РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

06.04.2021Справа № 910/6552/20

Господарський суд міста Києва у складі:

судді - Бондаренко - Легких Г. П.,

за участю секретаря - Степов`юк С. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві матеріали господарської справи

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄПК Україна" (69014, Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Олексія Поради, буд. 52; ідентифікаційний код: 39025614)

До 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКЕ КОНСТРУКТОРСЬКО-ТЕХНОЛОГІЧНЕ БЮРО ПІДШИПНИКОВОЇ ПРОМИСЛОВОСТІ" (61089, Харківська обл., місто Харків, ПРОСПЕКТ ІНДУСТРІАЛЬНИЙ, будинок 3; ідентифікаційний код: 31799079) 2) Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України (01008, м. Київ, вулиця Михайла Грушевського, будинок 12/2; ідентифікаційний код: 37508596)

3) Державне підприємство «Український інститут інтелектуальної власності» (01601, м. Київ, вул. Глазунова, буд. 1; ідентифікаційний код 31032378)

Про визнання патенту України № НОМЕР_1 від 10.08.2011 на винахід недійсним

За участі представників сторін:

Від позивача: Мамонтова В. В., адвокат, довіреність № б/н від 16.07.2020;

Від відповідача - 1: Подскребелін О. О., адвокат, довіреність № б/н від 26.10.2020;

Від відповідача - 2: не прибув;

Від відповідача - 3: не прибув;

Вільний слухач: ОСОБА_1 ;

Вільний слухач: ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЄПК Україна" (далі-позивач) звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКЕ КОНСТРУКТОРСЬКО-ТЕХНОЛОГІЧНЕ БЮРО ПІДШИПНИКОВОЇ ПРОМИСЛОВОСТІ" (далі-відповідач-1) та Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України (далі-відповідач-2) про визнання патенту України № НОМЕР_1 від 10.08.2011 року на винахід недійсним.

Звертаючись до суду із даним позовом позивач зазначає, що відповідачу-1 належать майнові права інтелектуальної власності на винахід, що засвідчується Патентом № НОМЕР_1 від 10.08.2011, назва винаходу "БУКСОВИЙ ПІДШИПНИКОВИЙ ВУЗОЛ".

30.12.2019 між позивачем та АТ "ЄПК Степногорськ" було укладено договір поставки, предметом якого є придбання позивачем буксових підшипникових вузлів, тобто позивач має намір здійснювати імпорт з Республіки Казахстан товарів. В лютому 2020 року позивач звернувся до патентного повіреного ОСОБА_3, з метою встановлення можливості вільно імпортувати на територію України товари за зазначеним вище контрактом. 27.02.2020 року Позивач отримав висновок №09, відповідно до якого використання товарів Позивача на території України є неможливим через порушення в такому випадку прав Відповідача-1 як власника Патенту, оскільки такі товари можуть бути виготовлені із використанням кожної ознаки, включеної до незалежного пункту формули винаходу за Патентом, що належить відповдіачеві-1.

Позивач вважає, що винахід на Патент за всіма пунктами формули не відповідає умові патентноздатності - винахідницькій рівень, визначений у ст. 7 Законом України "Про охорону прав на винаходи і корисні моделі", у зв`язку з чим позивач просить:

- визнати недійсним патент України НОМЕР_1 від 10.08.2011 року на винахід "БУКСОВИЙ ПІДШИПНИКОВИЙ ВУЗОЛ", відповідачу-1 повністю;

- зобов`язати відповідача-2 внести відповідні зміни до Державного реєстру патентів України на винаходи щодо визнання недійсним повністю патенту України НОМЕР_1 від 10.08.2011 року на винахід "БУКСОВИЙ ПІДШИПНИКОВИЙ ВУЗОЛ", та опублікувати відомості про це в офіційному бюлетені "Промислова власність".

19.05.2020 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, ухвалив здійснювати розгляд справи у порядку загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначив на 23.06.2020.

22.06.2020 від відповідача - 1 надійшло клопотання про перенесення підготовчого засідання по справі та про продовження строку подання відзиву на позов на строк дії карантину.

23.06.2020 від відповідача - 2 надійшов відзив Мінекономіки у справі № 910/6552/20 на позовну заяву.

В судовому засіданні 23.06.2020 Суд протокольно ухвалив продовжити відповідачу - 1 строк подання відзиву - протягом 10 днів з дня прийняття рішення про закінчення карантинних заходів та відклав підготовче засідання на 11.08.2020.

20.07.2020 від відповідача - 1 надійшов відзив на позовну заяву про визнання патенту України № НОМЕР_1 від 10.08.2011 на винахід недійсним.

29.07.2020 від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи письмових доказів.

03.08.2020 від позивача надійшла відповідь на відзив.

07.08.2020 від відповідача - 1 надійшло клопотання про продовження строку підготовчого засідання та перенесення засідання по справі.

11.08.2020 від позивача надійшла заява про виклик до суду експерта, в якому позивач просив суд викликати в судове засідання експерта Жихарєва О. С. для надання пояснень по суті висновку експертів за результатами комісійної експертизи об`єктів інтелектуальної власності № 2 від 17.04.2020.

11.08.2020 від позивача також надійшли додаткові письмові пояснення.

В судовому засіданні 11.08.2020 Суд продовжив розгляд справи в підготовчому судовому засіданні та відклав розгляд справи на 06.10.2020.

Судове засідання призначене на 06.10.2020 було перенесено на іншу дату - 22.09.2020, про що учасники справи були повідомлені ухвалою від 10.09.2020.

В судовому засіданні 22.09.2020 суд відклав судове засідання на 27.10.2020, викликав в судове засідання судового експерта Жихарєва Олександра Сергійовича, який є науковим співробітником Науково-дослідного інституту інтелектуальної власності Національної академії правових наук України для надання усних та письмових роз`яснень щодо складеного ними висновку № 2 від 17.04.2020, про що постановив відповідну ухвалу.

21.10.2020 через відділ канцелярії суду від відповідача - 1 надійшло:

- клопотання про виклик експерта, в якому відповідач просить суд викликати як експерта - судового експерта ВСП "Центру судової експертизи експертних досліджень" ДП "Інформаційні судові системи" Державної судової адміністрації України Стародубова І. В. для надання роз`яснень по висновку експерта № 008-СІВ/20 і надання відповідей на питання суду та учасників справи;

- клопотання про долучення в якості доказу, в якому відповідач - 1 просить суд долучити до матеріалів справи № 910/6552/20 у якості доказів копію висновку експерта № 008-СІВ/20 за результатами проведення на замовлення відповідача-1 судової експертизи у сфері інтелектуальної власності від 07.10.2020.

27.10.2020 від позивача надійшли письмові пояснення з урахуванням висновку експерта № 008-СІВ/20 від 07.10.2020 за результатами проведення судової експертизи у сфері інтелектуальної власності.

В судовому засіданні 27.10.2020 позивачем подано клопотання про залучення до участі у справі співвідповідача - Державне підприємство «Український інститут інтелектуальної власності».

В судовому засіданні 27.10.2020 суд ухвалив викликати в наступне судове засідання судового експерта Стародубова Ігора Вадимовича, залучити Державне підприємство «Український інститут інтелектуальної власності» в якості співвідповідача та відкласти підготовче засідання на 24.11.2020, що було відображено в протоколі судового засідання та ухвалі від 27.10.2020.

30.10.2020 від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи переліку питань експерту Стародубову І. В. по суті Висновку експерта за результатами проведення судової експертизи у сфері інтелектуальної власності від 07.10.2020.

05.11.2020 від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи.

09.11.2020 від відповідача - 1 надійшло клопотання, в якому відповідач - 1 просив суд долучити до матеріалів справи питання судовому експерту.

Ухвалою від 20.11.2020 суд повідомив учасників справи про перенесення підготовчого засідання у справі на 15.12.2020.

23.11.2020 від відповідача - 3 надійшов відзив Укрпатенту у справі № 910/6552/20 на позовну заяву.

15.12.2020 через відділ канцелярії суду надійшли письмові пояснення судового експерта Стародубова І. В. та в судовому засіданні 15.12.2020 року заслухано роз`яснення судового експерта Сатродубова І.В. на надані ним висновки експертизи.

В судовому засіданні 15.12.2020 суд на місці ухвалив закрити підготовче засідання та призначити справу до судового розгляду по суті на 19.01.2021.

В судовому засіданні 19.01.2021 суд на місці ухвалив відкласти судове засідання на 23.02.2021.

В судовому засіданні 23.02.2021 суд на місці ухвалив відкласти судове засідання на 06.04.2021.

В судове засідання 06.04.2021 відповідачі - 2, 3 не прибули, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, докази чого наявні в матеріалах справи.

Позивач та відповідач - 1 в судове засідання 06.04.2021 прибули та надали свої пояснення по суті справи, в яких позивач позовні вимоги підтримав, а відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив.

Розглянувши подані позивачем та відповідачами матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення на нього, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Як підтверджено матеріалами справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКЕ КОНСТРУКТОРСЬКО-ТЕХНОЛОГІЧНЕ БЮРО ПІДШИПНИКОВОЇ ПРОМИСЛОВОСТІ" (відповідач -1) є власником патенту на корисну модель України № НОМЕР_1 від 10.08.2011 на «Буксовий підшипниковий вузол» (заявка на реєстрацію № а200908894 від 26.08.2009).

Формула винаходу за патентом № НОМЕР_1 від 10.08.2011 складається з 5 пунктів:

1. Буксовий підшипниковий вузол, який містить встановлений в корпус букси здвоєний циліндричний роликовий підшипник з інтегрованими ущільненнями і закладним пластичним мастилом, що складається з нерухомих двобортних зовнішніх кілець, кожне з яких має проточку на внутрішній поверхні зовнішнього борту, внутрішніх кілець, що обертаються, кожне з одним зовнішнім бортом, циліндричних роликів, сепаратора, ущільнень, запресованих в проточки на внутрішній поверхні зовнішнього борту зовнішніх кілець, який відрізняється тим, що ущільнення є змінними і вибрані із групи, що включає неконтактні щілинні ущільнення, неконтактні лабіринтні ущільнення та контактні касетні багатокромкові ущільнення, в проточках на внутрішній поверхні зовнішнього борту зовнішніх кілець виконані стопорні канавки, на поверхні доріжки кочення кожного внутрішнього кільця виконаний кріпильний паз, внутрішні кільця з`єднані між собою за допомогою кріпильного кільця, встановленого в кріпильних пазах.

2. Буксовий підшипниковий вузол за п. 1, який відрізняється тим, що на зовнішній поверхні зовнішнього борту кожного внутрішнього кільця додатково виконана кільцева проточка із стопорною канавкою, що утворює спільно з плоскою захисною шайбою лабіринтне ущільнення.

3. Буксовий підшипниковий вузол за п. 1, який відрізняється тим, що ущільнення виконані у вигляді випуклих захисних шайб, що утворюють збільшені депо для пластичного мастила.

4. Буксовий підшипниковий вузол за п. 3, який відрізняється тим, що на зовнішній поверхні зовнішнього борту кожного внутрішнього кільця додатково виконана кільцева проточка із стопорною канавкою, що утворює спільно з випуклою захисною шайбою лабіринтне ущільнення.

5. Буксовий підшипниковий вузол за п. 1, який відрізняється тим, що ущільнення виконані у вигляді випуклих касетних багатокромкових ущільнень, наповнених низькотемпературним пластичним мастилом, сумісним з мастилом в підшипнику, і запресованих в кільцеві проточки із стопорними канавками на внутрішній поверхні зовнішніх бортів зовнішніх кілець і зовнішній поверхні зовнішніх бортів внутрішніх кілець, що утворюють збільшені депо для пластичного мастила і повністю герметичні дотичні ущільнення.

На думку позивача, державну реєстрацію вказаного патенту здійснено з порушенням законодавства України (винахід не відповідає умові патентоздатності «винахідницький рівень»), що є підставою для визнання такого патенту недійсним, адже факт існування зареєстрованого на ім`я відповідача - 1 патенту на корисну модель України № НОМЕР_1 від 10.08.2011 порушує законний інтерес позивача, оскільки останній має намір здійснювати імпорт з Республіки Казахстан буксових підшипникових вузлів виробництва АТ «ЄПК Степногорськ» та реалізовувати їх на території України в межах своєї звичайної господарської діяльності.

Предметом позову у справі є вимоги позивача:

до відповідача - 1 про визнання недійсним патенту України № НОМЕР_1 від 10.08.2011 на «Буксовий підшипниковий вузол», що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКЕ КОНСТРУКТОРСЬКО-ТЕХНОЛОГІЧНЕ БЮРО ПІДШИПНИКОВОЇ ПРОМИСЛОВОСТІ", повністю;

до відповідачів - 2, 3 про зобов`язання внести зміни до Державного реєстру патентів України на корисні моделі стосовно визнання недійсним повністю патенту на корисну модель України № НОМЕР_1 від 10.08.2011 на винахід «Буксовий підшипниковий вузол» та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетені «Промислова власність».

Відповідач -1 проти задоволення позовних вимог заперечує з підстав відповідності винаходу умові патентоздатності «винахідницький рівень».

Відповідачі - 2, 3 проти задоволення позовних вимог заперечує, оскільки видача спірного патенту була здійснена у повній відповідності до умов та порядку, встановленого законодавством Україні у сфері правової охорони винаходів.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 4 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України № 18-рп/2004 від 01.12.2004 р. під охоронюваними законом інтересами необхідно розуміти прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Отже, охоронюваний законом інтерес є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони.

Аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку, що підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту.

Як встановлено судом, відповідач -1 є власником патенту на корисну модель України № НОМЕР_1 від 10.08.2011 на «Буксовий підшипниковий вузол», на підставі заявки № а200908894 від 26.08.2009.

Наявність у позивача охоронюваного законом інтересу для звернення з даним позовом про визнання недійсним зазначеного патенту до суду підтверджується наданими позивачем в матеріали справи документами, зокрема, наявністю наміру здійснювати імпорт товарів, в яких може бути використано кожну ознаку корисної моделі, що охороняється за патентом № НОМЕР_1.

Отже, існування оскаржуваного патенту порушує інтереси позивача, у якого є охоронюваний законом інтерес, пов`язаний з недійсністю патенту як такого, що не відповідає умовам надання правової охорони. Зазначене пов`язано з тими обставинами, що наявність патенту на корисну модель наділяє його власника/власників відповідним переліком майнових прав інтелектуальної власності, зокрема, правом використовувати/дозволяти використання об`єкта інтелектуальної власності, правом забороняти таке використання.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 Господарського кодексу України відносини, пов`язані з використанням у господарській діяльності та охороною прав інтелектуальної власності, регулюються Господарським кодексом України та іншими законами.

До відносин, пов`язаних з використанням у господарській діяльності прав інтелектуальної власності, застосовуються положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України та іншими законами (ч. 2 ст. 154 ГК України).

Частиною 1 ст. 418 Цивільного кодексу України (надалі -ЦК України) визначено, що право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об`єкт права інтелектуальної власності, визначений Цивільним кодексом України та іншим законом.

Право інтелектуальної власності є непорушним відповідно до ч. 3 ст. 418 ЦК України. Ніхто не може бути позбавлений права інтелектуальної власності чи обмежений у здійсненні, крім випадків, передбачених законом.

До об`єктів права інтелектуальної власності, відповідно до ч. 1 ст. 155 ГК України та ч. 1 ст. 420 ЦК України, зокрема, належать корисні моделі.

Відповідно до ст. 460 ЦК України, корисна модель вважається придатною для набуття права інтелектуальної власності на неї, якщо вона, відповідно до закону, є новою і придатною для промислового використання. Об`єктом корисної моделі може бути продукт (пристрій, речовина тощо) або процес у будь-якій сфері технології.

Набуття права інтелектуальної власності на винахід, корисну модель, промисловий зразок засвідчується патентом. Обсяг правової охорони визначається формулою винаходу, корисної моделі, сукупністю суттєвих ознак промислового зразка. (ст.462 ЦК України).

Згідно з п. 3 Постанови Верховної Ради України "Про введення в дію Закону України "Про охорону прав на винаходи і корисні моделі" від 23.12.1993 авторське свідоцтво СРСР чи патент України на винахід може бути визнано недійсним у порядку, встановленому цим Законом, у разі невідповідності винаходу умовам охороноспроможності, визначеним законодавством, що діяло на дату подання заявки.

Як встановлено судом, заявку № а200908894 на видачу патенту № НОМЕР_1 від 10.08.2011 було подано 26.08.2009.

Таким чином, на дату подання заявки на видачу патенту (26.08.2009) чинною була редакція Закону України "Про охорону прав на винаходи і корисні моделі" зі змінами, внесеними Законом від 14.04.2009.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України "Про охорону прав на винаходи і корисні моделі" в редакції зі змінами, внесеними Законом від 14.04.2009, правова охорона надається винаходу (корисній моделі), що не суперечить публічному порядку, принципам гуманності і моралі та відповідає умовам патентоздатності.

Згідно із частинами 2, 3 ст. 7 Закону України "Про охорону прав на винаходи і корисні моделі" в редакції зі змінами, внесеними Законом від 14.04.2009 (далі по тексту - Закон про винаходи та корисні моделі), корисна модель відповідає умовам патентоздатності, якщо вона є новою і промислово придатною.Винахід (корисна модель) визнається новим, якщо він не є частиною рівня техніки.

Об`єкти, що є частиною рівня техніки, для визначення новизни винаходу повинні враховуватися лише окремо. Рівень техніки включає всі відомості, які стали загальнодоступними у світі до дати подання заявки до Установи або, якщо заявлено пріоритет, до дати її пріоритету. Рівень техніки включає також зміст будь-якої заявки на видачу в Україні патенту (у тому числі міжнародної заявки, в якій зазначена Україна) у тій редакції, в якій цю заявку було подано спочатку, за умови, що дата її подання (а якщо заявлено пріоритет, то дата пріоритету) передує тій даті, яка зазначена у частині четвертій цієї статті, і що вона була опублікована на цю дату чи після цієї дати. Винахід має винахідницький рівень, якщо для фахівця він не є очевидним, тобто не випливає явно із рівня техніки. При оцінці винахідницького рівня зміст заявок, зазначених у частині п`ятій цієї статті, до уваги не береться.

За твердженням позивача винахід не відповідає умові патентоздатності «винахідницький рівень».

На підтвердження невідповідності спірного патенту на корисну модель умовам патентоздатності, позивач надав суду висновок експертів за результатами проведення комісійної експертизи об`єктів інтелектуальної власності № 2 складений 17.04.2020 судовими експертами Дорошенко О. Ф. та ОСОБА_1 на замовлення позивача.

На вирішення експертів було поставлено питання: «Чи відповідає винахід за патентом № НОМЕР_1 від 10.08.2011 умові патентоздатності «винахідницький рівень» відповідно до матеріалів, наданих на дослідження?»

Згідно висновку експертів за результатами проведення комісійної експертизи об`єктів інтелектуальної власності № 2 складеного 17.04.2020, винахід за патентом № НОМЕР_1 від 10.08.2011 не відповідає умові патентоздатності «винахідницький рівень» відповідно до матеріалів, наданих на дослідження.

Відповідач - 1 на спростування невідповідності спірного винаходу умовам патентоздатності надав суду висновок експерта № 008-СІВ/20 за результатами проведення судової експертизи у сфері інтелектуальної власності від 07.10.2020, складений судовим експертом Стародубовим І. В., на замовлення відповідача - 1.

На вирішення експерта відповідачем - 1 було поставлене питання: «Чи відповідав винахід за патентом України № НОМЕР_1 від 10.08.2011 умові патентоздатності «винахідницький рівень» відповідно до матеріалів наданих на дослідження станом на 26.08.2009 - дату подання заявки № а200908894?».

Згідно висновку експерта № 008-СІВ/20 за результатами проведення судової експертизи у сфері інтелектуальної власності від 07.10.2020 винахід «Буксовий підшипниковий вузол» за патентом України № НОМЕР_2 від 10.08.2011 відповідає умові патентоздатності «винахідницький рівень».

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, висновками експертів (ст. 73 ГПК України).

Відповідно до ст. 98 ГПУ Країни висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (прізвище, ім`я, по батькові, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством.

Відповідно до ст. 101 ГПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз.

Статтею 102 ГПК України внормовано, що матеріали, необхідні для проведення експертизи, експерту надає суд, якщо експертиза призначена судом, або учасник справи, якщо експертиза проводиться за його замовленням.

Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 104 ГПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

При дослідженні поданих сторонами доказів, зокрема висновків експертизи № 2 та № 008-СІВ/20, судом мають досліджуватися також і вихідні данні, які надавалися сторонами експертам на дослідження.

Так, при розгляді даної справи та дослідженні вищевказаних висновків експертів як доказів у справі, суд встановив, що позивачем для проведення дослідження експерту були надані такі матеріали:

1. Копія виписки з Державного реєстру патентів України на винаходи стосовно патенту України НОМЕР_1 від 10.08.2011 на 2-х арк.

2. Опис винаходу, опублікований на веб-ресурсі Укрпатента в спеціалізованій базі даних "Винаходи (корисні моделі) в Україні" на 6-ти арк.;

3. Копія довіреності від 05.02.2020 року на 1-му арк.;

4. Копії креслень та технічної документації щодо буксових підшипникових вузлів типу 46-882726Е2МС43 на 10-ти арк.;

5. Копія JP 2001-140868, 22.05.2001 з перекладом, на 16-ти арк.;

6. Копія JP 2006-283944, 19.10.2006 з перекладом, на 17-ти арк.;

7. Копія GB 2004954, 11.04.1979 з перекладом, на 12-ти арк.;

8. Копія US 5362159, 08.11.1994 з перекладом, на 17-ти арк.;

9. Копія CN 12.2, 13.06.2007 з перекладом, на 17-ти арк.;

10. Копія DE 4206764, 23.09.1993 з перекладом, на 10 арк.;

11. Копія WO 2007/140750, 13.12.2007, Schaeffler KG з перекладом, на 35-ти арк.;

12. Копія JP 10-184708, 14.07.1998 з перекладом, на 10-ти арк.;

13. Копія JP 2006-316884, 24.11.2006 з перекладом, на 19-ти арк.;

14. Копія RU 62077, 27.03.2007 на 3-х арк.;

15. Копія RU 62078, 27.03.2007 на 1-му арк.;

16. Копія US 4525082, 25.06.1985 з перекладом, на 10-ти арк.;

17. Копія JP 2007-270888, 18.10.2007 з перекладом, на 31-му арк.;

18. Копія WO 2008/059790, 22.05.2008 з перекладом, на 22-х арк.;

19. Копія Висновок спеціаліста (патентного повіреного) № 09 від 27.02.2020 на 10-ти арк;

20. Копія Каталогу Schaeffler KG, Products for railway applications, TPI158 GB- D, стор. 21, на 1-му арк.;

21. Копія витягу із «Справочник "Валы и опоры с подшипниками качения. Конструирование и расчет.", Москва, Машиностроение, 2006, на 3-х арк.;

22. Копія витягу із «И.А. Хасман "Повышение надежности и долговечности подшипников качения в буксах железнодорожного подвижного состава", Москва 1967 г., УДК 621.822:621.722», на 7-ми арк.

23. Копія витягу із "Работа вагонных букс с роликовыми подшипниками при высокоскоростном движении", Издательство "Транспорт", Москва, 1970, на 4-х арк.;

24. Копія витягу із «A.A. Амелина "Устройство и ремонт вагонных букс с роликовыми подшипниками". Издательство "Транспорт". Москва 1971», на 4-х арк.;

25. Копія витягу із И.Ф. Пастухов и др. "Конструкция вагонов". Москва 2004, на 5-ти арк.;

26. Копія витягу із Каталогу "Подшипники качения и свободные детали.", Москва, Малое предприятие "Поиск", 1991, на 7-ми арк.;

27. Копія витягу із "Подшипники качения. Свободные тела качения" Каталог. Москва. 1993, на 5-ти арк.;

28. Копія витягу із "Подшипники. Часть 1. Подшипники качения. Свободные детали. Номенклатурный каталог". Москва, МНИАП, 2000, на 14-ти арк.;

29. Копія витягу із "Подшипники. Часть 1. Подшипники качения. Свободные детали. Номенклатурный каталог". Москва, МНИАП, 2003, на 21-му арк.

Копії наданих експерту на дослідження документів завірені адвокатом позивача також були додані до матеріалів справи.

Із цих документів вбачається, що на дослідження експерту були надані патенти країн - Японії, Великобританії, Сполучених штатів Америки, Китайської Народної Республіки, Федеративної Республіки Німеччини, патенти Всесвітньої організації інтелектуальної власності (міжнародні патенти), переклад яких здійснений на російську мову перекладачем Коноваловою Юлією Василівною, підпис якої засвідчений нотаріусом міста Москви Федорченко Олександром В`ячеславовичем, також надані копії патентів Російської Федерації.

Відповідачем для проведення дослідження експерту були надані такі ж матеріали, а саме матеріали з 1 по 18 зазначених вище матеріалів, отримані ним із матеріалів справи, що було пояснено саме представником відповідача-1 в процесі розгляду справи під технічну фіксацію в судовому засіданні.

Статтю 13 Закону України "Про міжнародне приватне право" внормовано, що документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

Статтею 10 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарське судочинство в судах здійснюється державною мовою.

Пунктом 8 Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затверджених наказом Державної судової адміністрації України 20.08.2019 N 814, визначено, що у діловодстві суду можуть використовуватися вхідні документи, викладені іноземною мовою, забезпечені перекладом відповідно до вимог чинного законодавства.

Статтями 34, 38 Закону України «Про нотаріат» внормовано, що нотаріуси України та консульські установи України засвідчують вірність перекладу документів з однієї мови на іншу.

Враховуючи наведені норми чинного законодавства патенти країн - Японії, Великобританії, Сполучених штатів Америки, Китайської Народної Республіки, Федеративної Республіки Німеччини, патенти Всесвітньої організації інтелектуальної власності (міжнародні патенти) для визнання таких документів дійсними на території України повинні бути легалізовані та перекладені на українську мову, і вірність такого перекладу має бути засвідчена або нотаріусом України або консульською установою України.

Проте, надані позивачем, в якості доказів патенти інших країн та міжнародні патенти не легалізовані та не перекладені на українську мову.

Крім того, відповідно до положень ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема: звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб); збирати відомості про факти, що можуть бути використані як докази, в установленому законом порядку запитувати, отримувати і вилучати речі, документи, їх копії, ознайомлюватися з ними та опитувати осіб за їх згодою.

В матеріалах справи відсутні докази із яких би вбачалося, що адвокат позивача здійснив збір вищевказаних доказів,які він подав до матеріалів справи, та експертам, які проводили комісійну експертизи № 2 в порядку визначеному ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

В судовому засіданні 06.04.2021 на запитання суду, в якому порядку позивач та/або його представник отримали відповідні докази - патенти країн - Японії, Великобританії, Сполучених штатів Америки, Китайської Народної Республіки, Федеративної Республіки Німеччини та патенти Всесвітньої організації інтелектуальної власності (міжнародні патенти) (додатки 5 - 17 до позовної заяви), представник позивача відповів, що такі документи йому надав клієнт. Проте, яким чином позивач отримав вказані документи з Російської Федерації адвокат пояснити суду не зміг.

Статтею 76 ГПК України внормовано, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 77 ГПК України (допустимість доказів) обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Суд здійснив оцінку наданих позивачем доказів доданих до позовної заяви (додатки 5-17) та дійшов висновку, що такі докази не відповідають критерію допустимості, оскільки отримані з порушенням порядку, визначеного Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», та не відповідають вимогам чинного законодавства щодо їх легалізації та перекладу, а також такі докази відсутні у позивача в оригіналі.

Щодо посилання позивача на те, що такі дані та міжнародні патенти є у відкритих джерелах, то суд зазначає, що позивач не зазначав про отримання таких доказів з відкритих джерел та не подав дані докази саме як електронні докази (з належним чином засвідченим перекладом) з роздруківкою електронних доказів в паперовому форматі.

Суд зазначає, що стаття 74 ГПК України покладає саме на сторін обов`язок збирання та подання доказів для доведення тих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд не може збирати докази самостійно, в тому числі і з відкритих джерел, а може тільки перевірити відповідність поданих доказів інформації, зазначеній у відкритих джерелах, у разі наявності сумнівів у добросовісному здійсненні учасниками їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків.

Входячи з закріплених у статі 2 ГПК України принципів господарського судочинства, саме на сторони справи, виходячи з принципу змагальності та диспозитивності, покладається обов`язок добросовісної поведінки в межах закону щодо збирання та подання доказів до матеріалів справи.

Стаття 73 ГПК України визначає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Отже, суд зазначає, що допустимість доказів має загальний і спеціальний характер. Загальний характер полягає в тому, що незалежно від категорії справ слід дотримуватися вимоги щодо отримання інформації з визначених законом засобів доказування з додержанням порядку збирання, подання і дослідження доказів. Спеціальний характер полягає в обов`язковості певних засобів доказування для окремих категорій справ чи заборона використання деяких з них для підтвердження конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Шабельник проти України" (заява N 16404/03) від 19.02.2009 зазначається, що хоча стаття 6 (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) гарантує право на справедливий судовий розгляд, вона не встановлює ніяких правил стосовно допустимості доказів як таких, бо це передусім питання, яке регулюється національним законодавством (див. рішення у справі "Шенк проти Швейцарії" від 12.07.98 та у справі "Тейшейра ді Кастру проти Португалії" від 09.06.98).

Оскільки обидва висновки експертів наявні в матеріалах справи, складені на основі доказів, які не відповідаю критерію допустимості, і інші докази, крім поданих сторонами, на замовлення яких надавались такі висновки, то висновки експертів (№ 2 та № 008-СІВ/20) також не відповідають критерію допустимості, оскільки зроблені на підставі оцінки вихідної інформації, яка отримана позивачем у не визначений законом спосіб, а відповідач подав експерту наявні в матеріалах справи документи в копії, і відповідно, судом не можуть бути оцінені вказані вище висновки експертизи як допустимі докази.

Інших доказів, із яких би вбачалося, що оскаржуваний патент не відповідає такій умові патентоздатності як «винахідницькій рівень», матеріали справи не містять. Клопотання про призначення у справі експертизи жодним з учасників процесу в ході розгляду справи не заявлялось. Суд на стадії підготовчого провадження звертав увагу сторін на порядок отримання доказів наявних в матеріалах справи, проте учасниками судового процесу не подано інших доказів, як і не подано суду клопотання про витребування доказів.

Отже, оскільки доводи позивача що державну реєстрацію вказаного патенту здійснено з порушенням законодавства України (корисна модель не відповідає умові патентоздатності «винахідницький рівень») не підтверджуються наявними у справі доказами, які відповідають вимогам статей 76-79 ГПК України, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для визнання недійсним оскаржуваного патенту, у зв`язку з чим позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄПК Україна" не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Керуючись ст. 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 236-242, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄПК Україна" (69014, Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Олексія Поради, буд. 52; ідентифікаційний код: 39025614) до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКЕ КОНСТРУКТОРСЬКО-ТЕХНОЛОГІЧНЕ БЮРО ПІДШИПНИКОВОЇ ПРОМИСЛОВОСТІ" (61089, Харківська обл., місто Харків, ПРОСПЕКТ ІНДУСТРІАЛЬНИЙ, будинок 3; ідентифікаційний код: 31799079), Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України (01008, м. Київ, вулиця Михайла Грушевського, будинок 12/2; ідентифікаційний код: 37508596) та Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності» (01601, м. Київ, вул. Глазунова, буд. 1; ідентифікаційний код 31032378) про визнання патенту України № НОМЕР_1 від 10.08.2011 на винахід недійсним відмотивити.

2. Судові витрати позивача покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "ЄПК Україна" (69014, Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Олексія Поради, буд. 52; ідентифікаційний код: 39025614).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 22.04.2021.

Суддя Г.П. Бондаренко - Легких