ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2021м. ДніпроСправа № 904/1760/20

за первісним позовом Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", м. Київ

до Відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Дніпробуд", м. Дніпро

Відповідача-2: ОСОБА_1 , м. Дніпро

про солідарне стягнення суми основної заборгованості у розмірі 728 942,37 грн., відсотків за користування кредитом у розмірі 121 066,06 грн. та комісії у розмірі 45 642,64 грн.

за зустрічним позовом ОСОБА_1 , м. Дніпро

до Відповідача-1: Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", м. Київ

Відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Дніпробуд", м. Дніпро

про визнання недійсним договору поруки № POR191 від 03.09.2015

Суддя Ніколенко М.О.

При секретарі судового засідання Захарчук А.Е.

Представники:

від позивача (позивач за первісним позовом): Чумак С.О. ордер серія ДП № 2726/027 від 15.10.2020

від відповідача-1: не з`явився

від відповідача-2 (позивач за зустрічним позовом): Лупан О.Є. ордер серія ДП №2726/027 від 15.10.2020.

РУХ СПРАВИ.

Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Дніпробуд" та Відповідача-2: ОСОБА_1 про солідарне стягнення суми основної заборгованості у розмірі 969 442,37 грн., відсотків за користування кредитом у розмірі 123 328,10 грн., пені у розмірі 85 687,80 грн., комісії у розмірі 19 526,44 грн.

Позов обґрунтований порушенням відповідачем-1 своїх зобов`язань за договором банківського обслуговування № б/н від 18.04.2011 з повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитом та порушенням відповідачем-2 своїх зобов`язань за договором поруки № POR191 від 03.09.2015.

Ухвалою від 01.04.2020 суд звернувся до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання ОСОБА_1 щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Ухвалою суду від 21.09.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне провадження у справі. Призначено підготовче засідання на 15.10.2020.

Ухвалою суду від 15.10.2020 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів. Відкладено підготовче засідання на 24.11.2020.

Ухвалою суду від 24.11.2020 відкладено підготовче засідання на 16.12.2020.

Ухвалою суду від 26.11.2020 прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до Відповідача-1: Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", Відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Дніпробуд" про визнання недійсним договору поруки № POR191 від 03.09.2015 до спільного розгляду з первісним позовом та об`єднано їх в одне провадження.

Судове засідання, призначене на 16.12.2020, не відбулось у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Ніколенка М.О.

Ухвалою суду від 21.01.2021 призначено підготовче засідання на 15.02.2021.

Ухвалою суду від 15.02.2021 відкладено підготовче засідання на 17.03.2021.

Заявою № б/н від 09.03.2021 позивач (за первісним позовом) зменшив розмір позовних вимог. Наразі предметом первісного позову є стягнення з відповідачів солідарно суми основної заборгованості у розмірі 728 942,37 грн., відсотків за користування кредитом у розмірі 121 066,06 грн. та комісії у розмірі 45 642,64 грн.

Ухвалою суду від закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 05.04.2021.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА (ЗА ПЕРВІСНИМ ПОЗОВОМ).

Позивач вказав, що між Публічним акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" (надалі - банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма Дніпробуд" (надалі - клієнт) укладено кредитний договір від 18.04.2011 (надалі - кредитний договір) шляхом підписання клієнтом анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку (надалі - заява).

Згідно умов кредитного договору, клієнту було відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 та картковий рахунок № НОМЕР_2 .

За твердженням позивача, на поточний рахунок банком було встановлено клієнту кредитний ліміт у розмірі 1 000 000 грн.

У заяві зазначено, що клієнт згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що клієнт ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

До кредитного договору банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/.

Згідно з наданим банком розрахунком (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог), заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Дніпробуд" за кредитним договором станом на 15.02.2021 становить 895 651,07 грн. і складається із: заборгованості за тілом кредиту - 728 942,37 грн., заборгованості за процентами за користування кредитними коштами - 121 066,06 грн. та комісії у розмірі 45 642,64 грн.

Також позивач зазначив, що між ОСОБА_1 (надалі - поручитель) та Публічним акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" (надалі - кредитор), 03.09.2015 був підписаний договір поруки № POR191 (надалі - договір поруки).

Відповідно до п. 1.1 договору поруки, предметом цього договору є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання Фірма Дніпробуд Товариство з обмеженою відповідальністю (ідентифікаційний код: 36095610) (надалі - боржник) зобов`язань за угодами-приєднання до:

- 1.1.1. розділу 3.2.1. "Кредитний ліміт" Умов та Правил надання банківських послуг (надалі - Угода-1) по сплаті:

а) процентної ставки за користування кредитом: за період користування кредитом згідно п. 3.2.1.4.1.2. "Угоди 1" - 33% річних; за період користування кредитом згідно п. 3.2.1.4.1.3. "Угоди 1" - 66% річних;

б) комісійної винагороди згідно п. 3.2.1.1.17. "Угоди 1" в розмірі 3 % від суми перерахувань;

в) винагороди за використання ліміту відповідно до п. 3.2.1.4.4. "Угоди 1" 1-го числа кожного місяця у розмірі 0,9% від суми максимального сальдо кредиту, що існувало на кінець банківського дня за попередній місяць;

г) кредиту в розмірі 10000,00грн.

Якщо під час виконання "Угоди 1" зобов`язання боржника, що забезпечуються цим договором, збільшуються, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя, поручитель при укладанні цього договору дає свою згоду на збільшення зобов`язань за "Угодою 1" в розмірі таких збільшень. Додаткових узгоджень про такі збільшення з поручителем не потрібні.

- 1.1.2. розділу 3.2.2. "Кредит за послугою "Гарантовані платежі" Умов та Правил надання банківських послуг (надалі-Угода-2) по сплаті:

а) процентної ставки за користування кредитом:

- за період користування кредитом згідно п. 3.2.2.2. "Угоди 2" - 36% річних;

- за період користування кредитом у разі прострочки згідно п. 3.2.2.2. "Угоди 2" - 56% річних;

б) винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодовувати збитки у відповідності порядку та строки, визначені в "Угоді 2";

в) кредиту в розмірі 10000,00грн.

Якщо під час виконання "Угоди 2" зобов`язання боржника, що забезпечуються цим договором, збільшуються, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя, поручитель при укладанні цього договору дає свою згоду на збільшення зобов`язань за "Угодою 2" в розмірі таких збільшень. Додаткових узгоджень про такі збільшення з поручителем не потрібні.

Згідно з п. 1.2 договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за "Угодою 1" в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Згідно цього пункту поручитель відповідає перед кредитором всіма власними коштами та майном, яке належить йому на праві власності.

За таких обставин, позивач наполягає на тому, що ОСОБА_1 має відповідати за порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма Дніпробуд" умов кредитного договору від 18.04.2011 як солідарний боржник.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА (ЗА ПЕРВІСНИМ ПОЗОВОМ).

ОСОБА_1 заперечив проти задоволення позовних вимог за таких обставин.

Відповідач-2 зауважив, що позивачем не долучено до матеріалів справи доказів наявності у Тільного Є.В. повноважень на підписання довідки про розмір встановлених кредитних лімітів.

Відповідач-2 наполягає на тому, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження правильності розмірів нарахованої заборгованості, а також встановлення лімітів банку.

Також відповідач-2 вказав, що у заяві позичальника від 18.04.2011 не зазначена процентна ставка за користування кредитом. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов надавався представнику позичальника для ознайомлення і позичальник погодився саме з такими умовами, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку.

Роздруківка із сайту позивача, на думку відповідача-2, належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Щодо вимог позивача до ОСОБА_1 про солідарне стягнення сум заборгованості за кредитом відповідач-2 зазначив, що договір поруки № POR191 від 03.09.2015 не містить реквізитів основного договору.

За таких обставин, на думку відповідача-2, в матеріалах справи відсутні докази надання ОСОБА_1 згоди на забезпечення виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма Дніпробуд" зобов`язань саме за кредитним договором від 18.04.2011.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА (ЗА ЗУСТРІЧНИМ ПОЗОВОМ).

Між ОСОБА_1 (надалі - поручитель) та Публічним акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" (надалі - кредитор), 03.09.2015 був підписаний договір поруки № POR191 (надалі - договір поруки).

Відповідно до п. 1.1 договору поруки, предметом цього договору є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання Фірма Дніпробуд Товариство з обмеженою відповідальністю (ідентифікаційний код: 36095610) (надалі - боржник) зобов`язань за угодами-приєднання до:

- 1.1.1. розділу 3.2.1. "Кредитний ліміт" Умов та Правил надання банківських послуг (надалі - Угода-1) по сплаті:

а) процентної ставки за користування кредитом: за період користування кредитом згідно п. 3.2.1.4.1.2. "Угоди 1" - 33% річних; за період користування кредитом згідно п. 3.2.1.4.1.3. "Угоди 1" - 66% річних;

б) комісійної винагороди згідно п. 3.2.1.1.17. "Угоди 1" в розмірі 3 % від суми перерахувань;

в) винагороди за використання ліміту відповідно до п. 3.2.1.4.4. "Угоди 1" 1-го числа кожного місяця у розмірі 0,9% від суми максимального сальдо кредиту, що існувало на кінець банківського дня за попередній місяць;

г) кредиту в розмірі 10000,00грн.

Якщо під час виконання "Угоди 1" зобов`язання боржника, що забезпечуються цим договором, збільшуються, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя, поручитель при укладанні цього договору дає свою згоду на збільшення зобов`язань за "Угодою 1" в розмірі таких збільшень. Додаткових узгоджень про такі збільшення з поручителем не потрібні.

- 1.1.2. розділу 3.2.2. "Кредит за послугою "Гарантовані платежі" Умов та Правил надання банківських послуг (надалі-Угода-2) по сплаті:

а) процентної ставки за користування кредитом:

- за період користування кредитом згідно п. 3.2.2.2. "Угоди 2" - 36% річних;

- за період користування кредитом у разі прострочки згідно п. 3.2.2.2. "Угоди 2" - 56% річних;

б) винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодовувати збитки у відповідності порядку та строки, визначені в "Угоді 2";

в) кредиту в розмірі 10000,00грн.

Якщо під час виконання "Угоди 2" зобов`язання боржника, що забезпечуються цим договором, збільшуються, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя, поручитель при укладанні цього договору дає свою згоду на збільшення зобов`язань за "Угодою 2" в розмірі таких збільшень. Додаткових узгоджень про такі збільшення з поручителем не потрібні.

Згідно з п. 1.2 договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за "Угодою 1" в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Згідно цього пункту поручитель відповідає перед кредитором всіма власними коштами та майном, яке належить йому на праві власності.

Позивач за зустрічним позовом наполягає на тому, що договір поруки не містить реквізитів основного договору. Натомість, в ньому міститься нечітке формулювання у множині «за угодами-приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг».

За твердженням позивача, в договорі поруки не визначено основного договору, за яким надається порука, а також не вказано поточний рахунок, на який надається послуга «кредитний ліміт».

За таких обставин, на думку позивача, договір поруки є таким, що укладений з порушенням ст.ст. 203, 215 ЦК України.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА (ЗА ЗУСТРІЧНИМ ПОЗОВОМ).

Відповідач за зустрічним позовом заявив про застосування строків позовної давності щодо вимоги про визнання договору поруки недійсним.

Також відповідач наполягає на тому, що зі змісту договору поруки чітко вбачається, що за цим договором були забезпечені зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Дніпробуд" саме за кредитним договором від 18.04.2011.

ПЕРЕЛІК ОБСТАВИН, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Предметом первісного позову є вимоги позивача про солідарне стягнення з відповідачів суми основної заборгованості у розмірі 728 942,37 грн., відсотків за користування кредитом у розмірі 121 066,06 грн. та комісії у розмірі 45 642,64 грн.

Для правильного вирішення цього спору необхідно встановити, які саме правовідносини склались між сторонами, які взаємні права та обов`язки виникли між сторонами (чи були надані позичальнику кредитні кошти, у якому розмірі, у які строки такі кошти мали бути повернуті банку), чи мало місце порушення будь-яких зобов`язань (чи були повернуті позичальником кредитні кошти у встановлені строки; чи наявні підстави для солідарного стягнення заборгованості), які саме зобов`язання порушені боржником (чи наявні підстави для нарахування відсотків за користування кредитом та комісії), яке право чи інтерес кредитора порушено, які наслідки порушення зобов`язань боржником.

Предметом зустрічного позову є вимоги позивача про визнання недійсним договору поруки № POR191 від 03.09.2015.

Для правильного вирішення цього спору необхідно встановити наявність встановлених чинним законодавством підстав для визнання недійсним господарського договору.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД. ПОЗИЦІЯ СУДУ.

Щодо зустрічних позовних вимог.

Між ОСОБА_1 (надалі - поручитель) та Публічним акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" (надалі - кредитор), 03.09.2015 був підписаний договір поруки № POR191 (надалі - договір поруки).

Відповідно до п. 1.1 договору поруки, предметом цього договору є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання Фірма Дніпробуд Товариство з обмеженою відповідальністю (ідентифікаційний код: 36095610) (надалі - боржник) зобов`язань за угодами-приєднання до:

- 1.1.1. розділу 3.2.1. "Кредитний ліміт" Умов та Правил надання банківських послуг (надалі - Угода-1) по сплаті:

а) процентної ставки за користування кредитом: за період користування кредитом згідно п. 3.2.1.4.1.2. "Угоди 1" - 33% річних; за період користування кредитом згідно п. 3.2.1.4.1.3. "Угоди 1" - 66% річних;

б) комісійної винагороди згідно п. 3.2.1.1.17. "Угоди 1" в розмірі 3 % від суми перерахувань;

в) винагороди за використання ліміту відповідно до п. 3.2.1.4.4. "Угоди 1" 1-го числа кожного місяця у розмірі 0,9% від суми максимального сальдо кредиту, що існувало на кінець банківського дня за попередній місяць;

г) кредиту в розмірі 10000,00грн.

Якщо під час виконання "Угоди 1" зобов`язання боржника, що забезпечуються цим договором, збільшуються, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя, поручитель при укладанні цього договору дає свою згоду на збільшення зобов`язань за "Угодою 1" в розмірі таких збільшень. Додаткових узгоджень про такі збільшення з поручителем не потрібні.

- 1.1.2. розділу 3.2.2. "Кредит за послугою "Гарантовані платежі" Умов та Правил надання банківських послуг (надалі-Угода-2) по сплаті:

а) процентної ставки за користування кредитом:

- за період користування кредитом згідно п. 3.2.2.2. "Угоди 2" - 36% річних;

- за період користування кредитом у разі прострочки згідно п. 3.2.2.2. "Угоди 2" - 56% річних;

б) винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодовувати збитки у відповідності порядку та строки, визначені в "Угоді 2";

в) кредиту в розмірі 10000,00грн.

Якщо під час виконання "Угоди 2" зобов`язання боржника, що забезпечуються цим договором, збільшуються, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя, поручитель при укладанні цього договору дає свою згоду на збільшення зобов`язань за "Угодою 2" в розмірі таких збільшень. Додаткових узгоджень про такі збільшення з поручителем не потрібні.

Згідно з п. 1.2 договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за "Угодою 1" в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Згідно цього пункту поручитель відповідає перед кредитором всіма власними коштами та майном, яке належить йому на праві власності.

Позивач за зустрічним позовом наполягає на наявності підстав для визнання договору поруки недійсним.

Водночас, недійсним може бути визнаний лише укладений договір.

Так, згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір який не містить всіх істотних умов є неукладеним, і, відповідно, не може бути визнаний недійним або розірваним.

Цивільний Кодекс України не визначає перелік істотних умов, які повинен містити договір поруки.

Оскільки порука є видом забезпечення виконання зобов`язань і при цьому водночас сама має зобов`язальний, договірний характер, на правовідносини поруки поширюються загальні положення про зобов`язання та про договори (розділи I та II кн. 5 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Враховуючи характер поруки (похідний, залежний від основного зобов`язання), до істотних умов договору поруки слід віднести:

- визначення зобов`язання, яке забезпечується порукою, його зміст та розмір, зокрема реквізити основного договору, його предмет, строк виконання тощо;

- обсяг відповідальності поручителя, оскільки згідно із ч. 2 ст. 553 ЦК порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі, а ч. 2 ст. 554 ЦК встановлено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки;

- відомості про сторони: кредитора і поручителя;

- відомості про боржника (хоча він і не є стороною договору поруки, але згідно із ч. 1 ст. 555 ЦК у разі одержання вимоги кредитора поручитель зобов`язаний повідомити про це боржника, а в разі пред`явлення до нього позову - подати клопотання про залучення боржника до участі у справі. До того ж до поручителя, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов`язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання (ч. 2 ст. 556 ЦК)).

При цьому, в договорі поруки має бути чітко встановлено основне зобов`язання, яке забезпечується порукою. Договір поруки не може забезпечувати усі або будь-які зобов`язання, що виникли між кредитором та боржником.

З аналізу тексту Договору поруки № POR191 від 03.09.2015, вбачається що договір не містить опису та індивідуалізації основного зобов`язання, яке забезпечується порукою. Тобто, з тексту договору поруки неможливо ідентифікувати основного договору, за яким забезпечено зобов`язання боржника, зокрема, відсутні реквізити основного договору, дата його укладання, кількість кредитних коштів, що надаються за основним договором.

Зазначення в договорі поруки про те, що: "предметом цього договору є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання Фірма Дніпробуд Товариство з обмеженою відповідальністю зобов`язань за угодами-приєднання до розділу 3.2.1. "Кредитний ліміт" та розділу 3.2.2. "Кредит за послугою "Гарантовані платежі" Умов та Правил надання банківських послуг", жодним чином не ідентифікує основний договір. Оскільки наведені положення є загальними умовами кредитного договору та можуть стосуватись будь-якого кредитного договору, укладеного між Акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма Дніпробуд".

Пункт 1.3 договору поруки, за змістом якого поручитель з умовами "Угоди 1" та "Угоди 2" ознайомлений, також не є визначенням сторонами реквізитів основного договору. Оскільки спірний договір поруки не містить додатків у вигляді таких угод.

Позначеннями "Угода 1" та "Угода 2" може іменуватися будь-який кредитний договір, укладений між кредитором та боржником, якщо за змістом договору поруки не визначено реквізитів/тексту певних кредитних договорів.

За таких обставин, в договорі поруки № POR191 від 03.09.2015 не визначено усіх істотних умов договору. Як наслідок - договір поруки № POR191 від 03.09.2015 є неукладеним (таким, що не відбувся).

А отже, вимоги позивача за зустрічним позовом є необґрунтованими.

Щодо первісних позовних вимог.

Між Публічним акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" (надалі - банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма Дніпробуд" (надалі - клієнт) укладено кредитний договір від 18.04.2011 (надалі - кредитний договір) шляхом підписання клієнтом анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку (надалі - заява).

Згідно умов кредитного договору, клієнту було відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 та картковий рахунок № НОМЕР_2 .

На поточний рахунок банком було встановлено клієнту кредитний ліміт у розмірі 1 000 000 грн.

У заяві зазначено, що клієнт згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що клієнт ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

До кредитного договору банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/.

Згідно з наданим банком розрахунком (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог), заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Дніпробуд" за кредитним договором станом на 15.02.2021 становить 895 651,07 грн. і складається із: заборгованості за тілом кредиту - 728 942,37 грн., заборгованості за процентами за користування кредитними коштами - 121 066,06 грн. та комісії у розмірі 45 642,64 грн.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У заяві позичальника від 18 квітня 2011 року процентна ставка не зазначена.

Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення комісії за користування кредитом.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, а саме: заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами та комісію за користування кредитом.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 18 квітня 2011 року, посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/як невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: порядок розрахунків, процентна ставка, винагорода за користування кредитом, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема штрафні санкції: їх розміри і порядок нарахування та інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов надавався представнику позичальника для ознайомлення і позичальник погодився саме з такими умовами, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку.

Також позивачем не доведено, що Умови та правила надання банківських послуг на момент отримання позичальником кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та комісії за користування кредитом. Якщо ж Умови містили такі положення, то у яких саме розмірах були встановлені проценти за користування кредитними коштами та комісія.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Неможливо застосувати до спірних правовідносин і правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua), неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (18.04.2011) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (27.03.2020). Тобто банк міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин, без надання підтверджень про конкретні запропоновані позичальнику Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами та комісії, наданий банком Витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

Згідно з частинами 1, 2, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил. Зокрема, щодо можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником. Якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останім, неможливо стверджувати про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до кредитного договору.

Аналогічна правова позиція про неможливість вважати Умови та правила банківських послуг складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, оскільки такі не містять підпису позичальника, викладена у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає, щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (рішення від 28 жовтня 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії», заява № 28342/95, § 61,). Якщо конфліктна практика розвивається в межах одного з найвищих судових органів країни, цей суд сам стає джерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи (рішення від 29 листопада 2016 року у справі «Парафія греко-католицької церкви в м. Люпені та інші проти Румунії», заява № 76943/11, § 123).

ЄСПЛ неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення від 11 листопада 1996 року у справі «Кантоні проти Франції», заява № 17862/91, § 31-32; від 11 квітня 2013 року у справі «Вєренцов проти України», заява № 20372/11, § 65). Судові рішення повинні бути розумно передбачуваними (рішення від 22 листопада 1995 року у справі «S. W. проти Сполученого Королівства», заява № 20166/92, § 36).

За таких обставин, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також комісії за користування кредитом.

А отже, вимоги позивача про солідарне стягнення відсотків за користування кредитом у розмірі 121 066,06 грн. та комісії у розмірі 45 642,64 грн. - є необґрунтованими.

Щодо заборгованості за основною сумою кредиту, слід вказати про таке.

Безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 18.04.2011 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним).

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати позичальником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

А отже, вимоги позивача про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Дніпробуд" суми основної заборгованості у розмірі 715 942,37 грн. - є обґрунтованими.

Провадження у справі у частині первісних позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Дніпробуд" про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 13 000 грн. слід закрити на підставі п.1 ч.2 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України за відсутністю предмету спору. Оскільки під час розгляду цієї справи по суті позичальник повернув банку кредитні кошти у розмірі 13 000 грн., що підтверджується випискою по рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Дніпробуд".

Позовні вимоги банку до ОСОБА_1 про солідарне стягнення суми основної заборгованості у розмірі 728 942,37 грн., відсотків за користування кредитом у розмірі 121066,06 грн. та комісії у розмірі 45 642,64 грн. - є необґрунтованими у повному обсязі. Оскільки, як встановлено судом вище, договір поруки № POR191 від 03.09.2015, на який посилається позивач в обґрунтування наявності підстав для солідарного стягнення сум боргу, є неукладеним.

ПЕРЕЛІК ДОКАЗІВ, ЯКИМИ СТОРОНИ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ АБО СПРОСТОВУЮТЬ НАЯВНІСТЬ КОЖНОЇ ОБСТАВИНИ, ЯКА Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Обставини, на які посилається представник Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", доводяться заявкою від 18.04.2011 (т. 1 а.с. 23), витягом з Умов та правила надання банківських послуг (т. 1 а.с. 24 - 33), довідкою (т. 1 а.с. 34), виписками по рахунку відповідача-1 (т. 1 а.с. 43 - 49, 170 - 183, 241), договором поруки (том 1 а.с. 50 - 51), повідомленням про порушення зобов`язання з доказами направлення (т. 1 а.с. 52 - 54), додатками до заявки від 18.04.2011 (т. 1 а.с. 157 - 169).

Обставини, на які посилається ОСОБА_1 , доводяться банківськими квитанціями (т. 1 а.с. 98 - 100), договором поруки (т. 1 а.с. 131 - 132), заявкою від 18.04.2011 (т. 1 а.с. 133 - 134).

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ.

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку, що первісний позов слід задовольнити у частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Дніпробуд" суми основної заборгованості у розмірі 715 942,37 грн.

Провадження у справі у частині первісних позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Дніпробуд" про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 13 000 грн. слід закрити на підставі п.1 ч.2 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України за відсутністю предмету спору.

У задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 про солідарне стягнення суми основної заборгованості у розмірі 728 942,37 грн., відсотків за користування кредитом у розмірі 121066,06 грн. та комісії у розмірі 45 642,64 грн. - слід відмовити у повному обсязі.

У задоволенні зустрічного позову слід відмовити у повному обсязі.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору за подання первісного позову розподіляються пропорційно задоволених позовних вимог. При цьому, судові витрати у частині первісних позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Дніпробуд" про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 13 000 грн. слід покласти на відповідачів.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору за подання зустрічного позову слід покласти на ОСОБА_1 .

Разом з цим, слід зазначити про таке.

Розмір первісно заявлених позивачем за первісним позовом вимог складав 1 197 984,71 грн. За таких обставин, позивачем за подання цього позову був сплачений судовий збір у розмірі 17 969,77 грн.

В подальшому, представником Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" було зменшено розмір позовних вимог до 895 651,07 грн.

За подання до суду позовної заяви з ціною позову 895 651,07 грн. має бути сплачений судовий збір у розмірі 13 434,77 грн. Тобто у меншому розмірі, ніж сплачено позивачем.

За таких обставин, на підставі ст. 7 ЗУ «Про судовий збір», сума надмірно сплаченого судового збору у розмірі 4 535 грн., яка утворилась внаслідок зменшення позивачем розміру позовних вимог, може бути повернута Акціонерному товариству комерційний банк "Приватбанк" за відповідним клопотанням.

Керуючись положеннями Господарського Кодексу України, Цивільного кодексу України, ст. 73, 74, 123, 129, 231, 232, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Первісний позов задовольнити частково.

Закрити провадження у справі у частині первісних позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Дніпробуд" (місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Святослава Хороброго, буд. 14; ідентифікаційний код: 36095610) про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 13 000 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Дніпробуд" (місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Святослава Хороброго, буд. 14; ідентифікаційний код: 36095610) на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д; ідентифікаційний код: 14360570) суму основної заборгованості у розмірі 715 942,37 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 10 934,14 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відмовити у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) про солідарне стягнення суми основної заборгованості у розмірі 728 942,37 грн., відсотків за користування кредитом у розмірі 121066,06 грн. та комісії у розмірі 45 642,64 грн. - у повному обсязі.

Відмовити у задоволенні позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Дніпробуд" (місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Святослава Хороброго, буд. 14; ідентифікаційний код: 36095610) про солідарне стягнення відсотків за користування кредитом у розмірі 121 066,06 грн. та комісії у розмірі 45 642,64 грн.

У задоволенні зустрічного позову відмовити у повному обсязі.

Витрати зі сплати судового збору за подання зустрічного позову покласти на ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження. Рішення може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений та підписаний 15.04.2021.

Суддя М.О. Ніколенко