ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"14" квітня 2021 р. Справа № 916/3741/20

Господарський суд Одеської області у складі:

судді Малярчук І.А.,

за участю представників сторін:

позивача: не з`явився

відповідача: не з`явився,

розглянувши заяву ГС Коаліція аудіовізуальних і музичних прав від 22.03.2021р. за вх.№2-369/21 про розподіл судових витрат у справі №916/3741/21 за позовом Громадської спілки Коаліція аудіовізуальних і музичних прав (01021, м. Київ, вул. Шовковична, 10, оф.28) до Приватного підприємства Телерадіокомпанія Реал-АТВ (68702, Одеська область, м.Болград, вул. Інзовська, 5) про укладення договору,

ВСТАНОВИВ:

15.03.2021р. Господарським судом Одеської області задоволено повністю заяву ГС Коаліція аудіовізуальних і музичних прав про закриття провадження у справі, закрито провадження у справі №916/3741/20.

22.03.2021р. за вх.№2-369/21 до суду від позивача надійшла заява про розподіл судових витрат, яку ухвалою суду від 05.04.2021р. прийнято судом до розгляду, призначено до розгляду у судовому засіданні на 14.04.2021р. о 10год.30хв.

Так, у заяві про розподіл судових витрат позивач просить суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 11200грн.

В обґрунтування заявленого позивач послався на те, що під час подання позовної заяви заявив попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20000грн., які очікував понести у зв`язку із розглядом справи, та приєднав до матеріалів справи документи, які це підтверджують, а саме: копію договору про надання професійної правничої допомоги № 01/02/2020 від 28.02.2020р., копію додаткової угоди № 67 від 15.09.2020р. до договору про надання професійної правничої допомоги № 01/02/20 від 28.02.2020р.

Крім того, позивач послався на положення ч.9 ст.129 ГПК України, яка встановлює, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. На думку позивача, спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача, оскільки законодавством передбачено прямий обов`язок провайдерів програмної послуги укласти договір із ГС «КАМП» за використання об`єктів авторського права і суміжних прав. Зокрема, ч.3 ст.11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Так, з метою дотримання чинного законодавства, ГС «КАМП» на адресу відповідача 12.11.2020р. направила лист-оферту і два примірники проекту договору про надання дозволу на кабельну ретрансляцію об`єктів авторського права і суміжних прав, що підтверджується відповідними документами, які додано до позовної заяви. ПП «ТРК «РЕАЛ-АТВ» отримало оферту 19.11.2020р. Частиною 3, 4 ст. 181 ГК України встановлені граничні строки розгляду оферти та надання відповіді на неї, а саме протягом 20 днів з моменту отримання оферти. Таким чином, кінцевою датою надання відповіді відповідачем мало б бути 09.12.2020р. Жодної відповіді на оферту від відповідача ГС «КАМП» не надходило, у зв`язку з цим позивач звернувся до суду із позовною заявою про укладання договору 23.12.2020р. В свою чергу провадження у справі № 916/3741/20 було відкрито 28.12.2020р. Таким чином, як вказує позивач, якби відповідач виконав вимоги законодавства, та надіслав відповідь на оферту у передбачений ст. 181 ГК строк, позивач не звернувся би до суду із позовною заявою про укладання договору, та не поніс би судові витрати.

Позивач вважає, що розмір судових витрат, які ГС «КАМП» фактично понесла в сумі 11200грн., в повній мірі відповідає принципу пропорційності, розумності та практиці Європейського суду з прав людини, згідно якої заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

Так, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі East/West Alliance Limited проти України, заява №19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Разом із тим згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України); визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч.1, 2, 3, 4, 5, 6 ст.126 ГПК України).

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору (ч.ч.4, 5, 8, 9 ст.129 ГПК України).

Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч.ч.1, 2, 3 ст.244 ГПК України).

Дослідивши заяву позивача та документи, що подані на її підтвердження, суд встановив, що вказана заява підлягає задоволенню частково.

У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Станом на дату постановлення даної ухвали до Господарського суду Одеської області від відповідача не надійшли заперечення на заяву позивача про розподіл судових витрат.

Відповідно до ст.30 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Наразі із наявних у справі доказів вбачається, що позивач згідно із договором №01/02/2020 від 28.02.2020р., з врахуванням додаткової угоди №67 від 15.09.2020р., акту приймання-передачі наданих послуг від 15.03.2021р. під час прийняття участі у справі №916/3741/20 користувався правничою допомогою адвоката Гур`єва А.А.

Так, згідно акту прийому-передачі наданих послуг від 15.03.2021р. адвокатом в період з 15.09.2020р. по 15.03.2021р. було надано наступні послуги: надання усних/письмових юридичних консультацій, вивчення судової практики (3 години) 1500грн.; складання та направлення одного адвокатського запиту, а також складання і узгодження з клієнтом проекту договору (4 години) 2000грн.; складання, оформлення і надсилання позовної заяви з додатками, включаючи роботу помічника адвоката (7 годин) 4200грн.; складання інших заяв по суті справи та процесуальних документів 1500грн.; представництво інтересів клієнта в місцевому господарському суді (2 судових засідання) 2000грн.

З цього приводу суд зазначає, що «вивчення судової практики», яке зазначено, як частина наданої адвокатом позивачу правничої допомоги, взагалі то є запорукою успішного професійного розвитку адвоката та із вищеназваного акту не вбачається пов`язаності факту вивчення адвокатом судової практики та обставин конкретного спору між собою.

На погляд суду, у конкретних спірних правовідносинах надання усних/письмових юридичних консультацій позивачу з боку адвоката не потребує витрачання 3-х годин, для такого достатнім є час у розмірі 1 години.

Крім того, надсилання позовної заяви не є видом правничої допомоги.

Стосовно прийняття адвокатом участі у двох судових засіданнях слід зазначити, що всі судові засідання не потягнули за собою надмірного навантаження на адвоката, оскільки вони відбувались під час підготовчого провадження по справі. Судове засідання 27.01.2021р. тривало 10хв., а судове засідання 17.02.2021р. тривало 15хв.

З врахуванням того, що спір виник із договору, укладання якого є обов`язковим в силу закону, не є обґрунтованим витрачання адвокатом на складання такого позову 7-ми годин.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу з урахуванням категорії справи, рівня її складності, тривалості розгляду справи, підлягають задоволенню частково у розмірі 7000грн., які можуть вважатись розумними і співмірними по даній справі, пропорційними до предмета спору.

Керуючись ст.ст.232, 233, 234, 235, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Задовольнити частково заяву ГС Коаліція аудіовізуальних і музичних прав від 22.03.2021р. за вх.№2-369/21 про розподіл судових витрат.

2. Стягнути з Приватного підприємства Телерадіокомпанія Реал-АТВ (68702, Одеська область, м.Болград, вул. Інзовська, 5, ) на користь Громадської спілки Коаліція аудіовізуальних і музичних прав (01021, м. Київ, вул. Шовковична, 10, оф.28, ) 7000 (сім тисяч) грн. витрат на правничу допомогу.

3. У відповідності до ч.1 ст.235 ГПК України ухвала набрала законної сили 14.04.2021р. та згідно до ч.2 ст.254, ст.255 ГПК України оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

4. Повну ухвалу складено 19.04.2021р.

Суддя І.А. Малярчук