РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.04.2021Справа № 910/1335/21
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ПК Індустрія"

до Комунального підприємства "Київпастранс"

про стягнення 26 512,10 грн

Суддя Зеленіна Н.І.

Без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ПК Індустрія" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства "Київпастранс" про стягнення заборгованості за неналежне виконання зобов`язань за договором №52.18-173 від 03.05.2018, яка складається з 21 737,76 грн - суми основного боргу, 3 262,41 грн - інфляційних витрат та 1 511,93 грн - 3% річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.02.2020 відкрито провадження у справі №910/1335/21, визнано справу малозначною та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

25.02.2021 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог у частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

10.03.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву.

Оскільки до суду не надходило клопотань учасників справи або одного з них в порядку ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін, з огляду на відсутність у суду підстав для виклику сторін з власної ініціативи, господарський суд розглядає справу без проведення судового засідання.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

03.05.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ПК Індустрія" (постачальник) та Комунальним підприємством "Київпастранс" укладено договір №52.18-173, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупцю "Вальниці" код 44440000-6 за ДК 021:2015 (підшипники для рухомого складу), а покупець сплатити за товар, визначений в асортименті, кількості та за цінами, які зазначені у Специфікації (Додаток №1), що додається до цього договору та є його невід`ємною частиною.

Пунктом 1.2 договору передбачено, що обсяги закупівлі товару можуть бути зменшені залежно від наявності коштів або виробничих потреб покупця та у випадках, передбачених законодавством України.

Сума цього договору (ціна договору) визначається згідно з Специфікацією (Додаток №1), що є невід`ємною частиною цього договору і становить 2 579 166,67 грн без ПДВ, крім того ПДВ 20% - 515 833,33 грн, разом ціна договору становить 3 095 000,00 грн з ПДВ (п. 3.1 договору).

Згідно із п. 4.1, 4.2 договору, розрахунок за поставлений товар здійснюється покупцем у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 60 робочих днів з дати підписання покупцем видаткової накладної на фактично поставлену окрему партію товару. Ведення бухгалтерського обліку, проведення розрахунків, підписання первинних документів, приймання-передача товарів за кількістю і якістю тощо, які передбачені цим договором, виконуються філіями або відокремленими підрозділами КП "Київпастранс", перелік яких зазначається в додатку №4, що є невід`ємною частиною цього Договору.

Пунктом 7.1 договору встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України та цим договором.

Цей договір набирає чинності з дня його підписання сторонами і діє до 31.12.2018 включно, але у будь-якому разі - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання зобов`язань, які виникли під час дії цього договору (п. 11.1 договору).

На виконання умов договору, позивачем було здійснено поставку товару відповідачу на адресу відокремленого підрозділу "Центр технічного обслуговування тролейбусів" на загальну суму 232 949,58 грн, що підтверджується видатковими накладними.

Позивач стверджує, що відповідачем допущено неналежне виконання зобов`язань за договором поставки щодо своєчасної та повної оплати товару, у зв`язку з чим просить стягнути з останнього заборгованість за договором у розмірі 26 512,10 грн.

Відповідно ст. 526 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 610 Цивільного кодексу України передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно видаткових накладних №1105019 від 11.05.2018, №2105008 від 21.05.2018, №1406006 від 14.06.2018, №2106003 від 21.06.2018, №907011 від 09.07.2018, №1107029 від 11.07.2018, №2007005 від 20.07.2018, №2507033 від 25.07.2018, №908011 від 09.08.2018, №1309016 від 13.09.2018, №1611002 від 16.11.2018, №2611009 від 26.11.2018, №1712003 від 17.12.2018, №1401010 від 19.01.2019, позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 232 949,58 грн.

Вказані видаткові накладні були підписані та скріплені печатками контрагентів без зауважень щодо якості та кількості товару.

Частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як зазначає позивач, та не заперечує відповідач, оплата за отриманий товар за видатковою накладною №1712003 від 17.12.2018 здійснена не була, а за видатковими накладними №1105019 від 11.05.2018, №2105008 від 21.05.2018, №1401010 від 14.01.2019 здійснена із простроченням понад 60 робочих днів.

Відповідачем не надано доказів того, що на виконання зобов`язань ним були проведені розрахунки з позивачем за поставлений товар, у зв`язку з чим суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 21 737,76 грн.

У зв`язку з неналежним виконання зобов`язань за договором, позивач просить стягнути з відповідача інфляційні витрати у розмірі 3 262,41 грн та 3% річних у розмірі 1 511,93 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом перевірено розрахунок інфляційних втрат та 3% річних за заявлений позивачем період, враховуючи відсутність контррозрахунку відповідача суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 1 511,93 грн та 3 262,41 грн інфляційних втрат.

Як встановлено ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 ст. 78 Господарського процесуального кодексу визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оскільки, як зазначалось вище, судом встановлено, що відповідач неналежним чином виконував взяті на себе обов`язки за договором, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Крім того в позовній заяві позивач просив суд покласти на відповідача понесені ним витрати по сплаті професійної правничої допомогу у розмірі 6 000,00 грн.

Відповідно до статті 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу ТОВ "Торговий дім "ПК Індустрія" надано договір про надання правничої (правової) допомоги №3 від 06.01.2021, який укладений з адвокатом Романаускас Володимиром, рахунок на оплату №0601001 від 06.01.2021, платіжне доручення №473 від 16.01.2021, акт про надання правничої (правової) допомоги від 19.01.2021 на суму 6 000,00 грн.

Згідно з розділом 4 Договору про надання правничої (правової) допомоги №2 від 06.01.2021, вартість послуг (гонорар) адвоката складає 6 000,00 грн (здійснення дій по підготовці до розгляду справи, аналіз документів, складання тексту позовної заяви, підготовка розрахунків, збір, оформлення доказів та додатків по позову, підготовка та відправка документів).

Суд зазначає, що надані договір про надання правничої (правової) допомоги №3 від 06.01.2021, рахунок на оплату №0601001 від 06.01.2021, платіжне доручення №473 від 16.01.2021, акт про надання правничої (правової) допомоги від 19.01.2021 не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже їх розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена у додатковій постанові Верховного Суду від 11.12.2018 у справі №910/2170/18.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідач у відзиві на позовну заяву посилався на необгрунтованість заявлених позивачем витрат на правничу допомогу, адже справа не відноситься до категорії складних, а також враховуючи суму позовних вимог.

Дослідивши наявні в матеріалах справи документи, враховуючи ціну позову, обсяг наданих адвокатом послуг, складність справи та розумну необхідність витрат для даної справи у суді першої інстанції, на переконання суду, співмірною є компенсація витрат відповідача на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000,00 грн.

У зв`язку з цим суд дійшов висновку про необхідність зменшення витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, та наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000,00 грн.

Керуючись ст. 86, 129, 233, 236-240, 250-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ПК Індустрія" - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Київпастранс" (04070, м. Київ, вул. Набережне Шосе, буд. 2, код ЄДРПОУ - 31725604) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ПК Індустрія"(61052, м. Харків, пров. Сімферопольський, буд. 6, літера "Д-1", код ЄДРПОУ - 38773958) 21 737 (двадцять одна тисяча сімсот тридцять сім) грн 76 коп. - суми основного боргу, 3 262 (три тисячі двісті шістдесят дві) грн 41 коп. - інфляційних витрат, 1 511 (одна тисяча п`ятсот одинадцять) грн 92 коп. - 3% річних, 4 000 (чотири тисячі) грн - витрат на професійну правничу дпоомогу та 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн - витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом 20 днів з дня підписання повного тексту.

Рішення суду набирає законної сили у порядку та строки, передбачені ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.І. Зеленіна