ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

21 квітня 2021 року Справа № 903/64/21

за позовом: заступника керівника Волинської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України

до відповідача 1: Старовижівської селищної ради,

відповідача 2: Ковельська районна державна адміністрація Волинської області,

відповідача 3: Головного управління Держгеокадастру у Волинській області,

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Державного підприємства Старовижівське лісове господарство

про визнання незаконними та скасування розпоряджень Старовижівської районної державної адміністрації, наказу Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, усунення перешкод у здійсненні права розпорядження земельною ділянкою шляхом скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з одночасним припиненням речових прав на нерухоме майно, державної реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі,

Суддя Вороняк А.С.

секретар судового засідання Коритан Л.Ю.

за участю представників сторін:

від прокуратури: Присяжнюк І. Б., посвідчення № 059361 від 25.01.2021

від позивача: Савчук Г. Р., наказ № 210 від 27.12.2019;

від відповідача-1: Литвинець В. М., довіреність № 138/2.4/2-21 від 02.03.2021;

від відповідача-1: Янчук С. М., довіреність № 137/2.4/2-21 від 02.03.2021;

від відповідача-2: н/з;

від відповідача-3: Хитрик Н. В., довіреність № 03-0.6-25/62-20 від 28.12.2020;

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Багацький Є. Г., ордер серії АС № 1015805 від 01.03.2021.

встановив: заступник керівника Волинської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України звернувся з позовом до Старовижівської селищної ради, Ковельської районної державної адміністрації Волинської області, Головного управління Держгеокадастру у Волинській області:

- про визнання незаконним та скасування розпорядження Старовижівської районної державної адміністрації від 26.12.2013 № 318 Про затвердження технічних документацій із землеустрою щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення, які перебувають у державній власності за межами населених пунктів на території Старовижівського району в частині затвердження такої документації щодо земельної ділянки площею 1,9691 га з кадастровим номером :06:00,0:0192;

- про визнання незаконним та скасування п. 507 додатку до розпорядження першого заступника голови Старовижівської районної адміністрації від 26.10.2016 № 351 Про внесення змін до розпорядження голови районної державної адміністрації від 26.12.2013 №318;

- про визнання незаконним та скасування п. 177 додатку до наказу Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 23.10.2019 № 3-1956/15-19-СГ від 23.10.2019 Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність щодо передачі земельної ділянки площею 1,9691 га з кадастровим номером :06:000:0192 у комунальну власність Старовижівської селищної ради;

- про усунення перешкод у здійсненні Кабінетом Міністрів України права розпорядження земельною ділянкою площею 1,9691 га, кадастровий номер 072508320С:06:000:0192 шляхом скасування її державної реєстрації в Державному земельному кадастрі;

- про усунення перешкод у здійсненні Кабінетом Міністрів України права розпорядження земельною ділянкою шляхом скасування рішення державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг Старовижівської районної державної адміністрації Осіїк О.А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 22.09.2020, індексний номер 54191097, яким проведено державну реєстрацію за Старовижівською селищною радою права власності: комунальна на земельну ділянку площею 1,9691 га з кадастровим номером 0725083)200:06:000:0192 та цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з одночасним припиненням речових прав Старовижівської селищної ради, а саме: права власності - комунальна на земельну ділянку площею 1,9691 га з кадастровим номером :06:000:0192 та цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва;

- про усунення перешкод у здійсненні Кабінетом Міністрів України права розпорядження земельною ділянкою шляхом скасування рішення державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг Старовижівської районної державної адміністрації Осіїк О.А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 16.01.2017, індексний номер 33441340, яким проведено державну реєстрацію за державою в особі Головного управління Держгеокадастру у Волинській області права власності: державна на земельну ділянку площею 1,9691 га з кадастровим номером :06:000:0192 та цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з одночасним припиненням речових прав держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, а саме: права власності - державна на земельну ділянку площею 1,9691 га з кадастровим номером 07250832,00:06:000:0192 та цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Крім того, прокурор просить суд стягнути з відповідачів на користь Волинської обласної прокуратури судовий збір в розмірі 13620 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з аналізу зазначених розпорядження та наказу органів державної влади вбачається, що дії Старовижівської районної державної адміністрації та Головного управління Держгеокадастру в області спрямовані на вилучення земельних ділянок лісового фонду та зміну цільового призначення на землі сільськогосподарського призначення. Спірну земельну ділянку неправомірно віднесено (інвентаризовано) до земель сільськогосподарського призначення та в подальшому передано Старовижівській селищній раді. Вирішення питання про вилучення земель лісогосподарського призначення та зміну їх цільового призначення регулюється ст. ст. 20, 122, 149, 150 Земельного кодексу України та є виключною компетенцією Кабінету Міністрів України. Таким чином, оспорювані розпорядження голови Старовижівської районної державної адміністрації, його першого заступника та наказ Головного управління Держгеокадастру у Волинській області прийняті в порушення вимог ст. ст. 6, 14, 19 Конституції України, ст. ст. 3,15-2, 17, 20, 56, 57, 84, 122, 141, 142, 149 Земельного кодексу України, ст. ст. 31, 33, 57 Лісового кодексу України, оскільки землі лісогосподарського призначення не можуть передаватись у користування для інших потреб без їх вилучення у постійних користувачів. Зважаючи на те, що у Державному, земельному кадастрі в порушення вимог чинного законодавства невірно визначено категорію землі та її цільове призначення, що також стало однією з підстав для подальшої її передачі до земель комунальної власності, відновити становище, яке існувало до порушення, можливо лише в порядку ст. 16 Цивільного кодексу України, усунувши перешкоди у розпорядженні земельною ділянкою шляхом скасування її державної реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Ухвалою суду від 08.02.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, постановлено залучити до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Державне підприємство Старовижівське лісове господарство; постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 03.03.2021.

26.02.2021 від Головного управління Держгеокадастру у Волинській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що з доводами, викладеними у позовній заяві заступника керівника Волинської обласної прокуратури Головне управління Держгеокадастру у Волинській області не погоджується. Управління зазначає, що спірна земельна ділянка площею 1,9691 га з кадастровим номером :06:000:0192 сформована на підставі технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення, які перебувають у державній власності за межами населених пунктів на території Старовижівського району Волинської області. Звертає увагу суду, що дана технічна документація була погоджена та затверджена відповідно до вимог чинного законодавства. Отже, земельна ділянка площею 1,9691 га, за кадастровим номером :06:000:0192, що розташована на території Старовижівської селищної ради Старовижівського району Волинської області відноситься до земель сільськогосподарського призначення комунальної форми власності. Крім того, Головне управління Держгеокадастру у Волинській області Управління вважає, що заступником керівника Волинської обласної прокуратури проігноровано вимоги Закону України Про прокуратуру щодо підстав для представництва прокурора у суді інтересів громадянина або держави, оскільки як вбачається з матеріалів справи, Кабінет Міністрів України був повідомлений про пред`явлення прокуратурою позову в його інтересах листом від 14.01.2021 № 15-82вих-21, а позов подано 29.01.2021 за № 15-208вих-21, однак, будь-яких належних та допустимих доказів надсилання цих листів Кабінету Міністрів України прокурор не надав. Таким чином, прокуратурою не надано можливості Кабінету Міністрів України щодо оскарження підстав для представництва його інтересів в суді в порядку ч. 4 ст. 23 Закону України Про прокуратуру або подання позову самостійно. Натомість в листі Кабінетом Міністрів України повідомлено Волинську обласну прокуратуру, що стосовно правової позиції Кабінету Міністрів України щодо можливості звернення до суду з позовом з метою захисту прав та інтересів держави звернення надіслано до відповідних міністерств та центральних органів виконавчої влади. При зверненні з даним позовом в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України в обґрунтування необхідності захисту інтересів держави прокурор вказує на бездіяльність Кабінету Міністрів України, яка полягала у невжитті останнім заходів захисту порушених прав держави в судовому порядку, що на думку прокурора надає йому право на звернення до суду. Управління звертає увагу суду на те, що Верховний Суд наголошує, що прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (пункт третій частини другої статті 129 Конституції України). Сама по собі обставина не звернення позивача з позовом протягом певного періоду, без з`ясування фактичного стану правовідносин між сторонами спору, не свідчить про неналежне виконання таким органом своїх функцій із захисту інтересів держави. Таким чином, відповідач 3 вважає, що при розгляді вказаної судової справи є всі підстави для залишення позову без розгляду відповідно до пункту 1 частини 1 статті 226 ГПК України.

26.02.2021 від Старовижівської селищної ради надійшов відзив на позов № 114/2.4/2-12 від 22.02.2021, в якому зазначено, що виключними випадками, за яких прокурор вправі здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 р. ( справа №912/2385/18) зазначено, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України Про прокуратуру, прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення. Старовижівська селищна рада вважає, що заступником керівника Волинської обласної прокуратури ці вимоги законодавства було проігноровано. Відповідач 1 звертає увагу суду, що Кабінет Міністрів України був повідомлений про пред`явлення прокуратурою позову в його інтересах листом від 14.01.2021 № 15-83 вих-21, а позов подано 29.01.2021 за № 15-208 вих-21. Однак, будь-яких належних та допустимих доказів надсилання цих листів Кабінету Міністрів України прокурор не надав. Таким чином, прокуратурою не надано можливості Кабінету Міністрів України, щодо оскарження підстав для представництва його інтересів в суді в порядку ч. 4 ст. 23 Закону України Про прокуратуру або подання позову самостійно. Натомість в листі Секретаріату Кабінету Міністрів України повідомлено Волинську обласну прокуратуру, що стосовно правової позиції Кабінету Міністрів України щодо можливості звернення до суду з позовом з метою захисту прав та інтересів держави звернення надіслано до відповідних міністерств та центральних органів виконавчої влади. При зверненні з даним позовом в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України в обґрунтування необхідності захисту інтересів держави прокурор вказує на бездіяльність Кабінету Міністрів України, яка полягала у невжитті останнім заходів захисту порушених прав держави в судовому порядку, що, на думку прокурора надає йому право на звернення до суду. Щодо суті позовних вимог, то відповідач 1 стверджує, що спірна земельна ділянка площею 1.9691 га за кадастровим номером :06:000:0192 була сформована на підставі технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення, які перебувають у державній власності за межами населених пунктів на території Старовижівського району Волинської області. Звертає увагу суду, що дана технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення, які перебувають у державній власності за межами населених пунктів Нововижівської сільської ради була погоджена та затверджена, відповідно до вимог чинного законодавства. Земельна ділянка площею 1,9691 га за кадастровим номером :06:000:0192, що розташована на території Старовижівської селищної ради відноситься до земель сільськогосподарського призначення комунальної форми власності.

02.03.2021 від Державного підприємства Старовижівське лісове господарство надійшли письмові пояснення на позовну заяву, в якій третя особа зазначає, що згідно плану лісонасаджень Сьомаківського лісництва державного підприємства Старовижівське лісове господарство, який є складовою частиною Проекту організації та розвитку лісового господарства ДП Старовижівське лісове господарство, земельна ділянка з кадастровим номером :06:000:0192, належить до земель лісового фонду та із користування державного підприємства не вилучалась. Базове лісовпорядкування проведено Українською лісовпорядною експедицією Українського лісовпорядного проектного виробничого об`єднання ВО Укрдержліспроект у 2012 році, за результатами якого було схвалено вищезазначений проект. ДП Старовижівське ЛГ земельні ділянки, що охоплені матеріалами лісовпорядкування, були передані згідно рішення Волинської обласної ради від 18.08.2000р. № 13/2 та розпорядження цієї ж ради від 05.09.2000р. № 100-р. Земельна ділянка із кадастровим номером :06:000:0192, площею 1,9691 га, що розташована за межами населених пунктів Нововижівської сільської ради (Старовижівської ОТГ) Старовижівського району повністю накладається на землі державного лісового фонду ДП Старовижівське ЛГ (квартал 27 виділ 86) Сьомаківського лісництва. Інформація про накладення земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0192 на земельні ділянки державного лісового фонду ДП Старовижівське ЛГ підтверджується також листом ВО Укрдержліспроект від 10.12.2020 №436. З аналізу зазначених розпорядження та наказу органів державної влади вбачається, що дії Старовижівської районної державної адміністрації та Головного управління Держгеокадастру в області були спрямовані на вилучення земельних ділянок лісового фонду та зміну цільового призначення на землі сільськогосподарського призначення. Третя особа вважає, що вилучати земельні ділянки державної власності лісогосподарського призначення для нелісогосподарських потреб має право виключно Кабінет Міністрів України. Отже, спірну земельну ділянку неправомірно віднесено (інвентаризовано) до земель сільськогосподарського призначення та в подальшому передано Старовижівській селищній раді.

24.03.2021 від Волинської обласної прокуратури надійшли пояснення на заперечення Старовижівської селищної ради № 15-548вих-21 від 22.03.2021, в яких прокуратура зазначає, що доводи про те, що дві земельні ділянки, наведені на графічних зображеннях, є спірною земельною ділянкою, зокрема з урахуванням нанесеного кольору - це лише припущення відповідача. В той же час, проект роздержавлення земель та Коректування планового матеріалу не є документами, які визначають категорію земель за їх цільовим призначенням. Старовижівською селищною радою визнається, що на час проведення інвентаризації спірних земельних ділянок на них знаходились лісові насадження і в сільськогосподарських цілях земля не використовувалась. Відтак твердження про належність спірної земельної ділянки до земель сільськогосподарського призначення є помилковим. Крім того, відповідач помилково ототожнює поняття ліси із земельними ділянками, які вкриті виключно лісовою рослинністю, і дійшов хибного висновку, що вилучення земель лісогосподарського призначення, які не вкриті лісовою рослинністю, в тому числі і боліт, розташованих на таких землях. Прокуратура вважає, що заперечення Старовижівської ради є необґрунтованими, відтак останні не слід брати до уваги при постановленні судового рішення.

30.03.2021 від Волинської обласної прокуратури надійшли пояснення на заперечення ГУ Держгеокадастру у Волинській області № 15-621вих21 від 30.03.2021, в яких прокуратура зазначає, що Кабінет Міністрів України проти подання прокурором позову в його інтересах не заперечував, не висловлював ініціативи щодо звернення до суду з власним позовом на захист інтересів держави, свою позицію щодо порушення інтересів держави жодним чином не висловив, обмежившись лише скеруванням листа прокуратури області до Міністерства юстиції України, Держлісагентства та Держгеокадастру про наміри самостійно звернутися з позовом чи ініціювати проведення перевірки щодо виявлених прокуратурою фактів не заявив, водночас не спростував й твердження прокурора щодо виявлених порушень законодавства. Прокурором надано час та можливість позивачу самостійно звернутися до суду за захистом інтересів держави. Прокурором інформовано позивача про наявні порушення вимог законодавства листом від 18.11.2020 №15-2045вих20. Відтак, позовну заяву на захист інтересів держави прокуратурою подано лише 29.01.2021 тобто через майже два місяці після повідомлення позивача про наявність порушень, які потребують невідкладного захисту. Отже, надано достатньо необхідну кількість часу для вжиття заходів на захист інтересів держави уповноваженим органом самостійно. Крім того, упродовж 14.01.2021-29.01.2021 на адресу Волинської обласної прокуратури не надійшло жодного листа від Кабінету Міністрів України щодо результатів опрацювання Міністерством юстиції України, Держлісагентством та Держгеокадастром надісланої інформації щодо встановлених прокурором порушень інтересів держави щодо земель лісового фонду. Відтак не заслуговує на увагу твердження Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, що Кабінетом Міністрів України через відповідні органи збиралась інформація для пред`явлення позову з огляду на те, що у листі від 25.11.2020 № 39262/0/2-20 Кабінет Міністрів України проти подання прокурором позову в його інтересах не заперечував. Головним управлінням Держгеокадастру у Волинській області визнається, що на час проведення інвентаризації спірних земельних ділянок на них знаходились лісові насадження і в сільськогосподарських цілях земля не використовувалась. Відтак твердження про належність спірної земельної ділянки до земель сільськогосподарського призначення прокурор вважає помилковим.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 31.03.2021 задоволено клопотання прокурора про заміну Старовижівської районної державної адміністрації Волинської області на Ковельську районну державну адміністрацію Волинської області.

31.03.2021 суд на місці постановив вирішити клопотання відповідачів про залишення позову без розгляду у наступному судовому засіданні з заслуховуванням думки Ковельської районної державної адміністрації Волинської області.

Ухвалою суду від 31.03.2021 повідомлено сторони про те, що підготовче засідання відбудеться 21.04.2021; зобов`язано прокурора направити в строк 3 дні з дня вручення ухвали суду на адресу Ковельської районної державної адміністрації Волинської області позовну заяву з додатками, докази надіслання подати суду; запропоновано Ковельській районній державній адміністрації Волинської області подати суду відзив на позов та наявні докази, копії якого з додатками надіслати іншим учасникам справи, докази надіслання надати суду; запропонувати позивачу та прокурору подати суду відповідь на відзив, докази надіслання іншим учасникам справи подати суд; запропоновано відповідачам подати суду заперечення на відповідь на відзив, докази надіслання іншим учасникам справи подати суду.

На виконання ухвали суду від 31.03.2021 заступником керівника обласної прокуратури подано докази надіслання позовної заяви з додатками на адресу Ковельської районної державної адміністрації.

20.04.2021 від прокуратури надійшла заява № 15-847вих-21 про зміну предмету позову, в якій прокурор доповнює прохальну частину позовної заяви ще однією вимогою:

- зобов`язати Старовижівську селищну раду усунути перешкоди у здійсненні права розпорядження та користування майном шляхом повернення земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0192, площею 1,9691 га, що розташована на території Старовижівської селищної ради Ковельського району (колишній Старовижівський район) Волинської області, у власність держави в особі Кабінету Міністрів України з правом постійного користування ДП «Старовижівське лісове господарство» та просять судовий збір стягнути з відповідачів на користь Волинської обласної прокуратури (вул. Винниченка, 15, м. Луцьк, 43025, ) в сумі 15890 грн. судових витрат, зарахувавши його на р/р UA0004945, МФО 820172, ДКСУ м. Київ.

В судове засідання представник Ковельської районної державної адміністрації Волинської області не прибув.

На адресу суду надійшло клопотання Ковельської районної державної адміністрації Волинської області, не підписане електронним цифровим підписом, про розгляд справи без його участі. Крім того, зазначено, що щодо результатів розгляду справи Ковельська районна державна адміністрація Волинської області покладаються на розсуд суду.

Згідно ст.7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".

Статтею 1 Закону України "Про електронні довірчі послуги" визначено, що електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис.

Згідно ч. 8 ст. 42 ГПК України, якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи (його представника).

Згідно ч. 3 ст. 91 ГПК України учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, посвідчених електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 232 ГПК України, процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

В силу приписів ч. 2 ст.170 ГПК України, письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником.

Враховуючи викладене, оскільки оригіналу документу в паперовій формі до суду не надійшло, надісланий електронною поштою без електронного цифрового підпису клопотання не може вважатися офіційним, тому залишається судом без розгляду

В судовому засіданні 31.03.2021 представники відповідачів проти прийняття заяви прокурора про зміну предмету позову заперечили.

Прокурор, представник позивача та представник третьої особи заяву прокурора підтримали.

Суд ухвалив на місці відмовити у прийнятті до розгляду заяви прокурора про зміну предмету спору, з огляду на таке.

У відповідності до ч. 3 ст. 46 ГПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Судом встановлено, що прокурор у заяві про зміну предмету позову фактично доповнив позовні вимоги ще однією новою вимогою, якої не було в позовній заяві: «зобов`язати Старовижівську селищну раду усунути перешкоди у здійсненні права розпорядження та користування майном шляхом повернення земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0192, площею 1,9691 га, що розташована на території Старовижівської селищної ради Ковельського району (колишній Старовижівський район) Волинської області, у власність держави в особі Кабінету Міністрів України з правом постійного користування ДП «Старовижівське лісове господарство».

Дана вимога, викладена у заяві про зміну предмету позову, є додатковою вимогою від вимог позову в первісній редакції, подана після порушення провадження у справі для його спільного розгляду з первісним позовом.

Незважаючи на назву (форму) поданої позивачем заяви, суд, передусім, має виходити із її змісту та змісту раніше поданої позовної заяви, конкретних обставин справи, і може розцінити її як: подання іншого (ще одного) позову, чи збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи об`єднання позовних вимог, чи зміну предмета або підстав позову.

Якщо в заяві про зміну предмету позову заявлено додаткову вимогу, то фактично також йдеться про пред`явлення нового позову із іншим предметом та підставами позову, обгрунтовану існуванням правової позиції Верховного Суду у справі №911/3311/17 від 04.02.2020, на яку не було посилання у первісних позовних вимогах.

Відповідно до частини першої статті 173 Господарського процесуального кодексу України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставами виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Таке об`єднання позовних вимог можливе саме в одній позовній заяві при зверненні з позовом до суду, а не шляхом заявлення нових вимог(до вже існуючих, первісних) після порушення провадження у справі для його спільного розгляду з первісним позовом.

Можливість об`єднання декількох позовних вимог шляхом подання заяви про зміну предмету позову(а фактично доповнення позовних вимог ще однією вимогою) до вже поданого позову чинним ГПК України не передбачено.

Щодо клопотань відповідачів про залишення позову без розгляду, суд зазначає таке.

В судовому засіданні 21.04.2021 прокурор, представник позивача та представник третьої особи заперечили проти задоволення клопотань відповідачів про залишення позову без розгляду.

Представники відповідачів просили суд клопотання про залишення позову без розгляду задовольнити.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тобто імператив зазначеного конституційного положення встановлює обов`язок органів державної влади та їх посадових осіб дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень, що забезпечує здійснення державної влади за принципом її поділу. Як підкреслив Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 01 квітня 2008 року № 4-рп/2008, неухильне додержання органами законодавчої, виконавчої та судової влади Конституції та законів України забезпечує реалізацію принципу поділу влади і є запорукою їх єдності, важливою передумовою стабільності, підтримання громадського миру і злагоди в державі.

Законом України від 02 червня 2016 року № 1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», який набрав чинності 30 вересня 2016 року, до Конституції України внесені зміни, а саме Конституцію доповнено статтею 131-1, пункт 3 частини першої якої передбачає, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Стаття 53 ГПК України встановлює, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Відповідно до частини четвертої статті 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає 4) орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у статті 23 Закону України «Про прокуратуру».

Ця стаття визначає, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом (частина перша). Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (далі - компетентний орган), а також у разі відсутності такого органу (частина третя). Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абзаци перший - третій частини четвертої). У разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження (частина сьома).

Велика Палата Верховного суду у постанові від 26.05.2020 по справі № 912/2385/18, уточнила висновки, зроблені у постановах: Великої Палати Верховного Суду від 15 жовтня 2019 року у справі № 903/129/18; Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 927/246/18, від 16 квітня 2019 у справах № 910/3486/18 та № 925/650/18, від 17 та 18 квітня 2019 року у справах № 923/560/18 та № 913/299/18 відповідно, від 13 травня 2019 року у справі № 915/242/18; Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 0440/6738/18. Зокрема, зазначила, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу.

Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Судом встановлено, що 18.11.2020 (вих.№15-2046вих-20) Волинською обласною прокуратурою на адресу Кабінету Міністрів України було направлено лист, в якому виконувач обов`язків керівника обласної прокуратури просив вказати чи будуть вживатися Кабінетом Міністрів України заходи до повернення земельної ділянки у власність держави в судовому порядку (а.с. 100-101, том 1).

У відповідь на лист прокуратури Кабінет Міністрів України зазначив, що звернення щодо можливості звернення до суду з позовом надіслано Мін`юсту, Держлісагенству та Держгеокадастру для розгляду в установленому порядку (вих № 39590/0/2-20 від 26.11.2020) (а.с. 102, том 1).

У листі Міністерства юстиції України від 28.12.2020 № 24162-20 відповідно до листа Кабінет Міністрів України вих. № 39590/0/2-20 від 26.11.2020 зазначено, що ефективне відновлення порушених інтересів держави у даному випадку можливе шляхом звернення органами прокуратури до суду в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України (а.с. 108-111, том 1).

14.01.2021 Волинською обласною прокуратурою на адресу Кабінету Міністрів України було надіслано лист № 15-83вих-21 про те, що прокуратурою ініційовано пред`явлення позову в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України (а.с. 118, том 1).

Лист отриманий Кабінетом Міністрів України 18.01.2021 (а.с. 119, том 1).

Велика Палата Верховного суду у постанові від 26.05.2020 по справі № 912/2385/18 зазначила, що оскільки прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності.

Отже, суд вважає, що прокуратурою було дотримано порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру».

Крім того, судом враховано, що спір у даній справі стосується землі, яка відповідно до ст. 14 Конституції України є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Беручи до уваги, що Кабінет Міністрів України самостійно не звернувся до суду з позовом після звернення прокуратури щодо захисту порушених інтересів держави протягом розумного строку, враховуючи приписи ст. 37 ЗУ «Про Кабінет Міністрів України», відповідно до якої Міністерство юстиції України здійснює самопредствництво інтересів Кабінету Міністрів України в судах та зважаючи на позицію Міністерства юстиції України щодо представництва прокурором інтересів держави в суді (у листі Міністерства юстиції України від 28.12.2020 № 24162-20 зазначено, що ефективне відновлення порушених інтересів держави у даному випадку можливе шляхом звернення органами прокуратури до суду в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України), суд прийшов до висновку про наявність підстав для представництва прокурором інтересів держави в особі Кабінету Міністрів України у даній справі та залишення без задоволення клопотань відповідачів про залишення позову без розгляду.

Відповідно до ст. 195 ГПК України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку.

Беручи до уваги викладене, строки розгляду справи, суд ухвалив на місці закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті.

Згідно із ч. 2 ст. 120 ГПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.

На підставі викладеного, керуючись ст.120, 195, 234 ГПК України, господарський суд,-

ухвалив:

1. Повідомити сторін, що розгляд справи по суті відбудеться "12" травня 2021 р. на 15:00 год.

Судове засідання відбудеться в приміщенні Господарського суду Волинської області (м. Луцьк, пр. Волі, 54а).

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://vl.arbitr.gov.ua.

Ухвала набирає законної сили 21.04.2021 та оскарженню не підлягає.

Суддя А. С. Вороняк