УХВАЛА

13 квітня 2021 року

м. Київ

Справа № 916/177/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кондратова І.Д. - головуючий, судді - Кібенко О.Р., Стратієнко Л.В.,

розглянувши касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

на рішення Господарського суду Одеської області

(суддя Желєзна С.П.)

від 17.06.2020

та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду

(головуючий - Колоколов С.І. , судді: Головей В.М., Ярош А.І.)

від 28.01.2021

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Імексбанк»

до Одеського банківського союзу

про виключення зі складу засновників,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Одеської області від 17.06.2020 у справі № 916/177/20, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.01.2021, у задоволені позову відмовлено.

Судові рішення мотивовані відсутністю у господарського суду повноважень на виключення учасника зі складу засновників (учасників) юридичної особи, оскільки обраний позивачем спосіб захисту в цьому випадку не може вважатись ефективним.

01.03.2021 Публічне акціонерне товариство «Імексбанк» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на судові рішення, в якій просить поновити строк на касаційне оскарження, скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без руху з таких мотивів.

1) Відповідно до частин 2 та 3 статті 288 Господарського процесуального кодексу України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині 4 статті 293 цього Кодексу.

Строк на касаційне оскарження постанови суду апеляційної інстанції від 28.01.2021 (повний текст якої складено 29.01.2021), встановлений у частині 1 статті 288 Господарського процесуального кодексу України, закінчився 18.02.2021.

З касаційною скаргою Публічне акціонерне товариство «Імексбанк» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб звернулося 01.03.2021, тобто після закінчення строку, встановленого для подання касаційної скарги, передбаченого Господарським процесуальним кодексом України, проте із клопотанням про його поновлення, в якому зазначено, що повний текст оскаржуваної постанови отриманий 09.02.2021, на підтвердження чого додана копія поштового конверту з штрихкодовим номером 182.

З огляду на те, що повне судове рішення суду апеляційної інстанції заявник отримав 09.02.2021 і скаргу подано протягом двадцятиденного строку, суд касаційної інстанцій дійшов висновку, що він має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження.

2) Статтею 290 Господарського процесуального кодексу України визначено вимоги щодо форми та змісту касаційної скарги.

Згідно з пунктом 5 частини 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України, у редакції Закону від 15.01.2020 № 460 - ІХ, у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

Відповідно до частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

- якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

- якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у поста-нові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

- якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

- якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами 1, 3 статті 310 цього Кодексу.

Таким чином, касаційна скарга на постанову суду апеляційної інстанції має містити:

1) зазначення конкретної норми матеріального та процесуального права (абзац, пункт, частина статті), яку неправильно застосував чи порушив суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

2) посилання на відповідний пункт (пункти) частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України як на підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, і при цьому, додатково зазначається:

- постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні, із зазначенням норми права та змісту правовідносин, у яких цю норму права застосовано - у разі оскарження судових рішень на підставі пункту 1 частини 2 статті 287 цього Кодексу;

- обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, із чіткою вказівкою на норму права, а також зазначенням постанови Верховного Суду, у якій викладено цей висновок, описом правовідносин та змістовного обґрунтування мотивів такого відступлення - у разі оскарження судових рішень на підставі пункту 2 частини 2 статті 287 цього Кодексу.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися у спірних правовідносинах.

У разі оскарження судового рішення на підставі пункту 4 частини 2 статті 287 Гос-подарського процесуального кодексу України касаційна скарга має містити зазначення, яке саме процесуальне порушення з передбачених частинами 1, 3 статті 310 цього Кодексу призвело до прийняття незаконного судового рішення.

Дослідивши касаційну скаргу на предмет відповідності вищенаведеним вимогам процесуального закону, Верховний Суд установив, що у скарзі скаржник цитує положення статті 287 Господарського процесуального кодексу України, водночас, не визначає жодної з підстав касаційного оскарження судових рішень, передбаченої (передбачених) цією статтею, а також конкретної норми матеріального та/або процесуального права (абзац, пункт, частина статті), які неправильно застосував чи порушив суд апеляційної інстанції в оскаржуваних судових рішеннях.

Таке обґрунтування скарги не відповідає вимогам пункту 5 частини 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України щодо змісту.

Згідно з частиною 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись нормами статей 174, 234, пункту 5 частини 2 статті 290, частин 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Поновити Публічному акціонерному товариству «Імексбанк» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб строк на касаційне оскарження рішення Господарського суду Одеської області від 17.06.2020 та постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.01.2021 у справі № 916/177/20.

2. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на рішення Господарського суду Одеської області від 17.06.2020 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.01.2021 у справі № 916/177/20 залишити без руху.

3. Встановити скаржнику строк десять днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків касаційної скарги таким способом:

- подати до суду уточнену редакцію касаційної скарги, в якій конкретно зазначити норми матеріального права або процесуального права, що неправильно застосовано чи порушено судом, а також підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 Господарського процесуального кодексу України підстави (підстав), з доказами надіслання копій відповідних уточнень (змін) до касаційної скарги іншим учасникам справи;

4. Роз`яснити скаржнику, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде йому повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий І. Кондратова

Судді О. Кібенко

Л. Стратієнко