ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2021 р. м. Київ Справа № 911/2863/19

Господарський суд Київської області у складі головуючого судді Лилака Т.Д. за участю секретаря судового засідання Ворко Л.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Першого заступника керівника Білоцерківської місцевої прокуратури (09100, Київська область, м. Біла Церква, вул. Шолом-Алейхема, 38-А) в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області (03039, м. Київ, проспект Голосіївський, 50, код 19028107)

до Фізичної особи-підприємця Навроцького Олександра Володимировича (09321, Київська область, Володарський район, с. Логвин, РНОКПП НОМЕР_1 )

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації (04074, м. Київ, вул. Вишгородська, 21, код 14372952).

про стягнення 164 640,01 грн. та розірвання договору оренди майна

за участю представників сторін:

прокурор - Наумова К.О.;

позивача - Матвійчук А.О.;

відповідача - не з`явився;

третя особа - не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Перший заступник керівника Білоцерківської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області (позивач) звернувся до Господарського суду Київської області з позовом до фізичної особи-підприємця Навроцького Олександра Володимировича (відповідач) про стягнення 164 640,01 грн., з яких: 148 161,85 грн. - борг; 6350,14 грн. - пеня; 10 128,02 грн. - штраф та розірвання договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності № 2044 від 28.12.2017.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 19.11.2019 року (суддя Чонгова С.І.) позовну заяву з доданими до неї документами повернуто Першому заступнику керівника Білоцерківської місцевої прокуратури.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 02.11.2020 апеляційну скаргу першого заступника керівника Білоцерківської місцевої прокуратури задоволено. Ухвалу Господарського суду Київської області від 19.11.2019 у справі №911/2863/19 скасовано. Матеріали справи №911/2863/19 передано на розгляд суду першої інстанції.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ у Господарському суді Київської області, справу №911/2863/19 передано на розгляд судді Лилаку Т.Д.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 17.11.2020 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 17.12.2020.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 17.12.2020 продовжено строк проведення підготовчого провадження на тридцять днів та оголошено перерву у підготовчому засіданні до 04.02.2021.

18.12.2020 від прокурора надійшла заява про збільшення позовних вимог (№39-3154 вих-20 від 16.12.2020), в якій він просить суд стягнути з відповідача 342078,80 грн. боргу, 10716,56 грн. пені, 22749,93 грн. штрафу та усунути перешкоди в користуванні балансоутримувачем - Департаментом з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації, нерухомим майном, звільнивши та підписавши акт приймання-передачі.

Відповідно п. 2 до ч. 2 ст. 46 ГПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, в зв`язку з чим подана заява підлягає задоволенню.

З урахуванням викладеного, суд здійснює розгляд позовних вимог в редакції заяви про збільшення позовних вимог (№39-3154 вих-20 від 16.12.2020).

29.12.2020 та 15.01.2021 через канцелярію Господарського суду Київської області від позивача надійшли клопотання, в яких позивач повідомляв суд про свою реорганізацію.

Розглянувши вказані клопотання, судом встановлено, що наказом Фонду державного майна України «Про реорганізацію регіональних відділень Фонду державного майна України» від 05.08.2019 №786 утворено Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях як юридичну особу публічного права, що розташоване у м. Києві, реорганізувавши шляхом злиття Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській області, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Черкаській області, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області.

За даними ЄДРПОУ зареєстровано Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях, , адреса: 03039, м. Київ, пр. Голосіївський,50.

Зазначеним наказом Фонд державного майна України також установив, що Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях є правонаступником майна, прав та обов`язків Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області, Регіонального відділення Фонду державного майна України по Черкаській області та Регіонального відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області.

Відповідно до ст. 52 Господарського процесуального кодексу України у разі припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив. Про заміну або про відмову у заміні учасника справи його правонаступником суд постановляє ухвалу.

З огляду на встановлені вище обставини та наведені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку про наявність підстав для здійснення заміни позивача - Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області на його правонаступника - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях.

Підготовче судове засідання 04.02.2021 не відбулося. Ухвалою Господарського суду Київської області від 08.02.2021 призначено судове засідання на 25.02.2021.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 25.02.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 25.03.2021.

Ухвалою Господарського суду Київської області 25.03.2021 оголошено перерву в судовому засіданні до 08.04.2021.

Третя особа в засідання суду 08.04.2021 не з`явилась, але на адресу суду направила клопотання про розгляд справи без участі представника, за наявними в матеріалах справи документами.

Відповідач в засідання суду 08.04.2021 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до частини 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

З метою повідомлення відповідача про призначення судового засідання на 08.04.2021, копія ухвали суду від 25.03.2021 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Втім, зазначене поштове відправлення було повернуто за зворотною адресою з довідкою АТ «Укрпошта» з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою».

З цього приводу суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» визначено, що в Єдиному державному реєстрі містяться відомості щодо юридичної особи, зокрема, про місцезнаходження останньої.

При цьому, до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Крім того, частиною 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Отже, в разі коли фактичне місцезнаходження особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Також судом враховані положення Правил надання послуг поштового зв`язку, визначені постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 (далі Правила).

Так, порядок доставки поштових відправлень, поштових переказів, повідомлень про вручення поштових відправлень, поштових переказів, періодичних друкованих видань юридичним особам узгоджується оператором поштового зв`язку разом з юридичною особою. Для отримання поштових відправлень юридична особа повинна забезпечити створення умов доставки та вручення поштових відправлень відповідно до вимог Закону України «Про поштовий зв`язок», цих Правил (пункт 94 Правил).

Відтак, повна відповідальність за достовірність інформації про місцезнаходження, а також щодо наслідків неотримання поштових відправлень за своїм офіційним місцезнаходженням покладається саме на юридичну особу (фізичну особу-підприємця).

У разі якщо копію прийнятого судового рішення (ухвали, постанови, рішення) направлено судом листом за належною поштовою адресою, тобто повідомленою суду учасником справи, і повернено підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання чи закінчення строку зберігання поштового відправлення, то вважається, що адресат повідомлений про прийняте судове рішення.

Вказана правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №923/1432/15.

Також, суд наголошує, що за змістом статей 2, 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» вбачається, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

З урахуванням наведеного, відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалами Господарського суду Київської області по даній справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Враховуючи викладене, неперебування відповідача за місцем його державної реєстрації чи небажання отримати поштову кореспонденцію та, як наслідок, ненадання відзиву, не є перешкодою розгляду справи судом за наявними матеріалами і не свідчить про порушення норм процесуального права саме зі сторони суду.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 03.03.2018 у справі № 911/1163/17 та від 10.05.2018 у справі № 923/441/17.

За таких обставин можна дійти висновку, що невручення ухвал суду відбулось через недотримання відповідачем вимог законодавства щодо забезпечення отримання поштових відправлень за своїм офіційним місцезнаходженням (поштовою адресою), що розцінюється судом як фактична відмова від отримання адресованих йому судових рішень (ухвал). Відповідач, у разі незнаходження за своєю офіційною (юридичною) адресою, повинен був докласти зусиль щодо отримання поштових відправлень за цією адресою або повідомлення суду про зміну свого місцезнаходження.

Більше того, права відповідача, як учасника справи, не можуть забезпечуватись судом за рахунок порушення прав позивача на своєчасне вирішення спору судом, що є безпосереднім завданням господарського судочинства, та яке відповідно до норм частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Так, ухвалою суду від 17.11.2020, з урахуванням вимог частини 8 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, судом було запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом 15-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

У встановлений судом строк відзиву на позовну заяву відповідач не подав.

Будь-яких клопотань про продовження вказаного процесуального строку у порядку, передбаченому частиною 2 статті 119 Господарського процесуального кодексу України, до суду від відповідача не надходило; поважних причин пропуску вказаного строку суду також не повідомлено.

Положеннями частини 9 статті 165 ГПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Приймаючи до уваги належне повідомлення відповідача про розгляд даної справи, а також враховуючи наявність у матеріалах справи достатньої кількості документів для розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про її розгляд за наявними матеріалами.

Прокурор та представник позивача підтримали заявлені позовні вимоги з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог та просили задовольнити їх в повному обсязі.

В судовому засіданні 08.04.2021, заслухавши вступне слово прокурора та представника позивача, з`ясувавши обставини, на які посилаються сторони, суд дослідив в порядку статей 209-210 ГПК України докази у справі.

Після закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами суд оголосив про перехід до судових дебатів. Учасники справи виступили з промовами (заключним словом), в яких посилалися на обставини і докази, досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 233 ГПК України, суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

08.04.2021 року, після виходу з нарадчої кімнати, відповідно до ст. 240 ГПК України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

28.12.2017 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області (Орендодавець) та ФОП Навроцьким О.В. (Орендар) укладено договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності № 2044, відповідно до умов якого, Орендодавець передає, а Орендар приймає у строкове платне користування державне нерухоме майно - будівлю складу (літ. «А») площею 193,5 кв.м., будівлю складу (літ. «Б») площею 533,1 кв.м., будівлю прохідної (літ. «Г») площею 48,7 кв.м., що розміщені за адресою: Київська обл., м. Біла Церква, булв. 50-річчя Перемоги (Олександрівський бульвар) 45-А та перебувають на балансі Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації, вартість яких визначена згідно з висновком про вартість станом на 30.06.2017 і становить за незалежною оцінкою 1 555 000,00 грн. без врахування ПДВ.

Відповідно до п. 3.1. Договору орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04 жовтня 1995 року № 786 зі змінами і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку червень 2017 року 18 854,17 грн.

Згідно з п. 3.3. Договору, орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Пунктом 3.6. Договору встановлено, що орендна плата перераховується до Державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 50% до 50% відповідно щомісячно не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Згідно з п. 3.7. Договору, орендна плата перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується у визначеному п.3.6. співвідношенні відповідно до чинного законодавства з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Відповідно до п.3.8. Договору, у разі якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить не менше ніж три місяці, Орендар також сплачує штраф у розмірі 10 % від суми заборгованості.

Відповідно до п. 3.11 договору, у разі припинення договору орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передачі включно. Закінчення строку дії договору оренди не звільняє орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, ураховуючи санкції, до державного бюджету та балансоутримувачу.

Як зазначив прокурор, на виконання умов договору позивач передав відповідачу об`єкт оренди згідно акту приймання-передачі орендованого майна від 28.12.2017 року, належним чином засвідчена копія якого міститься в матеріалах справи, проте відповідач не виконав обов`язок по сплаті орендних платежів, а також не повернув орендоване майно, в зв`язку з чим станом на 11.12.2020 обліковується заборгованість по сплаті орендних платежів у розмірі 342 078,80 грн.

В порядку досудового врегулювання спору, позивач звертався до відповідача з вимогами сплатити наявну заборгованість, однак, дані вимоги залишилися без виконання та відповіді.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку

В силу статті 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

В силу вимог ст.ст. 525, 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання підлягає виконанню належним чином відповідно до визначених умов та у встановлений строк. Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, є порушенням зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Статтею 762 ЦК України встановлено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється за договором найму, яка вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 3 ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендар зобов`язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Відповідно до ч.ч. 1,4 ст. 286 ГК України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Враховуючи вищевикладене та те, що заборгованість відповідача з орендної плати перед позивачем за договором оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності № 2044 від 28.12.2017 на час прийняття рішення не погашена, доводи прокурора не спростовані, вимога про стягнення з відповідача 342 078,80 грн. підлягають задоволенню.

Крім того, у зв`язку з простроченням відповідачем виконання грошового зобов`язання, прокурор просить стягнути з відповідача 10716,56 грн. пені та 22749,93 грн. штрафу.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Штрафними санкціями у відповідності з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Договір про забезпечення виконання зобов`язання у виді неустойки (штраф та пеня) укладено між сторонами у письмовому виді відповідно до приписів ст.ст. 546, 549 ЦК України, ст. 232 ГК України.

Стаття 549 Цивільного кодексу України розкриває поняття неустойки. Так неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3).

Здійснивши перевірку розрахунку пені, суд встановив, що вимога про стягнення з відповідача є 10716,56 грн. пені є обґрунтованою та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи, що судом встановлено факт порушення відповідачем зобов`язань, то вимога про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 22749,93 грн. є обґрунтованою, відповідає вимогам чинного законодавства та умовам договору, а отже підлягає задоволенню.

Щодо вимоги про усунення перешкод в користуванні майном, суд зазначає наступне:

Пунктом 10.1.передбачено, що цей договір укладено строком на два роки одинадцять місяців, що діє з 28.12.2017 до 27.11.2020.

Таким чином, строк дії договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності № 2044 від 28.12.2017 закінчився 27.11.2020 року, тобто після звернення прокурора з даним позовом до суду, проте відповідач не виконав належним чином обов`язок щодо повернення орендованого майна.

Відповідно до п. 2.4. договору обов`язок щодо складання акта приймання-передачі при укладенні Договору покладається на Орендодавця, а при поверненні Майна з користування на Орендаря.

Згідно з п. 5.10. договору у разі припинення або розірвання Договору повернути Орендодавцеві або підприємству/товариству, указаному Орендодавцем, орендоване Майно в належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати Орендодавцеві збитки в разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого Майна з вини Орендаря.

Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях направлено лист на адресу ФОП Навроцькому О.В. за № 50-02.02-4909 про припинення дії договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності № 2044 від 28.12.2017 та про необхідність повернення майна балансоутримувачу за актом приймання-передачі.

Втім, на момент розгляду справи майно, що було предметом договору індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності № 2044 від 28.12.2017, балансоутримувачу (Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації), не повернуто.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов`язаний повернути орендодавцеві об`єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Враховуючи вищевикладені обставини вимога щодо усунення перешкод в користуванні майном підлягає задоволенню.

Відповідно до ч., ч. 1-4 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 74 ГПК України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог прокурора та наявність правових підстав для задоволення позовних вимог повністю.

Сума судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду із позовом, відповідно до ст.ст. 123, 129 ГПК України, покладається на відповідача, у зв`язку із повним задоволенням позовним вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 123, 129, 240-241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Навроцького Олександра Володимировича (09321, Київська область, Володарський район, с. Логвин, РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Державного бюджету України (отримувач ГУ ДКСУ у Київській області, код отримувача: 37955989, МФО 899998, номер рахунку: 0001) 342078 (триста сорок дві тисячі сімдесят вісім) грн. 80 коп. боргу, 10716 (десять тисяч сімсот шістнадцять) грн. 56 коп. пені, 22749 (двадцять дві тисячі сімсот сорок дев`ять) грн. 93 коп. штрафу.

3. Зобов`язати фізичну особу-підприємця Навроцького Олександра Володимировича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) усунути перешкоди в користуванні балансоутримувачем - Департаментом з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації, трьома приміщеннями площею 775,3 кв. м. за адресою: Київська область, м. Біла Церква, бульвар 50-річчя Перемоги (Олександрійський бульвар), 45-А, зокрема будівля складу (літ. «А») площею 193,5 кв.м; будівля складу (літ. «Б») площею 533,1 кв.м.; будівля прохідної (літ. «Г») площею 48,7 кв.м., звільнивши приміщення та підписавши акт приймання-передачі майна.

4. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Навроцького Олександра Володимировича (09321, Київська область, Володарський район, с. Логвин, РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Київської обласної прокуратури (місцезнаходження: 01014, м. Київ, бул. Л.Українки, 27/2; ) 7554 (сім тисяч п`ятсот п`ятдесят чотири) грн. 18 коп. судового збору.

5. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення до Північного апеляційного господарського суду у порядку, визначеному ст. 257 та з урахуванням п.17.5 п.17 Перехідних положень ГПК України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 19.04.2021

Суддя Т.Д. Лилак