ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2021 року м. Дніпро Справа № 904/5865/20 (904/5151/20)

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Вечірко І.О. (доповідач), судді Верхогляд Т.А., Парусніков Ю.Б.,

секретар судового засідання Манчік О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Санрайз" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 21.01.2021р. (повний текст складено 25.01.2021р.) у справі № 904/5865/20 (904/5151/20) (суддя - Соловйова А.Є., м. Дніпро)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Санрайз", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хлібозавод № 10", м. Дніпро

про стягнення 9 774 586,42 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 21.01.2021р. закрито провадження у справі № 904/5865/20(904/5151/20) на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Ухвала мотивована тим, що поданий позов ґрунтується на грошових зобов`язаннях відповідача, які виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Хлібозавод № 10". Позивачем не надано до позовної заяви будь-яких виконавчих документів щодо стягнення з відповідача спірної заборгованості. Кредитори з конкурсними вимогами зобов`язані звернутись до суду, що здійснює розгляд справи про банкрутство боржника, із заявою про визнання грошових вимог, інакше буде порушено принцип контролю за дотриманням інтересів кредиторів стосовно збереження об`єктів конкурсної маси та інтересів боржника. Приймаючи до уваги, що позивачем обрано неефективний спосіб захисту порушених прав, місцевий господарський суд дійшов висновку, що спірні вимоги підлягають розгляду господарським судом за відповідною заявою кредитора у справі про банкрутство, з якою позивач не позбавлений права звернутися до боржника в порядку, визначеному ст.45 Кодексу України з процедур банкрутства. В зв`язку з чим суд першої інстанції вважає, що існують правові підстави для закриття провадження у даній справі.

2. Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи учасників справи.

Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 21.01.2021р., справу направити до Господарського суду Дніпропетровської області для продовження розгляду по суті заявлених позовних вимог.

2.1. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Закриваючи провадження у даній справі на підставі п. 1 ч.1 ст. 231 ГПК України, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що спір не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Апелянт зазначає, що не є справедливим, своєчасним та таким, що здійснюється з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів юридичної особи - позивача, дії суду, що виражені в винесені оскаржуваної ухвали, за якою провадження у справі закривається, та свідомо погіршується положення позивача як конкурсного кредитора, поряд з іншими конкурсними кредиторами. Оскаржувана ухвала свідчить про те, що судом не визначено в межах, встановлених ГПК України, порядок здійснення провадження у даній справі, відповідно до принципу пропорційності, завдань господарського судочинства тощо.

Позивач стверджує, що закриття провадження в даній справі в порядок і спосіб, який прямо не передбачений процесуальним законодавством та ігнорування прямої вказівки спеціального законодавства (ч. 3 ст. 7 Кодексу України з питань банкрутства) щодо розгляду спору по суті в межах справи про банкрутство, свідчить про порушення судом принципу правової визначеності щодо застосування судом зазначеної статті як норми права прямої дії. Додатковим порушенням принципу правової визначеності є процесуальна позиція суду, за якою підставою закриття провадження є "неефективний спосіб захисту порушених прав" обраний позивачем.

2.2. Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Хлібозавод №10" у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги. Посилається на те, що доводи скаржника є такими, що не ґрунтуються на вимогах діючого законодавства. З огляду на те, що у позовній заяві позивачем було заявлено до стягнення заборгованість за загальний період з 01.12.2020р. по 31.05.2020р., то ці вимоги є конкурсними. Таким чином, кредитори з конкурсними вимогами зобов`язані звернутися до суду, що здійснює розгляд справи про банкрутство боржника, із заявою про визнання грошових вимог. Необхідність звернення кредитора до суду з відповідною заявою кредитора є тією особливістю, яка встановлена КУзПБ. На думку відповідача, суд першої інстанції правомірно закрив провадження у даній справі.

3. Апеляційне провадження.

3.1. Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 22.02.2021р. відкрито апеляційне провадження у справі. Розгляд апеляційної скарги призначити в судовому засіданні на 19.04.2021р.

В судовому засіданні 19.04.2021р. представник позивача надав пояснення в обґрунтування доводів апеляційної скарги, а представник відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечував.

Розпорядник майна ТОВ "Хлібозавод № 10" арбітражний керуючий Левченко В.В. в судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином.

Суд апеляційної інстанції з метою дотримання процесуальних строків розгляду апеляційної скарги, враховуючи те, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності розпорядника майна ТОВ "Хлібозавод № 10" арбітражного керуючого Левченка В.В.

19.04.2021р. в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

3.2. Фактичні обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.10.2020р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено її розгляд у підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження на 11.11.2020.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 10.11.2020р. відкрито провадження у справі № 904/5865/20 (суддя Соловйова А.Є.) про банкрутство ТОВ "Хлібозавод № 10".

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 11.11.2020 матеріали справи № 904/5151/20 передано до розгляду по суті в межах справи № 904/5865/20 про банкрутство ТОВ "Хлібозавод № 10".

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 25.11.2020р. прийнято матеріали справи № 904/5151/20 за позовом ТОВ "Агрофірма Санрайз" до ТОВ "Хлібозавод № 10" про стягнення 9 774 586,42 грн. до розгляду в межах справи № 904/5865/20 про банкрутство ТОВ "Хлібозавод № 10". Ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 15.12.2020р.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 15.12.2020р. відкладено підготовче засідання на 14.01.2021р.

В судовому засіданні 14.01.2021р. оголошено перерву до 21.01.2021р.

Розглядаючи матеріали позовної заяви, місцевий господарський суд 21.01.2021р. постановив оскаржувану ухвалу.

3.3. Оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі та запереченнях на неї, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку про наступне.

Предметом судового розгляду є наявність або відсутність правових підстав для закриття провадження у даній справі.

Позовні вимоги ТОВ "Агрофірма Санрайз" до ТОВ "Хлібозавод № 10" обґрунтовані порушенням відповідачем умов Договору № ФП/1 від 29.01.2015р. та Договору № АС/2015-15 від 18.11.2015р. про надання поворотної фінансової допомоги.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно із ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд здійснює правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 1 ст. 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом (ч. 1 ст. 4 ГПК України).

Відповідно до ч. 6 ст. 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

21.10.2019р. набув чинності Кодекс України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ).

Відповідно до ст. 7 КУзПБ господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника. Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України. Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення. (ч. 2). Матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи (ч. 3).

Зазначена норма кореспондується із положеннями п. 8 ч. 1 ст. 20 ГПК України, згідно з яким господарські суди розглядають справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Таким чином, розгляд спорів з майновими вимогами до суб`єкта господарювання, який перебуває в процедурі банкрутства та визначений позивачем в статусі відповідача у такому спорі, законодавцем віднесено до територіальної юрисдикції господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 21.11.2019р. у справі № 925/1205/15, від 06.02.2020р. у справі № 910/1116/18.

Враховуючи, що позовна заява у справі № 904/5151/20 надійшла до місцевого господарського суду 21.09.2020р., тобто до відкриття провадження у справі № 904/5865/20 про банкрутство відповідача - ТОВ "Хлібозавод № 10", матеріали позовної заяви було передано до Господарського суду Дніпропетровської області для розгляду по суті в межах справи № 904/5865/20 про банкрутство ТОВ "Хлібозавод № 10".

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 25.11.2020р. прийнято матеріали справи № 904/5151/20 до розгляду в межах справи № 904/5865/20 про банкрутство ТОВ "Хлібозавод № 10".

Суд першої інстанції не розглянувши спір по суті постановив ухвалу про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України, оскільки спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства. При цьому, суд послався на обрання позивачем неефективного способу захисту порушених прав, так як спірні вимоги підлягають розгляду господарським судом за відповідною заявою кредитора у справі про банкрутство.

Колегія суддів апеляційного господарського суду звертає увагу на те, що позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Санрайз" подана до господарського суду 21.09.2020р., тобто до відкриття ухвалою суду від 10.11.2020р. провадження у справі № 904/5865/20 про банкрутство ТОВ "Хлібозавод № 10".

Таким чином, обраний позивачем спосіб захисту - про стягнення з відповідача суми боргу та штрафних санкцій відповідає вимогам ст. 16 ЦК України, а відповідний спір згідно з нормами ст. 20 ГПК України підлягає розгляду саме господарським судом.

Частиною 3 ст. 7 КУзПБ встановлено, що господарський суд має розглянути по суті спір, стороною якого є боржник і матеріали справи за яким надіслані (передані) для розгляду в межах провадження у справі про банкрутство.

Враховуючи наявність факту приєднання до матеріалів справи № 904/5865/20 про банкрутство ТОВ "Хлібозавод № 10" позовної заяви у справі № 904/5151/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Санрайз" до ТОВ "Хлібозавод № 10" про стягнення 3 300 000,00 грн. основного боргу, 6 006 000,00 грн. штрафної неустойки, 49 364,00 грн. 3 % річних, 366 254,81 грн. пені, 52 967,61 грн. індексу інфляції, 146 618,80 грн. судового збору, 30 000,00 грн. - витрат на правову допомогу суд першої інстанції мав розглянути позовні вимоги позивача та за результатом розгляду прийняти відповідне рішення по суті позовних вимог.

Щодо посилання суду першої інстанції на необхідність дотримання позивачем порядку виявлення кредиторів, встановленого ст. 45 КУзПБ слід враховувати наступне.

Відповідно до п. 14 ст. 39 КУзПБ з моменту відкриття провадження у справі пред`явлення конкурсними та забезпеченими кредиторами вимог до боржника та їх задоволення можуть здійснюватися лише у порядку, передбаченому цим Кодексом, та в межах провадження у справі.

Згідно із ч. 1 ст. 45 КУзПБ конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

За результатами розгляду заяв конкурсних кредиторів господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів.

Із матеріалів справи вбачається, що ухвала про передачу матеріалів справи № 904/5151/20 для розгляду спору по суті в межах справи № 904/5865/20 була винесена 11.11.2020р. Разом із тим, зазначені матеріали справи прийняті до розгляду в межах справи про банкрутство ТОВ "Хлібозавод №10" ухвалою від 25.11.2020р. При цьому, господарський суд вирішив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання не звернувши увагу позивача на необхідність дотримання ним порядку виявлення кредиторів, встановленого ст. 45 КУзПБ.

В подальшому, господарським судом було відкладено розгляд справи в підготовчому засіданні за правилами позовного провадження.

За наведених обставин, позивач у справі - Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Санрайз" мало законні сподівання, що розгляд його позовних вимог буде здійснено судом по суті спору в межах провадження у справі про банкрутство.

Закриваючи провадження у справі, місцевим господарським судом також не було з`ясовано питання щодо можливості розгляду позовних вимог, з урахуванням їх змісту, як кредиторських вимог до боржника, що відповідало б принципу процесуальної економії та узгоджувалось із визначенням поняття "кредитор" в ст. 1 КУзПБ.

Верховний Суд в постанові від 06.02.2020р. у справі № 910/1116/18 звернув увагу, що законодавець захищає не лише права банкрута, а й права інших осіб, які мають вимоги до банкрута. Захист таких осіб полягає у тому, що інші суди, незалежно від юрисдикції, які розглядали справи за позовами до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство після відкриття провадження у інших справах, не закривають таке провадження, а передають справу до належного суду для розгляду по суті. При цьому, таким належним судом є виключно суд господарської юрисдикції, який відкрив справу про банкрутство відповідача. Таке урегулювання процедури розгляду спорів до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, встановлює зрозумілу і справедливу процедуру закінчення розгляду справи належним судом, дотримання принципу визначення юрисдикції справи та підсудності спорів одному господарському суду, який акумулює усі вимоги до відповідача, щодо якого відкрито процедуру банкрутства.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 15.01.2020р. у справі № 607/6254/15-ц зазначила, що законодавець вкотре підкреслив, що розгляд всіх майнових спорів, стороною яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи.

За наведених обставин, місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку про наявність підстав для закриття провадження у даній справі, що не узгоджується з наведеними вище обставинами справи та є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступу позивача до суду та захисту його майнових прав.

Доводи позивача щодо порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

3.4. Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

З урахуванням встановлених обставин, апеляційний господарський суд не може погодитись із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для постановлення ухвали про закриття провадження у даній справі.

За змістом п. 6 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

У випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції (ч. 3 ст. 271 ГПК України).

Зважаючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясуваня обставин, що мають значення для справи, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції. Справа має бути передана до Господарського суду Дніпропетровської області для її подальшого розгляду в порядку, визначеному ГПК України з урахуванням вимог ст. 7 КУзПБ.

3.5. Розподіл судових витрат.

В зв`язку із задоволенням апеляційної скарги та направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, питання розподілу витрат зі сплати судового збору за подання і розгляд апеляційної скарги апеляційним господарським судом відповідно до ст. 129 ГПК України не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 275-282 ГПК України, апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Санрайз" - задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 21.01.2021р. у справі № 904/5865/20(904/5151/20) - скасувати.

Справу № 904/5865/20(904/5151/20) передати для розгляду до Господарського суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено - 22.04.2021р.

Головуючий суддя І.О. Вечірко

Суддя Т.А. Верхогляд

Суддя Ю.Б. Парусніков