ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2021м. ДніпроСправа № 904/6220/20

за позовом ОСОБА_1 , с. Орлівщина, Дніпропетровська обл.

до ОСОБА_2 , м. Дніпро

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Джрук Наталя Володимирівна, м. Дніпро

про визнання дійсним укладеного договору від 21.07.2020 про внесення змін

Суддя Ніколенко М.О.

При секретарі судового засідання Захарчук А.Е.

Представники:

від позивача: Веснін С.О. ордер серія АЕ № 1050294 від 20.01.2021;

відповідач: ОСОБА_2. паспорт серія НОМЕР_1 виданий 28.11.1997;

від третьої особи: не з`явився

РУХ СПРАВИ.

ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 про визнання дійсним укладеного договору від 21.07.2020 про внесення змін.

Ухвалою від 23.11.2020 у справі № 904/6220/20 судом було запитано від Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради інформацію про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи ОСОБА_2 .

Ухвалою від 02.02.2021 позовну заяву ОСОБА_1 № б/н від 11.11.2020 залишено без руху.

Ухвалою суду від 22.02.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне провадження у справі. Призначено підготовче засідання на 16.03.2021.

Ухвалою суду від 16.03.2021 відкладено підготовче засідання на 06.04.2021.

Ухвалою суду від 23.03.2021 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Джрук Наталю Володимирівну.

Ухвалою суду від 06.04.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 06.04.2021.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА.

Позивач зазначив, що між ОСОБА_2 (надалі - продавець) та ОСОБА_1 (надалі - покупець), 23.02.2017 було укладено договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ "Бриз Тревел Україна" (надалі - договір).

За згодою сторін договір від 23.02.2017 був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Джрук Наталею Володимирівною та зареєстрований в реєстрі за № 74.

Позивач вказав, що в подальшому, 21.07.2020 між сторонами було підписано договір про внесення змін до договору купівлі-продажу від 23.02.2017.

За твердженням позивача, сторони звернулись до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Джрук Наталі Володимирівни із клопотанням про нотаріальне посвідчення вказаного договору про внесення змін. Однак, приватним нотаріусом було відмовлено у вчиненні такої нотаріальної дії без надання письмової відмови.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА.

Відповідач підтримав обставини, викладені в позові, та зазначив про свою згоду з вимогами позивача.

ПЕРЕЛІК ОБСТАВИН, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Предметом цього судового розгляду є вимоги позивача про визнання дійсним укладеного договору від 21.07.2020 про внесення змін.

Для правильного вирішення цього спору необхідно встановити наявність фактичних обставин, з якими чинне законодавство пов`язує можливість визнання правочину дійсним у судовому порядку. Зокрема, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД. ПОЗИЦІЯ СУДУ.

Між ОСОБА_2 (надалі - продавець) та ОСОБА_1 (надалі - покупець), 23.02.2017 було укладено договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ "Бриз Тревел Україна" (надалі - договір).

За згодою сторін договір від 23.02.2017 був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Джрук Наталею Володимирівною та зареєстрований в реєстрі за № 74.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі цього договору, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст.193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 договору, на умовах цього договору продавець передає у власність покупця, а покупець приймає у власність і оплачує належну продавцеві відчужувану частку (надалі - частка) в статутному капіталі ТОВ «Бриз Тревел Україна», ідентифікаційний код 37538945.

Розмір частки в статутному капіталі становить 95% (п.п. 1.1 договору).

Вартість такої частки складає 534 379,75 грн. (п.п. 1.2 договору).

Абзацом 1 п. 4 договору було встановлено, що покупець зобов`язується оплатити частку протягом трьох років після підписання кожною стороною та/або представником відповідної сторони цього договору та нотаріального посвідчення цього договору.

В подальшому, 21.07.2020 між сторонами було підписано договір про внесення змін до договору купівлі-продажу від 23.02.2017 (надалі - договір про внесення змін).

За умовами договору про внесення змін, сторони договору від 23.02.2017 погодили між собою внести зміни до п. 4 договору та викласти його абзац перший в наступній редакції:

«Покупець зобов`язується оплатити частку в строк до 31.12.2025 включно» (п. 1 договору про внесення змін).

Сторони договору погодили між собою доповнити договір від 23.02.2017 новим пунктом 23 наступного змісту:

« 23. Відповідно до ст. 654 Цивільного кодексу України зміни, доповнення чи розірвання договору вчиняється в простій письмовій формі та не підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню» (п. 2 договору про внесення змін).

Інші умови договору від 23.02.2017 залишаються без змін (п. 3 договору про внесення змін).

Частиною 4 ст. 639 Цивільного кодексу України визначено, що якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Положеннями ст. 654 Цивільного кодексу України встановлено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Згідно з п. 7.1. глави 1 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, (надалі - Порядок), договір сторін про зміну або розірвання нотаріально посвідченого договору здійснюється шляхом складання окремого договору.

Відповідно до п. 7.2. глави 1 розділу ІІ Порядку, договір про зміну або розірвання договору підписується сторонами і посвідчується нотаріусом. На всіх наданих нотаріусу примірниках основного договору проставляється відмітка про його зміну або розірвання, у якій зазначаються номер за реєстром та дата посвідчення договору про зміну або розірвання, проставляється нотаріусом підпис і скріплюється його печаткою.

Пунктом 7.3. глави 1 розділу ІІ Порядку встановлено, що якщо нотаріус, який посвідчив договір, позбавлений можливості посвідчити договір про його зміну або розірвання (у разі смерті, заміщення нотаріуса, у разі неможливості виконання ним своїх обов`язків, припинення нотаріусом діяльності, передачі документів до державного нотаріального архіву або з будь-яких інших причин), договір про зміну або розірвання договору може бути посвідчений іншим нотаріусом. При цьому таким нотаріусом складається додатковий примірник договору, який направляється ним за місцем зберігання договору, що змінюється або розривається. Сторонам договору нотаріус роз`яснює про повернення документа за місцем зберігання примірника договору, що розірваний.

За твердженням позивача, сторони звернулись до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Джрук Наталі Володимирівни із клопотанням про нотаріальне посвідчення вказаного договору про внесення змін. Однак, приватним нотаріусом було відмовлено у вчиненні такої нотаріальної дії без надання письмової відмови.

Зокрема, в матеріалах справи наявний адвокатський запит № 1/22-07/20 від 22.07.2020, за змістом якого представник ОСОБА_1 просив Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Джрук Наталю Володимирівну погодити дату та час вчинення нотаріальної дії - нотаріального посвідчення договору від 21.07.2020 про внесення змін або надати письмову відмову від нотаріального посвідчення такого договору.

Згідно з листом АТ «Укрпошта» від 04.09.2020 № 39-Т-04-2087, поштове відправлення, яким на адресу Приватного нотаріуса був направлений адвокатський запит № 1/22-07/20 від 22.07.2020, повернуто відправнику за закінченням встановленого терміну зберігання.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Положеннями ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, та встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів.

Варто зауважити, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, у зв`язку з чим, суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

При цьому, особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) від 04.11.1950 передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст. ст. 202, 203 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно зі ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Однією з умов застосування частини другої статті 220 ЦК України та визнання правочину дійсним у судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. При розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість.

Так, з матеріалів справи вбачається, що приватний нотаріус не надав відповіді на звернення позивача щодо нотаріального посвідчення договору від 21.07.2020 про внесення змін.

При цьому, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено посвідчення договорів про внесення змін саме тим нотаріусом, який посвідчував основний договір.

Інший нотаріус посвідчує договір про внесення змін тільки у випадку, якщо нотаріус, який посвідчив основний договір, позбавлений можливості посвідчити договір про його зміну або розірвання (у разі смерті, заміщення нотаріуса, у разі неможливості виконання ним своїх обов`язків, припинення нотаріусом діяльності, передачі документів до державного нотаріального архіву або з будь-яких інших причин).

Наявність неможливості нотаріального посвідчення приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Джрук Наталею Володимирівною договору від 21.07.2020 про внесення змін, в розумінні положень Порядку, з матеріалів справи не вбачається.

З урахуванням наявності згоди обох сторін договору від 23.02.2017 купівлі-продажу частки в статутному капіталі на внесення змін до такого договору, а також встановленого статтею 627 ЦК України принципу свободи договору, відсутні підстави для відмови у визнанні дійсним укладеного договору від 21.07.2020 про внесення змін.

А отже, позовні вимоги позивача є обґрунтованими.

ПЕРЕЛІК ДОКАЗІВ, ЯКИМИ СТОРОНИ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ АБО СПРОСТОВУЮТЬ НАЯВНІСТЬ КОЖНОЇ ОБСТАВИНИ, ЯКА Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Обставини, на які посилається позивач, доводяться договором від 23.02.2017 (том 1 а.с. 12 - 13), договором від 21.07.2020 про внесення змін (том 1 а.с. 14), адвокатськими запитами та відповідями на такі запити (том 1 а.с. 15 - 20), заявами (том 1 а.с. 21 - 22), доказами поштового відправлення (том 1 а.с. 23).

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ.

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити у повному обсязі.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Згідно з ч. 1 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України, у разі, зокрема, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Через визнання відповідачем у відзиві позовних вимог, слід повернути ОСОБА_1 50 % суми сплаченого судового збору в розмірі 1 051 грн., перерахованого банківською квитанцією № ПН1627 від 12.02.2021.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, решту витрат позивача зі сплати судового збору (1 051 грн.) слід покласти на відповідача.

Керуючись положеннями Господарського Кодексу України, Цивільного кодексу України, ст. 73, 74, 123, 129, 232, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати дійсним договір від 21.07.2020 про внесення змін договору від 23.02.2017 купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ "Бриз Тревел Україна", укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Джрук Наталею Володимирівною та зареєстрованого в реєстрі за № 74 такого змісту:

«Сторони договору від 23.02.2017 погодили між собою внести зміни до п. 4 договору та викласти його абзац перший в наступній редакції:

«Покупець зобов`язується оплатити частку в строк до 31.12.2025 включно» (п. 1 договору про внесення змін).

Сторони договору погодили між собою доповнити договір від 23.02.2017 новим пунктом 23 наступного змісту:

« 23. Відповідно до ст. 654 Цивільного кодексу України зміни, доповнення чи розірвання договору вчиняється в простій письмовій формі та не підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню» (п. 2 договору про внесення змін).

Інші умови договору від 23.02.2017 залишаються без змін (п. 3 договору про внесення змін)».

Стягнути з ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код: НОМЕР_3 ; місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 051 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повернути ОСОБА_1 (ідентифікаційний код: НОМЕР_3 ; місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) суму сплаченого судового збору в розмірі 1 051 грн., перерахованого банківською квитанцією № ПН1627 від 12.02.2021 (оригінал квитанції знаходиться в матеріалах справи).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження. Рішення може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений та підписаний 16.04.2021.

Суддя М.О. Ніколенко