ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" квітня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/457/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Хотенця П.В.

при секретарі судового засідання Гаврильєву О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-МАРКЕТ", м. Дніпро
до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківміськгаз", м. Харків
про стягнення 62523,81 грн.
за участю представників сторін:

позивача - не з`явився

відповідача - Мар`їна І.О., дов. від 30.12.2020 року

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "АТБ-МАРКЕТ", м. Дніпро звернулося до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківміськгаз", м. Харків, в якій просить суд стягнути з відповідача 58470,30 грн. основної суми боргу (передплати за договором), 1075,85 грн. пені, 2071,30 грн. інфляційних втрат та 906,36 грн. 3% річних за договором підряду № 29А611-8897-19 від 11 вересня 2019 року.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 16 лютого 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі №922/457/21, призначено розгляд справи в судовому засіданні на 09 березня 2021 року на 11:30 годин та про розгляд справи повідомлено сторін.

05 березня 2021 року через канцелярію суду, Товариством з обмеженою відповідальністю "АТБ-МАРКЕТ" подано заяву (вхідний № 5329) про розгляд справи без участі представника позивача, яку суд задовольняє та долучає до матеріалів справи.

Протокольною ухвалою суду від 09 березня 2021 року на підставі частини 2 статті 216, статті 232 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні оголошено перерву до 05 квітня 2021 року до 11:20.

02 квітня 2021 року через канцелярію суду, Акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Харківміськгаз" подано відзив (вхідний № 7446) на позовну заяву.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 05 квітня 2021 року продовжено відповідачу процесуальний строк на подання до суду відзиву (вхідний № 7446) на позовну заяву до 02 квітня 2021 року, долучено відзив на позовну заяву до матеріалів справи.

Протокольною ухвалою суду від 05 квітня 2021 року на підставі частини 2 статті 216, статті 232 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні оголошено перерву до 19 квітня 2021 року до 11 годин.

Представник позивача у судове засідання не з`явився.

Представник відповідача у судовому засіданні та у відзиві на позовну заяву проти заявлених позовних вимог заперечує.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, вислухавши пояснення повноважного представника відповідача, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

11 вересня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "АТБ-МАРКЕТ" (позивачем, замовником) та Акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Харківміськгаз" (відповідачем, виконавцем) був укладений договір № 29А611-8897-19 підряду на виконання робіт з реконструкції системи газопостачання.

Згідно пункту 1 розділу І договору, виконавець зобов`язувався виконати роботи з реконструкції системи газопостачання об`єкта замовника (Торгівельна будівля), а замовник зобов`язувався прийняти та оплатити їх, в порядку та на умовах передбачених договором.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ договору, реконструкція системи газопостачання об`єкту замовника передбачає поетапне виконання виконавцем наступних робіт:

1.1. розробка ескізного проекту на встановлення (ЗДПД) модему;

1.2. виконання газомонтажних робіт та введення в експлуатацію системи газопостачання об`єкта замовника;

1.3. пуск газу в газове обладнання об`єкту газопостачання.

Згідно пункту 2 розділу ІІ договору, об`єкт замовника (Торгівельна будівля) розташований за адресою: вул. Гв. Широнінців, 102а.

Пунктом 1 Розділу III договору сторони погодили, що вартість робіт, вказаних в пункті 1.1 розділу II договору 58470,30 грн., в тому числі податок на додану вартість 9745,05 грн. Замовник сплачує авансовим платежем в розмірі 100% на поточний рахунок виконавця протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту підписання даного договору.

Пунктом 1 розділу IV договору передбачено, що виконавець приступає до виконання робіт протягом 3 (трьох) робочих днів після отримання оплати в порядку, передбаченому розділом ІІІ даного договору.

Відповідно до пункту 1 розділу Х договору сторони погодили, що договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін (за наявності) та діє до 11 вересня 2020 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором.

У пункті 4 розділу Х договору сторони також визначили, що зміни у цей договір можуть бути внесені тільки за домовленістю сторін, яка оформлюється додатковою угодою до договору.

На виконання умов укладеного договору виконавець (відповідач) надав замовнику (позивач) рахунок на оплату № 59008897 від 11 вересня 2019 року на суму 58470,30 грн.

Позивач, в свою чергу, оплатив даний рахунок у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням № 155210 від 30 вересня 2019 року.

Проте, позивач зазначає, що всупереч умовам викладеним у договорі відповідач так і не розпочав виконувати роботи погоджені сторонами в договорі.

Позивач зазначає, що 11 вересня 2020 року закінчився строк дії вищевказаного договору. Після закінчення строку дії договору відповідач роботи не виконав та перерахований авансовий платіж позивачу не повернув.

Позивач вказує, що неодноразово звертався до відповідача з вимогою повернути кошти, але всі звернення були проігноровані.

Матеріали справи свідчать про те, що 27 липня 2020 року позивачем на адресу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківміськгаз" було направлено лист-вимогу за вихідним № М-2020-3669, в якому останній зазначив про те, що за договорами: № 29А611-7216-19 від 25 липня 2019 року, № 29А611-7217-19 від 25 липня 2019 року; № 29А611-8899-19 від 11 вересня 2019 року; № 29А611-8900-19 від 11 вересня 2019 року; 29А611-8897-19 від 11 вересня 2019 року роботи не виконані. Також, у вказаному листі позивач зазначив суми сплачених відповідачу грошових коштів по кожному договору окремо, зокрема за договором № 29А611-8897-19 від 11 вересня 2019 року сплачено суму у розмірі 58470,30 грн. Позивач вимагав від відповідача повернення перерахованих за вказаними договорами грошових коштів у розмірі 273671,55 грн, в тому числі сплачену за договором № 29А611-8897-19 від 11 вересня 2019 суму у розмірі 58470,30 грн в 10-ти денний строк на реквізити підприємства позивача. Вказаний лист вручено відповідачу 28 липня 2020 року, що підтверджується відміткою та підписом представника відповідача на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

З матеріалів справи вбачається, що 25 серпня 2020 року позивачем було направлено Акціонерному товариству "Оператор газорозподільної системи "Харківміськгаз" повторно лист-вимогу за вихідним № М-2020-4089 із аналогічним змістом та позивач вимагав від відповідача повернення грошових коштів у розмірі 58470,30 грн у триденний строк на реквізити підприємства позивача. Вказаний лист вручено відповідачу 26 серпня 2020 року, що підтверджується відміткою та підписом представника відповідача на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

Матеріали справи свідчать про те, що 13 листопада 2020 року позивачем було направлено на адресу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківміськгаз" лист-вимогу за вихідним № М-2020-5434 із аналогічним змістом, який відповідачу вручено 16 листопада 2020 року, що підтверджується відміткою та підписом представника відповідача на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку, зокрема про стягнення з відповідача суми попередньої оплати за договором у розмірі 58470,30 грн., 1075,85 грн. пені, 2071,30 грн. інфляційних втрат та 906,36 грн. 3% річних.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, суд виходить з наступного.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Згідно статті 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України.

Згідно пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, а в силу вимог частини 1 статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно статті 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як встановлено судом, права та обов`язки сторін у даній справи виникли на підставі договору підряду №29А611-8897-19 від 11 вересня 2019 року.

Відповідно до частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно частини 1 статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (частина 2 статті 837 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 4 статті 882 Цивільного кодексу України встановлено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами.

Згідно частини 1 статті 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Відповідно до частини 1 статті 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

У відповідності до означеного договору підряду сторонами погоджено, що позивач сплачує відповідачу авансовий платіж в розмірі 100% на поточний рахунок виконавця, а виконавець приступає до виконання робіт протягом 3 (трьох) робочих днів після отримання оплати.

Судом встановлено, що позивач на виконання умов договору, перерахував на користь відповідача суму авансу у розмірі 58470,30 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 155210 від 30 вересня 2019 року.

Отже, позивач як замовник належним чином виконав свій обов`язок зі сплати на користь відповідача як підрядника авансу у розмірі 58470,30 грн.

Згідно статті 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Згідно статті 849 Цивільного кодексу України визначено права замовника під час виконання роботи. Так, згідно з частиною 1 цієї норми, замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника.

Відповідно до частини 2 статті 849 Цивільного кодексу України, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника (частина 3 статті 849 Цивільного кодексу України).

Згідно частини 4 статті 849 Цивільного кодексу України, замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

Отже, у статті 849 Цивільного кодексу України передбачено три окремі (самостійні) підстави для відмови замовника від договору підряду, а саме: - підрядник несвоєчасно розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим (частина 2); - очевидність для замовника невиконання роботи належним чином та невиконання підрядником у визначений замовником строк вимоги про усунення недоліків (частина 3); - відмова замовника від договору до закінчення робіт із виплатою підрядникові плати за виконану частину робіт та відшкодуванням збитків, завданих розірванням договору (частина 4).

Таким чином, правові наслідки відмови замовника від договору підряду на підставі статті 849 Цивільного кодексу України є різними.

Аналогічний правовий висновок наведено у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 16 березня 2020 року у справі № 910/205/19.

Втім позивач, в якості правових підстав позову посилається на частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України згідно якої якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Досліджуючи правові підстави для повернення попередньої оплати з підрядника за невиконання договору підряду, що було визначено як предмет спору в даній справі, суд приходить до висновку проте, що обраний позивачем спосіб захисту його майнових прав та інтересів не відповідає способам захисту, передбаченим законодавцем за договором підряду, а умовами договору також не передбачено можливості повернення попередньої оплати, якщо підрядником порушено строки виконання робіт.

В даному випадку законодавцем чітко визначено правові наслідки порушення сторонами зобов`язань за договором підряду відповідно до статті 849 Цивільного кодексу України. У спірному випадку законодавцем відповідно до статті 849 Цивільного кодексу України передбачено ефективні способи захисту прав замовника підрядних робіт, якими є зобов`язання підрядника усунути недоліки таких робіт за власний рахунок, або виконання робіт третьою особою із стягненням їх вартості за рахунок підрядника, або відмова від договору та стягнення завданих підрядником збитків.

Відповідно до статті 224 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Для вирішення питання про наявність підстав для відшкодування збитків необхідно встановлювати наявність у діях винної особи чотирьох елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки заподіювача шкоди, причинного зв`язку між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача і вини. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Більш того, як вбачається з матеріалів справи позивач не реалізував свого права на односторонню відмову від договору підряду.

Так, згідно частини 3 статті 214 Цивільного кодексу України, відмова від правочину вчиняється у такій самій формі, в якій було вчинено правочин.

Таким чином, оскільки договір підряду укладено в письмовій формі, то й відмова від нього має вчинятися в письмовій формі.

Крім цього, оскільки відмова від договору є одностороннім правочином, вирішальним для її вчинення є факт доведення волевиявлення сторони, що відмовляється, до відома іншій стороні договору. Тобто, про відмову від договору відповідач мав бути повідомлений, інакше відмова не може вважатися такою, що вчинена.

Листи вимоги, про які зазначає позивач у позовній заяві, що були надіслані відповідачу, а саме: від 27 липня 2020 року за вихідними № М-2020-3669, від 25 серпня 2020 року за вихідними № М-2020-4089 та від 13 листопада 2020 року за вихідним № М-2020-5434 містять вимогу про повернення відповідачем перерахованих коштів за договорами, зокрема за договором № 29А611-8897-19 від 11 вересня 2019 року, проте не містять повідомлення про відмову від зазначених у листах договорів.

Також, пунктом 1 розділу X договору встановлено, що договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін (за наявності) та діє до 11 вересня 2020 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Відповідно до частини 1 статті 598 Циільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Згідно частини 3 статті 615 Цивільного кодексу України внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється.

За таких обставин, та приймаючи до уваги те, що у даному випадку відповідачем як підрядником за договором (зобов`язаною стороною за договором в частині виконання робіт), зобов`язання не було виконано, позивачем не було повідомлено відповідача про відмову від договору, то відповідно договір підряду не припинив свою дію після 11 вересня 2020 року як про це зазначає позивач.

Отож, на час вирішення спору означений договір підряду не припинив свою дію, та за наведених обставин відсутні правові підстави для повернення позивачу суми попередньої оплати, а відтак суд відмовляє в задоволенні позову в частині стягнення передплати за договором у розмірі 58470,30 грн.

Стосовно заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача 2071,30 грн інфляційних втрат та 906,36 грн 3% річних, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позовні вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат не підлягають задоволенню, оскільки зобов`язання відповідача не мають характеру грошових та внаслідок прострочення відповідачем виконання зобов`язання в частині виконання робіт за договором підряду у позивача не виникає безумовне право на повернення суми попередньої оплати з моменту прострочення виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором підряду, а відтак нарахування 3% річних та інфляційних втрат на суму здійсненої попередньої оплати є безпідставним, а тому в цій частині позовні вимоги також не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення пені, нарахованої за порушення строків виконання робіт за період з 18 жовтня 2019 року по 18 квітня 2020 року в розмірі 1075,85 грн суд зазначає наступне.

Правові наслідки порушення зобов`язання встановлені статтею 611 Цивільного кодексу України. Відповідно до частини 1 вказаної статті, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Згідно частини 2 статті 4 Господарського кодексу України особливості регулювання майнових відносин суб`єктів господарювання визначаються цим Кодексом (Господарським).

Відповідно до частини 1 статті 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Як передбачено частиною 1 статті 548 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. В силу частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою (штраф, пеня).

Згідно статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до пункту 2 розділу VII договору, у разі порушення виконавцем строків виконання робіт, передбачених розділом IV договору більше ніж на тридцять робочих днів. Виконавець зобов`язується сплатити замовнику пеню у розмірі 0,01% від загальної вартості робіт за кожен день прострочення виконання робіт.

Розділом IV передбачено, що виконавець приступає до виконання робіт протягом трьох днів з моменту отримання передплати, а строк виконання робіт передбачених пунктом 1.1 розділу II 10 (десять) робочих днів.

Оскільки оплата була здійснена позивачем 30 вересня 2019 року, відповідач повинен був приступити до виконання робіт не пізніше 03 жовтня 2019 року і закінчити не пізніше 17 жовтня 2019 року.

Виходячи з положень статті 610, частини 1 статті 612, статті 611 Цивільного кодексу України, частини 2 статті 193 Господарського кодексу України, починаючи з 18 жовтня 2019 року має місце прострочення відповідача, як виконавця за договором виконання робіт з реконструкції системи газопостачання об`єкта замовника, що є підставою для застосування до нього правових наслідків, встановлених договором або законом.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Статтею 253 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Виходячи зі змісту зазначених норм, початком для нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано. Нарахування санкцій триває протягом шести місяців, якщо інше не встановлено законом або договором.

Сторонами у договорі період нарахування пені не збільшено, отже й нарахування пені припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно пункту 1.12. Постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" від 17 грудня 2013 року за № 14 господарським судам роз`яснено, що господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Позивачем у позовній заяві наведено розрахунок пені, що заявлена до стягнення у розмірі 1075,85 грн, нарахованої за прострочення виконання зобов`язання по виконанню робіт за період з 18 жовтня 2019 року по 18 квітня 2020 року та викладено наступну формулу: 58470,30х0,01 % х184=1075,85 грн

Перевіривши правильність нарахування пені, суд дійшов висновку, що дане нарахування не суперечить вимогам чинного законодавства України та здійснено позивачем арифметично вірно, відповідно до цього позовна вимога про стягнення пені у розмірі 1075,85 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується статтею 129 Господарського процесуального кодексу України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином на відповідача покладається судовий збір у розмірі 39,06 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 1-5, 10, 11, 12, 41-46, 73-80, 86, 123, 129, 165, 196, 201, 208-210, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 247, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківміськгаз" (61004, м. Харків, вул. Москалівська, буд. 57/59, поточний рахунок НОМЕР_1 в АБ "Кліринговий дім", МФО 300647, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-МАРКЕТ" (49000, м. Дніпро, просп. Олександра Поля, 40, розрахунковий рахунок НОМЕР_2 в АТ "Райффайзен Банк Аваль", ) 1075,85 грн. пені та 39,06 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Повне рішення складено "23" квітня 2021 р.

Суддя П.В. Хотенець