РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.04.2021Справа № 910/16519/20

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Літвінової М.Є.

за участю секретаря судового засідання: Зінчук С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

За позовом Приватного акціонерного товариства "Домобудівний комбінат №4"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сітібудсервіс"

третя особа, яка не замовляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державне підприємство "Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат "Пуща-Водиця"

про визнання правочину недійсним

Представники учасників справи:

Від позивача: не з`явились;

Від відповідача: Іванов О.В.;

Від третьої особи: не з`явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Домобудівний комбінат №4" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сітібудсервіс" (далі - відповідач) про визнання правочину недійсним.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що 07.12.2017 між сторонами було підписано додаткову угоду до договору від 19.11.2014, згідно умов якої погоджено безпідставну передачу від позивача на користь відповідача додаткових 3046,05 кв.м площі в об`єкті будівництва, розташованого на земельній ділянці розміром 7,3 га, кадастровий номер :85:227:0300 в Подільському районі міста Києва, прилягає до вул. М.Гречка та проспекту Правди.

Зазначена угода, за твердженнями позивача, укладена всупереч інтересів останнього, без жодної на те підстави та загрожує Приватному акціонерному товариству "Домобудівний комбінат №4" втратами майнового характеру.

Також як вказує позивач, оспорювана додаткова угода вчинена від імені Приватного акціонерного товариства "Домобудівний комбінат №4" головою правління позивача Разсамакіним А.В. за відсутності погодження наглядової ради Приватного акціонерного товариства "Домобудівний комбінат №4" всупереч положенням статуту позивача у відповідній редакції та ст.ст.52, 70 Закону України "Про акціонерні товариства", що відповідно є підставою для визнання недійсним зазначеного правочину.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.11.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №910/16519/20, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 02.12.2020.

17.11.2020 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній проти заявлених позовних вимог заперечив, серед іншого зазначивши про те, що схвалення додаткової угоди від 07.12.2017 до договору від 19.11.2014 відбулось шляхом прийняття загальними зборами Приватного акціонерного товариства "Домобудівний комбінат №4" рішень, оформлених протоколами від 05.04.2017 №33 та від 28.03.2018 №34, а отже заявлені позовні вимоги є безпідставними.

25.11.2020 через канцелярію Господарського суду міста Києва від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній проти тверджень відповідача, викладених у відзиві на позов, заперечив.

27.11.2020 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника позивача надійшло клопотання про призначення експертизи та зупинення провадження у справі.

30.11.2020 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника позивача надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання.

01.12.2020 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника позивача надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.12.2020, яку занесено до протоколу судового засідання, відмовлено у задоволенні клопотання про відкладення підготовчого засідання, поданого до суду 30.11.2020, на підставі ст.50 Господарського процесуального кодексу України залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Державне підприємство "Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат "Пуща-Водиця", задоволено клопотання про відкладення підготовчого засідання, подане представником позивача 01.12.2020 та відкладено підготовче засідання по справі №910/16519/20 на 23.12.2020, відкладено розгляд клопотання про призначення судової експертизи до встановлення фактичних обставин справи. Третій особі направлено повідомлення про судове засідання 23.12.2020 в порядку ст.ст.120-121 Господарського процесуального кодексу України.

08.12.2020 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

11.12.2020 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника відповідача надійшли заперечення на клопотання про призначення експертизи та зупинення провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.12.2020, яку занесено до протоколу судового засідання, відкладено підготовче засідання по справі №910/16519/20 на 20.01.2021. Відповідачу та третій особі направлено повідомлення про судове засідання 20.01.2021 в порядку ст.ст.120-121 Господарського процесуального кодексу України.

Підготовче засідання, призначене на 20.01.2021, не відбулося у зв`язку з перебуванням судді М.Є.Літвінової на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.01.2021 призначено підготовче засідання по справі №910/16519/20 на 17.02.2021.

Представник позивача у підготовчому судовому засіданні 17.02.2021 подав клопотання про залишення без розгляду клопотання про проведення експертизи, яке було задоволено судом.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.02.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу №910/16519/20 до судового розгляду по суті на 15.03.2021.

17.02.2020 через канцелярію суду від представника третьої особи надійшла заява про прийняття участі у справі №910/16519/20 в порядку самопредставництва.

У судовому засіданні з розгляду справи по суті 15.03.2021 оголошено перерву до 31.03.2021. Третій особі направлено повідомлення про судове засідання 31.03.2021 в порядку ст.ст.120-121 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні з розгляду справи по суті 31.03.2021 оголошено перерву до 07.04.2021. Третій особі направлено повідомлення про судове засідання 07.04.2021 в порядку ст.ст.120-121 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.04.2021 клопотання про відкладення розгляду справи №23-183 від 06.04.2021, яке надійшло на адресу суду електронною поштою без ЕЦП, повернуто Приватному акціонерному товариству "Домобудівний комбінат №4" без розгляду.

Представники позивача та третьої особи в судове засіданні 07.04.2021 не з`явились, про причини неявки суд не повідомили. Про проведення судового засідання 07.04.2021 позивач та третя особа були повідомлені належним чином.

Представник відповідача у судовому засіданні 07.04.2021 проти задоволення позову заперечив з підстав наведених у відзиві на позов.

У судовому засіданні 07.04.2021 на підставі ст.240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

05.03.2013 між Державним підприємством "Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат "Пуща-Водиця" (далі - сторона 1, третя особа) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сітібудсервіс" (далі - сторона 2, відповідач) укладено інвестиційний договір №0503-ІД/13 (далі - інвестиційний договір) предметом якого є зобов`язання та права сторін щодо їх дій по будівництву об`єкта земельній ділянці з метою отримання кожної зі сторін своєї частини в збудованому об`єкті або іншого майна та/або коштів в порядку та на умовах, визначених в договорі. В порядку та на умовах даного договору сторона 1, як землекористувач земельної ділянки, залучає сторону 2 до будівництва об`єкта на земельній ділянці та делегує стороні 2 забезпечити проектування та спорудження об`єкта, а сторона 2 зобов`язується на свій ризик за рахунок власних або залучених сил, коштів, матеріалів, засобів, техніки та устаткування забезпечити в повному обсязі проектування та спорудження об`єкта відповідно до проектної документації (п.2.1).

Згідно з п.1.1.6 інвестиційного договору, під терміном "земельна ділянка" сторони розуміють - частину земної поверхні (територія) орієнтовною загальною площею 42,35 га, розташована між проспектом Правди та вулицею Полковою в Подільському районі міста Києва, з межами, визначеними в додатку №1 до даного договору.

Пунктом 1.1.8 інвестиційного договору узгоджено, що під терміном "об`єкт" сторони розуміють - житлову та громадську забудову з об`єктами інженерно-транспортної інфраструктури, що має бути збудована на земельній ділянці (між проспектом Правди та вулицею Полковою в Подільському районі міста Києва), орієнтовно загальною площею не менше 50000,00 квадратних метрів. Загальна площа об`єкта, кількість будівель та технічні характеристики і параметри об`єкта будуть визначені в проектній документації.

Відповідно до п.п.5.2.1 та 5.2.2 інвестиційного договору за виконання своїх зобов`язань за договором сторона 1 отримує у свою власність (господарське відання) 5% площі житла в об`єкті. Решту об`єкта (95%) площі житла в об`єкті та 100% площі нежилого призначення в об`єкті отримує у свою власність сторона 2.

19.11.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Сітібудсервіс" (далі - сторона 1, відповідач) та Публічним акціонерним товариством "Домобудівний комбінат №4" (далі - сторона 2, позивач) укладено договір (далі - договір) предметом якого є правове рулювання участі сторін щодо організації будівництва об`єкта будівництва на земельній ділянці, його подальшого введення в експлуатацію з метою отримання кожної із сторін своєї частини в збудованому об`єктів будівництва та/або коштів в порядку та на умовах, визначених у договорі. Право забудови земельної ділянки, яке належить стороні 1, на підставі договору №0503-ІД/13 від 05.03.2013, укладеного між останнім та ДП "Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат "Пуща-Водиця", передає стороні 2, а сторона 2 приймає від сторони 1 функції забудовника щодо всіх дій необхідних для проектування, будівництва та введення в експлуатацію об`єкта будівництва в момент підписання цього договору (п.п.2.1, 2.2 договору).

Згідно з п.п.1.1.2-1.1.7 договору сторонами узгоджено наступні терміни та скорочення: земельна ділянка - земельна ділянок площею 7,3 га, що розташована за адресою: м. Київ, Подільський район, відділення центральне, масив №3, кадастровий номер якої :85:227:0300, графічне зображення якої визначено в додатку №1 до цього договору, та цільове призначення якої визначено наказом Головного управління Держземагенства у м. Києві від 31.10.2014 №21/0/13-14; об`єкт будівництва - об`єкти нерухомого майна (будівлі, споруди тощо), що будуть побудовані на земельній ділянці з характеристиками та параметрами згідно проектної документації; загальна площа об`єкта будівництва - площа об`єкта будівництва, що складається із площі житлових та нежитлових приміщень в усіх об`єктах, збудованих на земельній ділянці, визначеній в п.1.1.2 цього договору; площа житла в об`єкті - загальна площа всіх квартир в об`єкті. При цьому квартира це - внутрішня ізольована частина в об`єкті, що складається з комплексу взаємопов`язаних житлових приміщень, допоміжних приміщень, балкону та/або лоджії, та має самостійний вихід на вулицю, двір, коридор загального користування або сходову клітку і призначення та придатна для постійного у ній проживання фізичних осіб; площа нежитлового призначення - площа всіх основних та допоміжних нежилих приміщень в об`єкті та машино-місць в паркінгах в об`єкті, які є (можуть бути) окремим предметом цивільного обороту; функції замовника - передбачені законодавством права та обов`язки, дії замовника будівництва об`єкту, включаючи, але не обмежуючись цим, права та обов`язки, а також дії щодо отримання необхідних дозволів на будівництво об`єкту будівництва, розробки та погодження проектно-кошторисної документації, отримання відповідних вихідних даних, технічних умов, будівництва об`єкту, оформлення права власності на об`єкт будівництва чи на його окремі частини, фінансування всіх вище перелічених та інших дій власними коштами та/або із залученням третіх осіб, продаж третім особам (юридичним/фізичним) прав на об`єкт будівництва.

Пунктом 5.4.3 договору визначено, що сторона 2 має право після затвердження спорудження (будівництва) об`єкта будівництва та прийняття його в експлуатацію отримати в натурі у власність об`єкт будівництва, відповідно до умов цього договору.

12.07.2016 між сторонами укладено додаткову угоду до договору, відповідно до якої сторони дійшли згоди викласти п.3.3 та п.3.4 договору в наступній редакції.

Згідно з п.3.3 договору (в редакції додаткової угоди від 12.07.2016) для виконання стороною 1 своїх зобов`язань за договором № 0503-ІД/13 від 05.03.2013 перед ДП "НДВА "Пуща-Водиця", який є землекористувачем земельної ділянки площею 7,3 га, що розташована за адресою: м. Київ, Подільський район, відділення центральне, масив №3, за кадастровим номером :95:227:0300 та враховуючи передачу функцій замовника будівництва стороні 2 для будівництва на цій земельній ділянці об`єктів загальною площею 251112 м2, в яких площа житла складає 173153,54 м2 на підставі п.2.2 договору від 19.11.2014, сторона 2 передає стороні 1 5611,63 кв.м, а сторона 1 в свою чергу зобов`язана передати ДП "НДВА "Пуща-Водиця" площу житла в обсязі не менше ніж 5611,63 кв.м. Передача стороною 2 площ житла стороні 1 виконується по кожному об`єкту будівництва на підставі актів готовності об`єктів до експлуатації.

Відповідно до п.3.3.1 договору (в редакції додаткової угоди від 12.07.2016) за виконання стороною 1 своїх зобов`язань за договором, сторона 2 бере участь щодо розбудови соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури на земельній ділянці, пропорційно до рівня навантаження об`єкта будівництва, в обсягу та строки, які будуть погоджені сторонами в додатковій угоді до цього договору.

Пунктом 3.4 договору (в редакції додаткової угоди від 12.07.2016) сторонами погоджено, що після укладення цього договору та передачі функцій забудовника стороні 2, сторона 2 отримує у свою власність майнові права на решту загальної площі об`єкта будівництва.

У відповідності до п.п.2-5 додаткової угоди від 12.07.2016 протягом п`ятнадцяти календарних днів після підписання цієї додаткової угоди, сторони підписують протокол розподілу площі в об`єкті будівництва, в якому визначають конкретні майнові права на приміщення в об`єкті будівництва, які отримує у власність кожна зі сторін. Якщо відсотковий розмір частки сторони в об`єкті будівництва не співпадатиме з площею цілих приміщень, для розподілу частин об`єкта будівництва між сторонами застосовуються округлення згідно з чинними правилами бухгалтерського обліку до десятих метра. Сторона 2 протягом 15 календарних днів після підписання актів готовності об`єктів до експлуатації з урахуванням фактичних обмірів БТІ щодо кожного житлового будинку окремо оформлюють зі стороною 1 акт про розподіл площі в об`єкті будівництва, щодо розмежування між сторонами приміщень в об`єкті будівництва, які визначені у протоколі розподілу. Одночасно з підписанням акту про розподіл площі в об`єкті будівництва сторона 1 зобов`язана надати стороні 2 довідку про повне виконання стороною 2 своїх зобов`язань за п.3.3 договору, викладеному в редакції цієї додаткової угоди (форма довідки додається та є невід`ємною частиною цього договору). Оформлення права власності на квартири, які передаються стороною 2 стороні 1 для розрахунку з ДП "НДВА "Пуща-Водиця" відповідно до умов п.3.3 цього договору, виконується не за рахунок сторони-2 та сторони-1.

На виконання умов договору та додаткової угоди від 12.07.2016 між сторонами підписано протокол розподілу площі житла в об`єктах будівництва.

23.01.2017 між сторонами складено та підписано акт розподілу площ в об`єкті, відповідно до якого сторони, з врахуванням обмірів технічної інвентаризації погодили наступний розподіл першої черги будівництва (житловий будинок №1, що складається з шести корпусів) на земельній ділянці розміром 7,3 га, кадастровий номер :85:227:0300, яка розташована в Подільському районі міста Києва та прилягає до вулиці Маршала Гречка та проспекту Правди. Сторона 1 отримує у власність 1862,9 кв.м площ житла в першій черзі будівництва (житловий будинок №1, що складається з шести корпусів) на земельній ділянці розміром 7,3 га кадастровий номер 80000000:85:227:0300, яка розташована в Подільському районі міста Києва та прилягає до вулиці Маршала Гречка та проспекту Правди, а саме 24 квартири з визначеними характеристиками.

11.08.2017 між сторонами складено та підписано акт розподілу площ в об`єкті, відповідно до якого сторони, з врахуванням обмірів технічної інвентаризації погодили наступний розподіл другої черги будівництва (житловий будинок №2, що складається з шести корпусів) на земельній ділянці розміром 7,3 га, кадастровий номер :85:227:0300, яка розташована в Подільському районі міста Києва та прилягає до вулиці Маршала Гречка та проспекту Правди. Сторона 1 отримує у власність 1884,5 кв.м площ житла у другій черзі будівництва (житловий будинок №2, що складається з шести корпусів) на земельній ділянці розміром 7,3 га кадастровий номер 80000000:85:227:0300, яка розташована в Подільському районі міста Києва та прилягає до вулиці Маршала Гречка та проспекту Правди, а саме 24 квартири з визначеними характеристиками.

07.12.2017 сторонами укладено додаткову угоду до договору, за умовами якої сторони дійшли згоди викласти п.3.3 договору в наступній редакції.

Згідно з п.3.3 договору (в редакції додаткової угоди від 07.12.2017) за виконання стороною 1 своїх зобов`язань за договором, із збудованого житла площею 173153,54 кв.м, сторона 2 зобов`язується передати на користь сторони 1 квартири загальною площею 8657,68 кв.м. Сторони погодили та розуміють, що із вказаної вище площі 8657,68 кв.м станом на 07.12.2017 стороною 2 розподілено на користь сторони 1 5611,63 кв.м. Решту площі розміром 3046,05 кв.м сторона 2 зобов`язується найближчим часом передати на користь сторони 1 наступним чином:

- 1000,00 кв.м сторона 2 передає стороні 1 із збудованого житла, з об`єктів, які будуються на даний час і буде передано після підписання цього договору;

- решту площі розміром 2046,05 кв.м сторона 2 передає стороні 1 із перших нових проектів будівництва, які будуть реалізовуватись за участю сторони 2.

В свою чергу, на виконання стороною 1 своїх зобов`язань за договором № 0503-ІД/13 від 05.03.2013 перед ДП "НДВА "Пуща-Водиця", яке є користувачем земельної ділянки площею 7,3 га, сторона 1 зобов`язана передати на користь ДП "НДВА "Пуща-Водиця" 8657,68 кв.м.

Площа 3046,05 кв.м повинна бути врахована при майбутніх розрахунках з ТОВ "Сітібудсервіс"

20.03.2018 між сторонами складено та підписано акт розподілу площ в об`єкті, відповідно до якого сторони, з врахуванням обмірів технічної інвентаризації погодили наступний розподіл третьої черги будівництва (житловий будинок №2, що складається з шести корпусів) на земельній ділянці розміром 7,3 га, кадастровий номер :85:227:0300, яка розташована в Подільському районі міста Києва та прилягає до вулиці Маршала Гречка та проспекту Правди . Сторона 1 отримує у власність 1873,3 кв.м площ житла в третій черзі будівництва (житловий будинок №3, що складається з шести корпусів) на земельній ділянці розміром 7,3 га кадастровий номер 80000000:85:227:0300, яка розташована в Подільському районі міста Києва та прилягає до вулиці Маршала Гречка та проспекту Правди, а саме 26 квартири з визначеними характеристиками.

Згідно сертифікатів серії ІУ №№17, 26, 40, 35, 07, 43 від 30.12.2016, №№51, 87, 81, 76, 63, 167 від 06.04.2017, №№03, 99, 84, 17, 96, 90 від 24.11.2017 Державною архітектурно-будівельною інспекцією України засвідчено відповідність закінченого будівництва об`єкта - будівництво мікрорайону ІІ-А у багатофункціональному житловому районі (місце розташування: прилягає до вул. Маршала Гречка та проспекту Правди у Подільському районі м. Києва) перша - третя черга будівництва, 1-18 пускові комплекси, корпуси 1-6 житлових будинків 1 - 3.

Як зазначає позивач у позовній заяві, підписана між сторонами додаткова угода від 07.12.2017 до договору від 19.11.2014, згідно умов якої погоджено безпідставну передачу від позивача на користь відповідача додаткових 3046,05 кв.м площі в об`єкті будівництва, розташованого на земельній ділянці розміром 7,3 га, кадастровий номер :85:227:0300 в Подільському районі міста Києва, прилягає до вул. М.Гречка та проспекту Правди є такою, що укладена всупереч інтересів позивача, без жодної на те підстави та загрожує Приватному акціонерному товариству "Домобудівний комбінат № 4" втратами майнового характеру.

За твердженнями позивача, оспорювана додаткова угода укладена від імені Приватного акціонерного товариства "Домобудівний комбінат №4" головою правління позивача Разсамакіним А.В. із перевищенням повноважень, тобто за відсутності необхідного обсягу цивільної дієздатності, оскільки ціна цього правочину дорівнює 49545495,81 грн, що перевищує 10% вартості активів позивача (30971200,00 грн) за даними річної фінансової звітності товариства за 2016 рік, у зв`язку з чим укладення зазначеної додаткової угоди потребувало погодження наглядової ради Приватного акціонерного товариства "Домобудівний комбінат №4".

Отже, на думку позивача, додаткова угода від 07.12.2017 до договору від 19.11.2014 є такою, що укладена всупереч положенням статуту Приватного акціонерного товариства "Домобудівний комбінат №4" у відповідній редакції та ст.ст.52, 70 Закону України "Про акціонерні товариства", що є підставою для визнання зазначеного правочину недійсним.

Відповідач в свою чергу, заперечуючи проти позову, зазначає, що відбулось схвалення додаткової угоди від 07.12.2017 до договору від 19.11.2014 шляхом прийняття загальними зборами Приватного акціонерного товариства "Домобудівний комбінат № 4" рішень, оформлених протоколами від 05.04.2017 №33 та від 28.03.2018 №34, а отже заявлені позовні вимоги є безпідставними.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ч.2 ст.4 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 129 Конституції України унормовано, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч.1-4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України.

Статтею 20 Господарського кодексу України, тут і далі в редакції, чинній на момент укладення спірного правочину, передбачено, що кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України, тут і далі в редакції, чинній на момент укладення спірного правочину, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним (підпункт 2 ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою ст.203 Цивільного кодексу України.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Відповідно до частин 1-3, 5, 6 ст.203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Отже, договір може бути визнаний недійсним лише з підстав, передбаченими законом. Тому в кожній справі про визнання договору недійсним суд встановлює наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угоди недійсною.

У відповідності до ст.204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Тобто в силу приписів ст.204 Цивільного кодексу України правомірність правочину презюмується.

Отже, заявляючи позов про визнання недійсним договору, угоди, позивач має довести наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угод недійсними і настанням відповідних наслідків.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Відповідність чи невідповідність правочину вимогам закону має оцінюватися господарським судом стосовно законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.92 Цивільного кодексу України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Згідно положень ст.97 Цивільного кодексу України управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст.241 Цивільного кодексу України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину.

Вищим органом акціонерного товариства є загальні збори акціонерів. У загальних зборах мають право брати участь усі його акціонери незалежно від кількості і виду акцій, що їм належать (ч.1 ст.159 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.160 Цивільного кодексу України в акціонерному товаристві може бути створена наглядова рада акціонерного товариства, яка здійснює контроль за діяльністю його виконавчого органу та захист прав акціонерів товариства. Випадки обов`язкового створення в акціонерному товаристві наглядової ради встановлюються законом. Статутом акціонерного товариства і законом встановлюється виключна компетенція наглядової ради. Питання, віднесені статутом до виключної компетенції наглядової ради, не можуть бути передані нею для вирішення виконавчому органу товариства. Члени наглядової ради акціонерного товариства не можуть бути членами його виконавчого органу. Наглядова рада акціонерного товариства визначає форми контролю за діяльністю його виконавчого органу.

Згідно ст.161 Цивільного кодексу України виконавчим органом акціонерного товариства, який здійснює керівництво його поточною діяльністю, є правління або інший орган, визначений статутом. Виконавчий орган вирішує всі питання діяльності акціонерного товариства, крім тих, що віднесені до компетенції загальних зборів і наглядової ради товариства. Виконавчий орган є підзвітним загальним зборам акціонерів і наглядовій раді акціонерного товариства та організовує виконання їхніх рішень. Виконавчий орган діє від імені акціонерного товариства у межах, встановлених статутом акціонерного товариства і законом. Виконавчий орган акціонерного товариства може бути колегіальним (правління, дирекція) чи одноособовим (директор, генеральний директор).

Загальні збори є вищим органом акціонерного товариства (ч.1 ст.32 Закону України "Про акціонерні товариства" - тут і далі в редакції, чинній на момент укладення спірного правочину,).

Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України "Про акціонерні товариства" загальні збори можуть вирішувати будь-які питання діяльності акціонерного товариства.

До компетенції наглядової ради належить вирішення питань, передбачених цим Законом, статутом, а також переданих на вирішення наглядової ради загальними зборами. До виключної компетенції наглядової ради належить, зокрема, прийняття рішення про вчинення значних правочинів у випадках, передбачених частиною першою статті 70 цього Закону (п.18 ч.2 ст.52 Закону України "Про акціонерні товариства").

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.58 Закону України "Про акціонерні товариства" виконавчий орган акціонерного товариства здійснює управління поточною діяльністю товариства. До компетенції виконавчого органу належить вирішення всіх питань, пов`язаних з керівництвом поточною діяльністю товариства, крім питань, що належать до виключної компетенції загальних зборів та наглядової ради. Виконавчий орган акціонерного товариства підзвітний загальним зборам і наглядовій раді, організовує виконання їх рішень. Виконавчий орган діє від імені акціонерного товариства у межах, встановлених статутом акціонерного товариства і законом.

Відповідно до ст.70 Закону України "Про акціонерні товариства" рішення про надання згоди на вчинення значного правочину, якщо ринкова вартість майна або послуг, що є його предметом, становить від 10 до 25 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності акціонерного товариства, приймається наглядовою радою. Статутом акціонерного товариства можуть бути визначені додаткові критерії для віднесення правочину до значного правочину. У разі неприйняття наглядовою радою рішення про надання згоди на вчинення значного правочину питання про вчинення такого правочину може виноситися на розгляд загальних зборів. Якщо ринкова вартість майна або послуг, що є предметом значного правочину, перевищує 25 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності акціонерного товариства, рішення про надання згоди на вчинення такого правочину приймається загальними зборами за поданням наглядової ради. Рішення про надання згоди на вчинення значного правочину, якщо ринкова вартість майна або послуг, що є предметом такого правочину, перевищує 25 відсотків, але менша ніж 50 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності акціонерного товариства, приймається простою більшістю голосів акціонерів, які зареєструвалися для участі у загальних зборах та є власниками голосуючих з цього питання акцій. Рішення про надання згоди на вчинення значного правочину, якщо ринкова вартість майна, робіт або послуг, що є предметом такого правочину, становить 50 і більше відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності акціонерного товариства, приймається більш як 50 відсотками голосів акціонерів від їх загальної кількості. Якщо на дату проведення загальних зборів неможливо визначити, які значні правочини вчинятимуться акціонерним товариством у ході поточної господарської діяльності, загальні збори можуть прийняти рішення про попереднє надання згоди на вчинення значних правочинів, які можуть вчинятися товариством протягом не більш як одного року з дати прийняття такого рішення, із зазначенням характеру правочинів та їх граничної сукупної вартості. При цьому залежно від граничної сукупної вартості таких правочинів повинні застосовуватися відповідні положення частини другої цієї статті. Вимоги до порядку вчинення значного правочину, передбачені цією статтею, застосовуються як додаткові до інших вимог щодо порядку вчинення певних правочинів, передбачених законом або статутом акціонерного товариства. Забороняється ділити предмет правочину з метою ухилення від передбаченого цим Законом порядку прийняття рішень про вчинення значного правочину.

Як вже вказувалось судом, 07.12.2017 між сторонами було укладено оспорювану додаткову угоду до договору, за умовами якої сторони дійшли згоди викласти п.3.3 договору в наступній редакції - за виконання стороною 1 своїх зобов`язань за договором, із збудованого житла площею 173153,54 кв.м, сторона 2 зобов`язується передати на користь сторони 1 квартири загальною площею 8657,68 кв.м. Сторони погодили та розуміють, що із вказаної вище площі 8657,68 кв.м станом на 07.12.2017 стороною 2 розподілено на користь сторони 1 5611,63 кв.м. Решту площі розміром 3046,05 кв.м сторона 2 зобов`язується найближчим часом передати на користь сторони 1 наступним чином: 1000,00 кв.м сторона 2 передає стороні 1 із збудованого житла, з об`єктів, які будуються на даний час і буде передано після підписання цього договору; решту площі розміром 2046,05 кв.м сторона 2 передає стороні 1 із перших нових проектів будівництва, які будуть реалізовуватись за участю сторони 2. В свою чергу, на виконання стороною 1 своїх зобов`язань за договором № 0503-ІД/13 від 05.03.2013 перед ДП "НДВА "Пуща-Водиця", яке є користувачем земельної ділянки площею 7,3 га, сторона 1 зобов`язана передати на користь ДП "НДВА "Пуща-Водиця" 8657,68 кв.м. Площа 3046,05 кв.м повинна бути врахована при майбутніх розрахунках з ТОВ "Сітібудсервіс".

Оспорювана додаткова угода укладена від імені Приватного акціонерного товариства "Домобудівний комбінат №4" головою правління позивача Разсамакіним А.В.

Сторонами не заперечується, що ціна цього правочину дорівнює 49545495,81 грн, що перевищує 10% вартості активів позивача (30971200,00 грн) за даними річної фінансової звітності товариства за 2016 рік (баланс (звіт про фінансовий стан) на 31.12.2016).

Як вбачається із положень статуту Приватного акціонерного товариства "Домобудівний комбінат №4", затвердженого річними загальними зборами Приватного акціонерного товариства "Домобудівний комбінат №4" згідно протоколу №33 від 05.04.2017 та який був чинний станом на дату укладання між сторонами оспорюваного правочину (далі - Статут), загальні збори акціонерів є вищим органом товариства, що здійснює управління діяльністю товариства в цілому, визначає цілі та основні напрямки діяльності. Загальні збори мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що відносяться до компетенції наглядової ради та/або виконавчого органу товариства (п.п.9.1, 9.3).

До виключної компетенції загальних зборів належить, зокрема, прийняття за поданням наглядової ради товариства, рішення про вчинення значних правочинів щодо майна або послуг, ринкова вартість яких перевищує 25% вартості активів товариства за даними останньої річної фінансової звітності товариства та прийняття рішення про вчинення значного правочину, якщо ринкова вартість майна або послуг, що є предметом такого правочину, перевищує 25% вартості активів товариства за даними останньої річної фінансової звітності товариства (п.п.9.4.25, 9.4.26 Статуту).

Наглядова рада товариства є органом, що здійснює захист прав акціонерів товариства, і в межах компетенції контролює та регулює діяльність виконавчого органу. До виключної компетенції наглядової ради належить, зокрема, прийняття рішення про вчинення значних правочинів у випадках, якщо ринкова вартість майна або послуг, що є його предметом, становить від 10 до 25 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності товариства. Питання, що належать до виключної компетенції наглядової ради товариства, не можуть вирішуватися іншими органами товариства, крім загальних зборів, за винятком випадків, встановлених чинним законодавством (п.10.1, п.п.14 п.10.18, п.10.19 Статуту).

В межах компетенції, визначеної законодавством, статутом товариства, положенням про виконавчий орган за трудовим договором, голова правління має право вчиняти правочини, які стосуються господарської діяльності товариства, на суму до 10% вартості активів товариства за даними останньої річної фінансової звітності товариства з урахуванням попереднього погодження наглядовою радою істотних умов договорів, на підставі яких товариство має виконувати функції замовника або генерального підрядника будівництва та має право вчиняти правочини, які стосуються господарської діяльності товариства, на суму від 10% вартості активів товариства за даними останньої річної фінансової звітності товариства, за погодженням із наглядовою радою товариства, якщо інше не передбачено статутом товариства або чинним законодавством (п.п.18, 19 п.11.15 Статуту).

Значний правочин - це правочин (крім правочину з розміщення товариством власних акцій), учинений товариством, якщо ринкова вартість майна (робіт, послуг), що є його предметом, становить 10 і більше відсотків вартості активів товариства, за даними останньої річної фінансової звітності. Затвердження ціни майна (робіт, послуг), що є предметом правочину (ринкової вартості майна), здійснюється наглядовою радою в порядку, передбаченому чинним законодавством України. Рішення про вчинення значного правочину, якщо ринкова вартість майна або послуг, що є його предметом, становить від 10 до 25 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності товариства, приймається наглядовою радою не менш ніж трьома чвертями голосів членів наглядової ради, які беруть участь у засіданні. У разі неприйняття наглядовою радою рішення про вчинення значного правочину питання про вчинення такого правочину може виноситися на розгляд загальних зборів. У такому разі рішення про вчинення значного правочину приймається загальними зборами простою більшістю голосів акціонерів, які зареєструвалися для участі у загальних зборах та є власниками голосуючих з цього питання акцій. Якщо на дату проведення загальних зборів неможливо визначити, які значні правочини вчинятимуться товариством у ході поточної господарської діяльності, загальні збори можуть прийняти рішення про попереднє схвалення значних правочинів, які можуть ним вчинятися протягом не більш як одного року, із зазначенням характеру правочинів та їх граничної сукупної вартості (п.п.16.1, 16.2, 16.3, 16.4, 16.5 Статуту).

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням, оформленим протоколом чергових (річних) загальних зборів Приватного акціонерного товариства "Домобудівний комбінат №4" від 05.04.2017 №33 щодо питання 18 порядку денного, стосовно попереднього схвалення значних правочинів, які можуть вчинятися товариством протягом 2017 року, попередньо схвалено укладення значних правочинів, в тому числі і договорів застави, договорів підряду, договорів на спорудження об`єктів, інших договорів та правочинів, які можуть вчинятися товариством протягом одного року з моменту прийняття цього рішення.

Рішенням, оформленим протоколом чергових (річних) загальних зборів Приватного акціонерного товариства "Домобудівний комбінат №4" від 28.03.2018 №34 щодо питання 16 порядку денного, стосовно затвердження значних правочинів, укладених товариством у 2017 та до дати проведення чергових (річних) загальних зборів за 2017 рік, затверджено значні правочини товариства, укладені товариством у 2017 році та до дати проведення чергових (річних) загальних зборів за 2017 рік, що стосуються фінансово-господарської діяльності товариства, в тому числі і договори застави, договори підряду, договори на спорудження об`єктів, інші договори та правочини.

Отже, з огляду на норми чинного станом на дату укладення оскаржуваного правочину законодавства, з урахуванням наведених вище положень статуту позивача у відповідній редакції та змісту рішень загальних зборів Приватного акціонерного товариства "Домобудівний комбінат №4", оформлених протоколами від 05.04.2017 №33 та від 28.03.2018 №34, суд дійшов висновку, що загальними зборами Приватного акціонерного товариства "Домобудівний комбінат №4", як вищим органом означеного товариства, який має право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства у т.ч. і з тих, що відносяться до компетенції наглядової ради та/або виконавчого органу товариства, з урахуванням положень щодо значних правочинів, які викладені у п.п.16.1, 16.4, 16.5, 16.9 Статуту було схвалено значні правочини, які вчинені Приватним акціонерним товариством "Домобудівний комбінат №4" у 2017 році, у т.ч. і оспорюваний правочин, із зазначенням характеру цих правочинів та їх граничної сукупної вартості, що в свою чергу не суперечить ст.70 Закону України "Про акціонерні товариства".

На підставі викладеного, приймаючи до уваги наведене вище у сукупності, господарський суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Домобудівний комбінат №4" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сітібудсервіс" про визнання недійсною додаткової угоди від 07.12.2017 до договору від 19.11.2014, з огляду на те, що позивачем при зверненні до суду з розглядуваним позовом не доведено, а судом не встановлено наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угод недійсними.

З огляду на вищевикладене всі інші клопотання та заяви, доводи та міркування сторін відповідно залишені судом без задоволення і не прийняті до уваги як необґрунтовані, безпідставні та такі, що не спростовують висновків суду стосовно відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

Суд зазначає, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п.3 ч.4 ст.238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Згідно положень ст.129 Господарського процесуального кодексу України, приймаючи до уваги висновки суду про відмову у задоволенні позовних вимог, судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст.ст.74, 129, 238 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Домобудівний комбінат №4" відмовити повністю.

2. Відповідно до ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

3. Відповідно до ч.1 ст.256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

4. Згідно з п.п.17.5 п.17 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VІІІ до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 19.04.2021.

Суддя М.Є.Літвінова