряний Парк Успішний» (08292, Київська обл., м. Буча, вул. Гмирі Бориса, будинок 14-А, кв. 110, ідентифікаційний код 42362892).

Крім того, разом з позовом надійшла заява про забезпечення позову (вх. № 118/21 від 22.04.2021) в якій заявник заявляє про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітряний парк Успішний" (08292, Київська обл., м. Буча, вул. Гмирі Бориса, будинок 14-А, кв. 110, ідентифікаційний код 42362892) у розмірі 30000,00 грн., що становить 100% статутного капіталу, яка належить Акціонерному товариству «ЕСЕ Інвестмент» (9495, Князівство Ліхтенштейн, м. Трізен, Ландштрасе, 123, реєстраційний номер: FL-0002.550.206-2 в торговому реєстрі Князівства Ліхтенштейн).

За результатами розгляду заяви, суд зазначає таке.

Відповідно до вимог частини 1 статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з частиною 2 статті 136 Господарського процесуального кодексу України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 139 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову повинна містити пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Відповідно до частини 1 статті 141 Господарського процесуального кодексу України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

З урахуванням позиції, що викладена у пункті 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процессу.

При цьому, обов`язок доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову. Доказування повинно здійснюватись за загальними правилами відповідно до статей 73, 74, 76-79 Господарського процесуального кодексу України, які передбачають обов`язковість подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Оцінка доводів заявника та висновки суду.

В обґрунтування забезпечення позову заявником зазначено, що невжиття зазначених заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду чи ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він звернувся до суду, з огляду на те, що існує істотний ризик того, що частка у розмірі 100% статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітряний парк Успішний» може бути відчужена на користь інших осіб, що істотно ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Проте, у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Забезпечення позову полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів, є засобом, що призначений гарантувати виконання майбутнього рішення господарського суду та реалізації кожним права на судовий захист.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

До матеріалів справи долучено лист Акціонерного товариства «ЕСЕ Інвестмент» згідно з яким повідомляється, що товариство звернулось до обслуговуючого банку LGT (Князівство Ліхтенштейн), проте, банківська установа заблокувала процедуру перерахування спірних у даній справі коштів, з огляду на протокол виводу значних сум за межі країни. У даний момент проводяться переговори з банківською установою та залишилось провести комплексну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітряний парк Успішний» та здійснити виїзд на земельні ділянки, проте, з урахуванням того, що Кабінет Міністрів України продовжив карантинні обмеження, здійснення зазначених дій не можливе, а товариство, у свою чергу, готове до урегулювання зазначеного питання шляхом укладення додаткової угоди.

За результатами розгляду заяви, суд зазначає, що заявником не надано суду жодних доказів на підтвердження наявності підстав для вжиття заявлених заходів забезпечення позову, а також жодних аргументів того, що невжиття заходів до забезпечення позову якимось чином може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, зокрема, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів, вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо), а саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви (аналогічну правову позицію викладено в абзаці 2 пункту 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову").

Загальне посилання заявника на те, що наявність спору між сторонами свідчить про можливі порушення його прав є лише припущенням заявника, що не підтверджене, як вказано судом вище, жодними доказом чи аргументом та не створює підстав для задоволення відповідної заяви про накладення арешту.

Наявність спору щодо предмету позову - необхідна умова для розгляду правовідносин у господарському суді, відповідно достатті 4 Господарського процесуального кодексу України, відтак, як загальна, кваліфікуюча, ознака господарсько-процесуальних правовідносин не може бути сама по собі підставою для забезпечення позову, оскільки застосування даних заходів має виключний характер і потребує доведення на загальних умовах наявності відповідних підстав.

При цьому, спір про право відбувається з дотриманням принципу змагальності сторін господарського процесу, відповідно до частини 3 статті 2, статті 13 Господарського процесуального кодексу України, встановлення наявності права на предмет спору відбувається при розгляді справи по суті та зазначається у резолютивній частині рішення суду. Відтак, зокрема, неприпустимим є використання заходів забезпечення позову - арешта усього або значної частини майна боржника, як способу тиску на сторону у справі, примусу до завершення спору на користь позивача, що також негативно вплине на дотримання принципу змагальності сторін господарського процесу.

Також судом враховано, що заявником не надано пропозицій до зустрічного забезпечення, в порушення пункту 6 частини 1 статті 139 Господарського процесуального кодексу України, що обгрунтоване безпідставністю такого зустрічного забезпечення, оскільки відповідач однозначно не понесе збитків, що, за висновками суду, є лише припущенням, при чому, нічим не обгрунтованим, у тому числі, з огляду на те, що арешт накладається на 100% корпоративних прав товариства.

За результатами дослідження та оцінки матеріалів справи щодо забезпечення позову в їх сукупності, з огляду на вказані вище вимоги чинного законодавства, суд дійшов висновку про відмову у забезпеченні позову, оскільки заявником не доведено належними доводами і доказами імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в даній справі у разі невжиття таких заходів забезпечення позову, те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а також зважаючи на неспівмірність заходів забезпечення позову заявленим позивачем вимогам та збалансованості інтересів обох сторін.

Також у заяві про забезпечення позову міститься клопотання про виклик заявника для надання пояснень щодо необхідності забезпечення позову.

Відповідно до частини 3 статті 140 Господарського процесуального кодексу України суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, що подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням.

Згідно з пунктами 3, 4 частини 1 статті 139 Господарського процесуального кодексу України обгрунтування необхідності забезпечення позову та заходу забезпечення позову, який належить застосувати, повинні бути викладені письмово у заяві про забезпечення позову.

За загальним правилом частини 1 статті 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Заявником не обгрунтовані у заяві підстави виклику його до суду, за змістом частини 1 статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклик судом учасника справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії - це визнання судом його явки обов`язковою, а згідно з частиною 3 статті 140 Господарського процесуального кодексу України виклик заявника віднесено до права суду, натомість, за матеріалами заяви у суду не виникає потреби у додаткових поясненнях чи доказах заявника, з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням не розглядається, оскільки заявником заперечене таке зустрічне забезпечення, заявником жодним аргументом не обгрунтовано підстав його виклику до суду, хоча за змістом частини 1 статті 74, пункту 5 частини 1 статті 170 Господарського процесуального кодексу України, заява (клопотання) має містити її підстави, зважаючи на вказане, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання заявника про виклик його до суду для надання пояснень щодо необхідності забезпечення позову.

Керуючись статтями 136, 137, 139, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ухвалив:

У задоволенні заяви (вх. № 118/21 від 22.04.2021) ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про забезпечення позову відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею - 22.04.2021 та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів.

Суддя С.О. Саванчук