ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

15 квітня 2021 року м.Тернопіль Справа № 921/221/21
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Андрусик Н.О.

розглянувши заяву без номеру від 13.04.2021 (вх.№3169 від 13.04.2021) Лойко Лариси Василівни, м.Збараж Тернопільськї області

про забезпечення позову

у справі

за позовом: ОСОБА_1 , м.Збараж Тернопільської області

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ЧАРОДІЙКА», м.Збараж Тернопільської області

про визнання недійсними рішень загальних зборів,

без виклику (повідомлення) учасників справи,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа ОСОБА_1 , м.Збараж Тернопільської області звернулася 13.04.2021 (згідно відтиску штампу вхідної кореспонденції суду за вх.№253) до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЧАРОДІЙКА», м.Збараж Тернопільської області, про визнання недійсними протоколів загальних зборів засновників (учасників) Товариства з обмеженою відповідальністю «ЧАРОДІЙКА» №14 від 18.01.2020 та №17 від 26.03.2021, з підстав порушення прав та законних інтересів як учасника товариства та їх прийняття всупереч закону та Статуту товариства.

Одночасно з поданням позову позивач звернувся до господарського суду із заявою без номеру від 13.04.2021 (вх.№3169 від 13.04.2021) про забезпечення позову шляхом:

1) накладення арешту на нерухоме майно належне ТОВ «ЧАРОДІЙКА» (ідентифікаційний номер 14041913) 39/100 частину будинку, перукарні «Чародійка» (реєстраційний номер майна - 22860757), площею 268,9м2, що знаходиться за адресою: вул.Грушевського, 1, м.Збараж Тернопільської області ;

2) заборони усім державним реєстраторам та іншим уповноваженим органам та особам вчиняти будь які реєстраційні дії щодо належного товариству нерухомого майна - 39/100 частини будинку перукарні «Чародійка» (реєстраційний номер майна - 22860757), площею 268,9м2, що знаходиться за адресою: вул.Грушевського, 1, м.Збараж Тернопільської області .

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач зазначає, що є учасником (засновником) Товариства з обмеженою відповідальністю «Чародійка» із часткою в статутному капіталі товариства в розмірі 687,27грн, що становить 7,24% від усього статутного капіталу. У власності товариства перебуває нерухоме майно - 39/100 частини будинку перукарні «Чародійка» (реєстраційний номер майна 22860757), площею 268,9м2, розташоване за адресою: вул.Грушевського, 1, м.Збараж Тернопільської області, що підтверджується Інформаційною довідкою №248842301 від 18.03.2021 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Загальними зборами засновників (учасників) ТОВ «Чародійка» 04.07.2018 прийнято рішення про ліквідацію товариства, яке оформлено протоколом загальних зборів засновників (учасників) товариства №8. У зв`язку з ліквідацією товариства 31.10.2019 загальними зборами прийнято рішення №12, зокрема про передачу позивачу в натуральній формі частини майна ТОВ «Чародійка», а саме приміщення перукарні «Чародійка».

Однак, 18.01.2020 зборами засновників (учасників) ТОВ «Чародійка» прийнято рішення про скасування рішення загальних зборів засновників (учасників) від 04.07.2018 про ліквідацію товариства (рішення оформлено протоколом загальних зборів №14).

Дане рішення заявник вважає таким, що прийнято з порушенням ч.ч.3, 4 ст.32 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» та пункту 6.12 Статуту товариства, оскільки про скликання загальних зборів засновників її не було повідомлено у встановленому законом порядку та строки (не менше, ніж за 30 днів до дня проведення зборів шляхом направлення повідомлення поштовим відправленням з описом вкладення). Дане рішення суперечить раніше прийнятому рішенню загальних зборів №8 від 04.07.2018 про ліквідацію товариства та рішенню №12 від 31.10.2019 про розподіл даного майна між учасниками товариства.

26.03.2021 загальними зборами засновників ТОВ «Чародійка» (протокол №17) прийнято рішення про продаж належного товариству приміщення перукарні «Чародійка» в цілому. Дане рішення позивач вважає неправомірним, оскільки ним порушується його право на виділення та отримання частки майна товариства в натурі, про що було прийнято рішення загальними зборами учасників ТОВ «Чародійка» 31.10.2018 згідно протоколу №12.

З листа-повідомлення ТОВ «Чародійка» №16 від 27.03.2021 заявнику стало відомо про намір товариства продати належне товариству майно - 39/100 частини будівлі перукарні « Чародійка », площею 268,9м2. Додатково про намір продати дану будівлю також свідчить Висновок про визначення оціночної вартості даного нежитлового приміщення від 17.02.2021.

Посилаючись на викладені обставини, котрі свідчать про намір товариства продати спірне приміщення, на думку заявника існують підстави для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки їх невжиття може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист та поновлення порушених прав та інтересів, за захистом яких позивач звернувся до суду, оскільки метою подання позову є недопущення відчуження нерухомого майна ТОВ «Чародійка», що відповідає розміру частки ОСОБА_1 у статутному капіталі товариства.

Згідно з ч.1 ст.140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

У даному випадку суд не вбачає необхідності здійснення виклику учасників справи для з`ясування додаткових обставин, з огляду на долучені до позову та заяви матеріали, вказані заявником підстави та спосіб забезпечення позову, а також зважаючи на процесуально стислі строки розгляду заяви.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення на даній стадії судового процесу, виходячи з такого.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначено у статті 136 ГПК України, згідно з якою господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частини 1 статті 137 ГПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Тобто забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Аналогічні правові висновки щодо застосування положень статей 136, 137 ГПК України викладені у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/19256/16, від 14.05.2018 у справі № 910/20479/17, від 14.06.2018 у справі № 916/10/18, від 23.06.2018 у справі № 916/2026/17, від 16.08.2018 у справі № 910/5916/18, від 11.09.2018 у справі № 922/1605/18, від 14.01.2019 у справі № 909/526/18, від 21.01.2019 у справі № 916/1278/18, від 25.01.2019 у справі № 925/288/17, від 26.09.2019 у справі № 904/1417/19.

Отже, з урахуванням приписів статей 136, 137 ГПК України, при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між заявленим заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, ймовірності ускладнення чи не поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Суд зазначає, що обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Тобто, навіть маючи докази, які свідчать про вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання майбутнього рішення суду, позивачеві необхідно переконати суд в тому, що його доводи щодо вжиття заходів забезпечення позову та обраний ним спосіб такого забезпечення є розумними, обґрунтованими, адекватними та співмірними.

Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших осіб, не залучених до участі у справі.

Суд враховує, що у разі, коли заявник звернувся до суду з позовними вимогами немайнового характеру, що має місце у даній справі, і судове рішення, про задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в такому випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Зазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18.

Таким чином, звертаючись з відповідною заявою позивач повинен обґрунтувати імовірність утруднення виконання рішення або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів - саме з урахуванням предмета позову і неможливість виконання позовних вимог у випадку їх задоволення.

З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення з заявою про забезпечення позову, а тому суди у кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.

Тобто позивач повинен аргументувати: імовірність утруднення або невиконання рішення господарського суду, шляхом надання доказів на підтвердження існування обставин утруднення чи можливого невиконання рішення суду в разі задоволення позову; наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення і предметом позовної вимоги; взаємопов`язаність заходу забезпечення з обставиною утруднення виконання чи невиконання рішення господарського суду, а саме, що обраний спосіб забезпечення спроможний запобігти відповідним утрудненням.

Як стверджує заявник, обставини прийняття рішення щодо продажу належного ТОВ "Чародійка" 39/100 частини будинку перукарні "Чародійка", площею 268,9м2 дають підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист та поновлення порушених прав та інтересів, за захистом яких ОСОБА_1 звернулася до суду, оскільки метою подання позову є недопущення відчуження частини майна ТОВ "Чародійка", що є пропорційною частці ОСОБА_1 у статутному капіталі товариства.

Однак, заявник не надав жодних доказів вчинення ТОВ "Чародійка" реальних дій, спрямованих на відчуження спірного нерухомого майна, в тому числі приміщення 1-10, пл.. 22.5 кв.м., котре згідно рішення загальних зборів учасників від 31.10.2019 (рішення № 12) вирішено передати в натуральній формі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

При цьому, посилання ОСОБА_1 на прийняття рішення ТОВ "Чародійка", відповідно до якого 26 березня 2021 року загальними зборами учасників товариства вирішено питання, зокрема, щодо продажу 39/100 частини будинку перукарні "Чародійка" не є підтвердженням доводів про його фактичний продаж потенційним покупцям. Дане рішення позивач оскаржує у поданій до суду позовній заяві, що є способом захисту порушеного права особи .

В силу положень частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення конкретного позову, та на які така сторона посилається.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Заявником не наведено жодних доводів на підтвердження того, що існують реальні обставини, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, вказують на реальну існуючу загрозу у поновленні чи утруднення в поновленні законних прав та інтересів ОСОБА_1 , за захистом яких вона звернулася до суду.

Самі лише твердження ОСОБА_1 про потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення у разі задоволення позову без долучення відповідних доказів та обґрунтувань не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Отже суд констатує, що заявником документально не підтверджено фактичних обставин, з якими пов`язується необхідність вжиття заходів забезпечення позову, про застосування яких просить ОСОБА_1 в контексті спірних правовідносин.

Натомість, заявник у даному випадку обмежується припущеннями про ймовірність виникнення в майбутньому обставин, які ускладнять або унеможливлять захист порушених прав позивача на отримання частки із статутного капіталу ТОВ "Чародійка".

Відповідно до п.1.6. Статуту ТОВ "Чародійка", затвердженого рішенням зборів засновників ТОВ "Чародійка", протокол №5 від 19.04.2008, засновниками (учасниками) Товариства є фізичні особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_1 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_2 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , кожний з яких володіє часткою в статутному фонді Товариства в розмірі 7,24 %, окрім ОСОБА_4 , якій належить 13,12% в статутному капіталі Товариства.

Слід також зазначити, що відповідно до інформації, котра міститься в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, частки учасників ТОВ «Чародійка» в натурі не виділялися, тому вимога про накладення арешту на 39/100 частини будинку перукарні "Чародійка», в тому числі в розмірі частки, що належить ОСОБА_1 у статутному капіталі товариства (7,24%), порушуватиме права інших учасників товариства.

Оскільки подана заява про забезпечення позову не містить достатньо обґрунтованих мотивів та посилань на докази; відсутні докази, на підставі яких суд може дійти висновку щодо обґрунтованості, доцільності та необхідності забезпечення позову у визначений заявником спосіб, суд на даній стадії судового процесу відмовляє у задоволенні заяви про забезпечення позову у зазначений позивачем спосіб, з огляду на заявлений предмет позову.

Частиною 6 ст.140 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Ухвалою від 22.03.2021 судом відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 у справі №921/149/21 про забезпечення позову до його пред`явлення з підстав недоведеності та необґрунтованості. При цьому суд зіслався на п. 4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 26.12.11 №16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову", відповідно до якого клопотання про забезпечення позову, яке раніше було відхилено повністю або частково, може бути подано вдруге, якщо змінились обставини.

При зверненні до суду повторно за даною заявою судом не встановлено, а заявником не подано доказів, які б свідчили про зміну обставин щодо вчинення відповідачем дій, спрямованих на уникнення виконання рішення суду у разі задоволення позову; обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог; не подано доказів, що вказують на реальну існуючу загрозу у поновленні чи утруднення в поновленні законних прав та інтересів ОСОБА_1 .

Керуючись 2, 4, 5, 7 13, 14, 15, 136-140, 232-235, 255 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви без номеру від 13.04.2021 (вх.№3169 від 13.04.2021) ОСОБА_1 , м.Збараж Тернопільськї області, про забезпечення позову у справі №921/221/21, - відмовити за необґрунтованістю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, встановлені ст.ст.254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу складено та підписано 15.04.2021.

Суддя Н.О. Андрусик