Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2021 р. м. Рівне Справа № 918/1120/20

Господарський суд Рівненської області у складі судді Горплюка А.М. розглянувши матеріали справи

за позовом Фізичної особи - підприємця Імшеницької Тетяни Степанівни

до відповідача Фізичної особи - підприємця Гончарової Наталії Валентинівни

про стягнення заборгованості в сумі 108 073, 08 грн.

Секретар судового засідання Сідлецька Ю.Р.

Представники сторін:

Від позивача: Васько І.П. (в режимі відеоконференцзв`язку)

Від відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець Імшеницька Тетяна Степанівна (далі - Позивач, ФОП Імшеницька Т.С.) звернулась до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Фізичної особи - підприємця Гончарової Наталії Валентинівни (далі - Відповідач, ФОП Гончарова Н.В.) про стягнення заборгованості в сумі 108 073, 08 грн, посилаючись на порушення умов Договору - заявки № 02/11 на перевезення вантажу від 15.11.2019.

Ухвалою суду від 03.12.2020 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи по суті призначено на 12.01.2021.

Ухвалою суду від 12.01.2021 розгляд справи відкладено на 28.01.2021.

28.01.2021 на адресу суду від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній позов заперечує, зазначивши, що Договір-заявка не містить зобов`язання по оплаті вартості перевезення безпосередньо ФОП Гончаровою Н.В., так як вона виступає за дорученням замовника. Окрім того, Відповідач вказує, що Позивачем проведене хибне нарахування вартості перевезення оскільки згідно пункту 4 Договору-заявки оплата повинна була бути проведена у два етапи, а саме 1 800 євро станом на день розвантаження -13.12.2019 (1 800* 26, 24 = 47 232 грн) та 1 800 євро на день отримання оригіналів - 03.01.2020 (1800* 26, 42 = 47 556 грн) (а.с. 41- 50).

Ухвалою суду від 28.01.2021 визначено, що подальший розгляд справи №918/1120/20 здійснюватиметься за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання відкладено на 23.02.2021.

18.02.2021 на адресу суду від представника Позивача надійшла відповідь на відзив. Позивач вказує, що доводи Відповідача, викладені у відзиві є хибними та не відповідають нормам матеріального права, та вважає, що саме ФОП Гончарова Н.В. має обов`язок розрахунку за перевезення вантажу (а.с. 70).

Ухвалою суду від 19.02.2021 задоволено клопотання представника ФОП Імшеницької Т. С. про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Доручено забезпечити проведення відеоконференції Господарському суду Львівської області.

Ухвалою суду від 23.02.2021 підготовче засідання відкладено на 16.03.2021.

Ухвалою суду від 09.03.2021 задоволено клопотання представника ФОП Імшеницької Т,С. про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Доручено забезпечити проведення відеоконференції Господарському суду Львівської області.

Ухвалою суду від 16.03.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 08.04.2021.

Представник позивача в судовому засіданні 08.04.2021 підтримав вимоги, викладені у позовній заяві та відповіді на відзив та наполягав на їх задоволенні.

У судове засідання 08.04.2021 представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи належне повідомлення учасників справи про судове засідання, призначене на 08.04.2021, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

У судовому засіданні 08.04.2021, відповідно до ст. 240 ГПК України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, між ФОП Гончарова Н.В. (експедитор замовника) та ФОП Імшеницька Т.С. (виконавець) укладено договір у формі Договору-заявки на перевезення вантажу №02/11 від 15.11.2019 (далі - Договір-заявка)(а.с. 3).

Згідно умов Договору-заявки сторони визначили маршрут перевезення - Україна - Франція; 2) Транспортний засіб - РГФ, 22т; 3) Характер вантажу і вага вантажу - мед в бочках.

Положеннями пункту 4 Договору-заявки сторони визначили умови та суму оплати, що становить 3 600 євро, оплата по б/н, по курсу банка на день продажу валюти, з них 1 800 євро на день розвантаження і 1 800 євро на протязі 30 днів, по отриманню оригіналів документів замовником.

Згідно умов п. 5 - 7, 10 Договору-заявки, дата та час завантаження: 25.11.2019 о 08.00; дата розвантаження: 13.12.2019 до 09:00; Пункт завантаження - Кіровоградська обл., Кіровоградський р-н, с. Грузьке, вул. Сабліна, 79; Пункт розвантаження - Sant Gecuras ce Maremne 40230 Франція.

На виконання вказаного перевезення було оформлено міжнародну товаро-транспортну накладну CMR №676322, яка підписана представником вантажоодержувача з проставленням штампу без зауважень. Вантаж доставлено до місця призначення 16.12.2019 (а.с. 4).

02.01.2020 на поштову адресу Відповідача був відправлений оригінал CMR №676322 та отриманий останнім 03.01.2020, що підтверджується експрес - накладною №4364, виданою ТОВ "Нова Пошта" (а.с. 5). Факт отримання вказаних документів 03.01.2020 не заперечується Відповідачем у відзиві на позовну заяву.

Відтак, враховуючи умови Договору-заявки, у Відповідача виник обов`язок оплати наданих послуг з перевезення.

Позивачем, у зв`язку з не оплатою вищезазначеної заборгованості, на адресу Відповідача скерована вимога від 31.10.2020 про оплату боргу (а.с. 6-11). Вказана претензія залишена без відповіді та задоволення.

Позивачем 10.11.2020 повторно надіслано заяву з примірником CMR №676322, однак остання також залишена без відповіді та задоволення (а.с. 11-13).

Дані факти матеріалами справи підтверджуються, документально не спростовувались.

Станом на час звернення до суду Відповідачем не здійснено оплату заборгованості за перевезення.

Дослідивши представлені суду докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково з огляду на наступне.

Пункт 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як встановлено вище, 15.11.2019 сторони спору погодили виникнення правовідносин з перевезення вантажу, уклавши договір - заявку на перевезення вантажу.

Згідно із статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частиною першою статті 181 Господарського кодексу України (далі - ГК України) передбачено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками; допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до частин першої, другої статті 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Суд звертає увагу, що поняття договору - заявки не закріплено в чинному законодавстві, проте чіткої заборони використовувати подібну форму договорів законодавством не передбачено. Більше того, заявка підписана представниками обох сторін, скріплена їх печатками, у ній погоджені умови здійснення перевезення, тому спрощена письмова форма договору дотримана суб`єктами господарювання при підписанні договору-заявки від 15.11.2019. Окрім того, сторонами не заперечується факт укладення договору перевезення у вказаній формі та по відповідній заявці.

Відповідно до статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до Закону України "Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів" від 01 серпня 2006 року № 57-V, Україна приєдналась до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, вчиненої 19 травня 1956 року в м. Женеві (далі - Конвенція).

За змістом статті 1 Конвенції, вона застосовується до будь-якого договору автомобільного перевезення вантажів транспортними засобами за винагороду, коли зазначені в договорі місце прийняття вантажу для перевезення і місце, передбачене для доставки, знаходяться у двох різних країнах, з яких принаймні одна є договірною країною, незважаючи на проживання і громадянство сторін.

Стаття 4 Конвенції передбачає, що договір перевезення підтверджується складанням вантажної накладної. Пунктом 1 статті 9 Конвенції визначено, що вантажна накладна є первинним доказом укладення договору перевезення, умов цього договору і прийняття вантажу перевізником.

За приписами ст. 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні.

Такими документами можуть бути: авіаційна вантажна накладна (Air Waybill); міжнародна автомобільна накладна (CMR); накладна СМГС (накладна УМВС); коносамент (Bill of Lading); накладна ЦІМ (CIM); вантажна відомість (Cargo Manifest); інші документи, визначені законами України.

Факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про транзит вантажів", який визначає засади організації та здійснення транзиту вантажів авіаційним, автомобільним, залізничним, морським і річковим транспортом через територію України, транзит вантажів супроводжується товарно-транспортною накладною, складеною мовою міжнародного спілкування. Залежно від обраного виду транспорту такою накладною може бути авіаційна вантажна накладна (Air Waybill), міжнародна автомобільна накладна (CMR), накладна УМВС (СМГС), накладна ЦІМ (СІМ), накладна ЦІМ/УМВС (CIM/SMGS, ЦИМ/СМГС), коносамент (Bill of Lading).

Транспортна накладна CMR виписується для підтвердження укладення договору перевезення, який визначає відповідальність відправника, перевізника та одержувача товару та діє на підставі Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, яка містить загальні дані про вид, зміст, і правила заповнення накладної. У транспортній накладній CMR відображаються такі дані: кількість товару; юридичне найменування компанії перевізника; час, витрачений на транспортування вантажу; маршрут, по якому перевозили товар; інформація про документи, на підставі яких здійснювалася поставка; назва компанії відправника; назва компанії вантажоодержувача.

Як вказувалось вище, факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення (ч. 13 ст. 9 Закону України "Про транспортно-експедиторські послуги").

Статтею 50 Закону України "Про автомобільний транспорт" встановлено, що договір про переведення вантажу автомобільним транспортом укладається відповідно до цивільного законодавства між замовником та виконавцем у письмовій формі. Істотними умовами договору є: найменування та місцезнаходження сторін; найменування та кількість вантажу, його пакування; умови та термін перевезення: місце та час навантаження і розвантаження; вартість перевезення; інші умови, узгоджені сторонами.

На підтвердження укладання договору перевезення була виготовлена міжнародна товаротранспортна накладна CMR № 676322.

Відповідно до умов Договору-заявки, ФОП Імшеницька Т.С. виконала міжнародне перевезення вантажу за маршрутом с. Грузьке (Кіровоградська обл.) - Sant Gecuras ce Maremne (Франція). Належне виконання перевезення підтверджується відсутністю будь-яких зауважень чи застережень вантажоодержувача в накладній CMR та наявністю підпису та відтиску штампа вантажоодержувача в накладній CMR.

Положеннями пункту 4 Договору-заявки сторони визначили умови та суму оплати, що становить 3 600 євро, оплата по б/н, по курсу банка на день продажу валюти, з них 1 800 євро на день розвантаження і 1 800 євро на протязі 30 днів, по отриманню оригіналів документів замовником.

Відповідно до ст. 533 ЦК України, - грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Інший порядок не встановлений.

Приписами статті 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Норми чинного законодавства не містять заборони на вираження у договорі грошових зобов`язань в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті, а також на здійснення перерахунку грошового зобов`язання у випадку зміни НБУ курсу національної валюти України по відношенню до іноземної валюти.

Як встановлено судом, датою розвантаження вантажу, згідно CMR № 676322 є 16.12.2019. Таким чином, сума 1 800 євро станом на 16.12.2019 згідно даних, що містяться на офіційному сайті Національного Банку України, еквівалентно 26, 2566 грн за 1,00 євро (1 800 * 26, 2566 = 47 261, 88 грн).

Також, судом встановлено, що оригінали документів, що були підставою для здійснення оплати, 02.01.2020 направлені на адресу Відповідача та отримані останнім 03.01.2020. Таким чином, оплата мала бути здійснена на протязі 30 днів, тобто до 02.02.2020.

Сума 1 800 євро станом на 02.02.2020 згідно даних, що містяться на офіційному сайті Національного Банку України, еквівалентно 27, 4751 грн за 1,00 євро (1 800 * 27, 4751 = 49 455, 18 грн).

Таким чином, загальна сума платежу у перерахунку на гривні склала 96 717, 06 грн. Вказана сума боргу, Відповідачем сплачена не була.

Як вбачається з розрахунку суми заборгованості, поданої позивачем, останній здійснює розрахунок 1 800 євро станом на день складання позовної заяви - 27.11.2019, що по курсу НБУ становив 33, 784 грн.

Проте, суд не погоджується з даним розрахунком, оскільки пунктом 4 Договору-заявки міститься виключні умови та сума оплати, яка мала бути здійснена на протязі 30 днів, по отриманню оригіналів документів, тобто до 02.02.2020. Таким чином, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині 11 356, 02 грн.

Згідно з ст.193 Господарського кодексу України, - суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Укладений сторонами Договір-заявка за своєю правовою природою та істотними умовами є договором перевезення. Сторонами договору є замовник перевезення (експедитор) та виконавець. На підтвердження укладення договору перевезення, відповідно до ч. 3 ст. 909 ЦК України, складена транспортна накладна.

Відповідно до ч. 1 ст. 916 ЦК України, - за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ч. 1 ст. 909 ЦК України, - за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Враховуючи те, що обов`язки відправника по оплаті узяті на себе замовником, Відповідачем порушені вимоги ст.ст. 909, 916 ЦК України та умови Договору-заявки в частині виконання ним зобов`язання оплатити надані послуги перевезення.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у розмірі 96 717, 06 грн. У решті суми позову 11 356, 02 грн - слід відмовити.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 1 881, 12 грн.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 91, 120, 123, 129, 233, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Гончарової Наталії Валентинівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи-підприємця Імшеницької Тетяни Степанівни ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) заборгованість в сумі 96 717 (дев`яносто шість тисяч сімсот сімнадцять) грн 06 коп. та 1 881 (одна тисяча вісімсот вісімдесят одна) грн 12 коп. - судового збору.

3. В задоволенні позову в частині стягнення 11 356 (одинадцять тисяч триста п`ятдесят шість) грн 02 коп. - відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних Положень ГПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено та підписано 19 квітня 2021 року.

Суддя А.М. Горплюк