СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" квітня 2021 р. Справа № 917/761/16

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Шевель О.В., суддя Крестьянінов О.О. , суддя Фоміна В.О.

за участю секретаря судового засідання Бессонової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області, м. Полтава, (вх. № 526 П/2) на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 26.11.2020, постановлену суддею Паламарчуком В.В. у приміщенні господарського суду Полтавської області 26.11.2020 об 11:00) у справі №917/761/16

за заявою Головного управління ДПС у Полтавській області, м. Полтава,

до Приватного вищого навчального закладу "Кременчуцький університет економіки, інформаційних технологій і управління", м. Кременчук Полтавської області

про банкрутство

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 26.11.2020 у справі №917/761/16, вчинено ряд процесуальних дій, зокрема:

Задоволено клопотання ліквідатора про стягнення з кредиторів суми несплаченої грошової винагороди за виконання повноважень ліквідатора Приватного вищого навчального закладу Кременчуцький університет економіки, інформаційних технологій і управління в редакції уточнень (вхід. №10803 від 30.09.2020). Із посиланням на принцип пропорційності голосів кредиторів на зборах кредиторів кількості їх грошових вимог, суд стягнув із кожного кредитора відповідну суму. Зокрема, з Головного управління ДПС у Полтавській області (; місцезнаходження: 36014, м. Полтава, вул. Європейська, 4) на користь арбітражного керуючого Бондаренка В.А. стягнуто суму невиплаченої грошової винагороди за виконання повноважень ліквідатора Приватного вищого навчального закладу Кременчуцький університет економіки, інформаційних технологій і управління за період з 04.09.2017 по 30.04.2019 у розмірі 30516,17 грн.

Головне управління ДПС у Полтавській області () звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказану ухвалу в частині стягнення з Головного управління ДПС у Полтавській області на користь арбітражного керуючого Бондаренка В.А. винагороди у розмірі 30516,17 грн. та прийняти у цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви арбітражного керуючого ліквідатора Бондаренка В.А. стосовно стягнення винагороди у розмірі 30516,17 грн.; судові витрати у справі покласти на боржника.

Заявник скарги зазначає, що починаючи з 21.05.2018 ліквідатором вчинялися дії щодо задоволення вимог одного кредитора, а саме, ТОВ "Факторингова Компанія "Стандарт Кепітал", таким чином, на думку апелянта, грошова винагорода за період з 21.05.2018 по 30.04.2019 повинна компенсуватися заставним кредитором, дії на користь якого вчинялися ліквідатором протягом зазначеного строку. Також заявник скарги вказує на те, що кредиторські вимоги Головного управління ДПС у Полтавській області залишилися не погашеними у зв`язку з відсутністю в боржника майна (окрім заставного; ліквідатором не надано доказів створення фонду для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого; ініціюючий кредитор є бюджетною організацією, кошторисом витрат якої не передбачено витрат на оплату послуг арбітражного керуючого та цілі, пов`язані з проведенням ліквідаційної процедури; поняття "грошової винагороди" ліквідатора не є тотожним поняттю "заробітна плата", яка гарантована працівникові Конституцією та законами України; чинним законодавством не передбачено стягнення грошової винагороди на користь арбітражного керуючого в примусовому порядку з ініціюючого кредитора або з кредиторів пропорційно визнаним грошовим вимогам без згоди кредиторів та без утворення відповідного фонду.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 17.03.2021 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Шевель О.В., суддя Білоусова Я.О., суддя Крестьянінов О.О.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Полтавській області, повідомлено учасників справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться 13.04.2021 о 15:00 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань № 104, встановлено строк до 09.04.2021 для подання відзиву на апеляційну скаргу, а також для подання заяв, клопотань тощо.

26.03.2021, тобто в межах визначеного судом строку, арбітражний керуючий Бондаренко В.А. надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що звіт про нарахування та виплату грошової винагороди ліквідатору було затверджено на засіданні комітету кредиторів 06.05.2019, а також ухвалою господарського суду в даній справі від 04.07.2019 затверджено звіт арбітражного керуючого Бондаренка В.А. №1797 від 30.05.2019 про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат арбітражного керуючого у процедурі ліквідації по справі №917/761/16; затверджено оплату послуг за період роботи ліквідатора ПВНЗ "Кременчуцький університет економіки, інформаційних технологій і управління" арбітражного керуючого Бондаренка В.А. з 04.09.2017 по 30.04.2019 у розмірі 70136,00 грн.; затверджено витрати ліквідатора ПВНЗ "Кременчуцький університет економіки, інформаційних технологій і управління" арбітражного керуючого Бондаренка В.А., пов`язані з проведенням ліквідаційної процедури у розмірі 2493,66 грн. Із посиланням на практику Верховного Суду, арбітражний керуючий зазначає, що законодавець не ставить порядок розподілу витрат на оплату послуг арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) в залежність від обсягу його діяльності (за умови достатності та відповідності цих дій вимогам Закону про банкрутство), від розміру задоволених вимог кредиторів у справі, майнового стану кредитора у справі про банкрутство, правового статусу кредитора (особа, заснована на приватній чи державній формі власності, державний орган, громадська організація тощо), від джерел фінансування то0го чи іншого кредитора, а також від майнових результатів роботи арбітражного керуючого у справі про банкрутство. Арбітражний керуючий Бондаренко В.А. просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

02.04.2021 кредитор, КП "Криворіжтепломережа", надав пояснення на апеляційну скаргу, в яких зазначив про підтримання вимог апеляційної скарги, оскільки, на його думку, суд першої інстанції поклав на кредиторів додаткові зобов`язання, не передбачені чинним Кодексом України з процедур банкрутства. Даний учасник справи вказує, що у разі неотримання винагороди арбітражний керуючий не був позбавлений можливості (права) подати суду заяву про його звільнення від обов`язків ліквідатора, окрім того, за твердженням КП "Криворіжтепломережа", відповідні виплати мали здійснюватися за рахунок, зокрема, коштів, отриманих від реалізації майна боржника на суму 994053,00 грн.

05.04.2021 кредитор, ТОВ ФК "Стандарт Кепітал", надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає про незгоду з твердженням апелянта про те, що тягар грошової винагороди арбітражному керуючому повною мірою повинен лягти на ТОВ ФК "Стандарт Кепітал" як заставного кредитора. На думку даного учасника справи, місцевим господарським судом правомірно, у відповідності до висновків Верховного Суду, застосовано принцип пропорційності та покладено цей обов`язок на всіх кредиторів, у тому числі і на апелянта. ТОВ ФК "Стандарт Кепітал" просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

08.04.2021 кредитор, КП "Криворіжтепломережа", надав заяву (вх.№ 4125), в якій просить провести судове засідання 13.04.2021 без участі його представника.

08.04.2021 до суду надійшла заява апелянта (вх.№4103) про заміну сторони та участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Заявник просить суд:

1.Допустити заміну кредитора, ГУ ДПС у Полтавській області (код ЄДРПОУ 43142831) на ГУ ДПС у Полтавській області (код ЄДРПОУ ВП 44057192);

2.Надати можливість ГУ ДПС у Полтавській області взяти участь у судовому засіданні 13.04.2021 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та системи відеоконференцзв`язку "EаsyCon".

12.04.2021 у зв`язку з тим, що суддя Білоусова Я.О. перебуватиме у відпустці 13.04.2021, було здійснено повторний автоматизований розподіл даної справи, за результатами якого визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Шевель О.В., суддя Крестьянінов О.О., суддя Фоміна В.О.

Розглянувши вказану заяву в частині проведення судового засідання в режимі відеоконференції, суд апеляційної інстанції ухвалою від 12.04.2021 задовольнив її у відповідній частині, зазначивши, що питання про заміну кредитора буде розглянуто в судовому засіданні 13.04.2021. Також вказаною ухвалою заявника було попереджено про те, що відповідно до ч.5 ст.197 ГПК України, ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

У судове засідання 13.04.2021 до Східного апеляційного господарського суду представники учасників справи, повідомлених належним чином про час та місце вказаного засідання, не прибули. Відеоконференцзв`язок із представником апелянта встановити не вдалося через технічні збої про що Східним апеляційним господарським судом складено акт №12-33/177 від 13.04.2021.

Згідно з п.3 ч.2 ст.202 ГПК України, підставою для відкладення розгляду справи може бути виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи.

Згідно з ч.12, 13 ст.270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Якщо суд апеляційної інстанції визнав обов`язковою участь у судовому засіданні учасників справи, а вони не прибули, суд апеляційної інстанції може відкласти апеляційний розгляд справи.

Колегія суддів зазначає, що правову позицію апелянта викладено в апеляційній скарзі. Явка учасників справи в судове засідання 13.04.2021 не визнавалася обов`язковою.

Тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що виникнення технічних проблем, які призвели до неможливості участі представника ГУ ДПС у Полтавській області у судовому засіданні 13.04.2021 в режимі відеоконференції, не перешкоджає розгляду справи.

Окрім того, в ухвалі від 12.04.2021, якою суд задовольнив заяву апелянта від 08.04.2021 в частині проведення судового засідання в режимі відеоконференції, заявника було попереджено про те, що відповідно до ч.5 ст.197 ГПК України, ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

За таких обставин колегія суддів, дослідивши матеріали справи, дійшла висновку про можливість розпочати та закінчити розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні, за відсутності представників учасників справи.

Розглянувши заяву апелянта в частині вимог про заміну кредитора, суд ухвалою від 13.04.2021 задовольнив її та замінив кредитора у справі №917/761/16, Головне управління Державної податкової служби у Полтавській області (), на ГУ ДПС у Полтавській області (код ЄДРПОУ ВП 44057192).

В ході апеляційного розгляду даної справи апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, у межах строку, встановленого ст.273 ГПК України.

Відповідно до ч.1 ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. За приписами ч.2 цієї норми, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В ході розгляду даної справи судом апеляційної інстанції було в повному обсязі досліджено письмові докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи - у відповідності до приписів ч.1 ст.210 ГПК України.

У відповідності до вимог ст.282 ГПК України, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини даної справи є наступними.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 19.05.2016 у справі №917/761/16 порушено провадження у справі про банкрутство Приватного вищого навчального закладу Кременчуцький університет економіки, інформаційних технологій і управління в порядку ст. 8, 10, 12, 16, 19, 22, 114, 115 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у чинній на вказану дату редакції; введено процедуру розпорядження майном, розпорядником майна Боржника призначено арбітражного керуючого Бончака С.А..

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 23.12.2016 припинено процедуру розпорядження майном та повноваження розпорядника майна. Введено у відношенні до боржника процедуру санації. Керуючим санацією боржника призначено арбітражного керуючого Бондаренка В.А.

Постановою Господарського суду Полтавської області від 20.07.2017 Приватний вищий навчальний заклад Кременчуцький університет економіки, інформаційних технологій і управління визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Бончака С.А..

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 04.09.2017 в даній справі припинено повноваження ліквідатора боржника арбітражного керуючого Бончака С.А., призначено ліквідатором ПВНЗ Кременчуцький університет економіки, інформаційних технологій і управління арбітражного керуючого Бондаренка В.А., якого зобов`язано виконати ліквідаційну процедуру відповідно до вимог Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом.

Ліквідатором складено реєстр вимог кредиторів у наступному складі:

- Кременчуцька ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області - 13780,00 грн. судовий збір перша черга, 2321401,87 грн. основний борг - третя черга, 970362,45 грн. - штрафні санкції, пеня шоста черга.

- Кременчуцьке об`єднане УПФУ Полтавської області - 2756,00 грн. судовий збір - перша черга, 407644,78 грн. основний борг - третя черга.

- КП теплових мереж "Криворіжтепломережа" - 2756,00 грн. судовий збір перша черга, 9100,99 грн. основний борг - четверта черга.

- ПАТ "Кременчуцьке спеціалізоване управління №17" - 2756,00 грн. - судовий збір - перша черга; 63707,37 грн. - основний борг четверта черга.

- Криворізька південна ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області - 2756,00 грн. - судовий збір - перша черга, 389208,12 грн. - основний борг - третя черга, 13289,64 грн. - штрафні санкції, пеня шоста черга.

- ТОВ "Фірма "Обрій" - 2756,00 грн. - судовий збір перша черга, 556604,23 грн. - основний борг четверта черга.

- ТОВ "Факторингова компанія "Стандарт Кепітал" - 1435310,07 грн. - погашаються в позачерговому порядку за рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення, а саме, майна зазначеного в іпотечному договорі №09-І від 15.02.2007, 458090,36 грн. шоста черга.

До реєстру окремо внесені відомості про майно: нежитлова будівля з інфраструктурою, що знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Ветеранів Праці, буд. 40, та складається з нежитлової будівлі літ. А-2, загальною площею 1954,5 кв.м., огорожі №1,2, вимощення І, в якості забезпечення зобов`язань ПВНЗ Кременчуцький університет економіки, інформаційних технологій і управління перед ТОВ Факторингова Компанія Стандарт Кепітал на підставі договору про відступлення права вимоги №2016/13-І від 06.09.2016 за іпотечним договором №09-І від 15.02.2007.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 12.06.2018 у справі №917/761/16 задоволено клопотання ГУ ДФС у Полтавській області про заміну кредитора, замінено кредитора у справі №917/761/16 Кременчуцьку ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області на належного кредитора ГУ ДФС у Полтавській області. В подальшому, ухвалою Господарського суду Полтавської області від 28.09.2020 задоволено клопотання Головного управління ДПС у Полтавській області про заміну кредитора у справі №917/761/16, замінено кредитора у справі №917/761/16 про банкрутство Приватного вищого навчального закладу "Кременчуцький університет економіки, інформаційних технологій і управління" (), Головне управління ДФС у Полтавській області () на Головне управління ДПС у Полтавській області (, вул. Європейська, 4, м. Полтава, 36014). На виконання вищезазначених ухвал суду ліквідатором банкрута були внесені відповідні зміни до реєстру вимог кредиторів боржника.

31.10.2018 відбувся аукціон з продажу майна ПВНЗ Кременчуцький університет економіки, інформаційних технологій і управління на якому майно боржника, що було предметом забезпечення зобов`язань ПВНЗ Кременчуцький університет економіки, інформаційних технологій і управління перед ТОВ Факторингова Компанія Стандарт Кепітал, реалізовано за ціною 99053,00 грн.

Кошти, отримані в результаті продажу заставного майна, ліквідатором було перераховано ТОВ Факторингова Компанія Стандарт Кепітал.

Як встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, в ході процедури банкрутства Приватного вищого навчального закладу "Кременчуцький університет економіки, інформаційних технологій і управління" було створено комітет кредиторів у наступному складі: ГУ ДФС у Полтавській області (правонаступником якого є апелянт), Кременчуцьке об`єднане УПФУ Полтавської області та ТОВ "Фірма "Обрій".

Із матеріалів справи вбачається та апелянтом не спростовується, що фонд для авансування грошової винагороди ліквідатора кредиторами не створювався.

На засіданні комітету кредиторів 06.05.2019, оформленому протоколом №2 від вказаної дати (т.24, а.с.164) було розглянуто та затверджено поточний звіт ліквідатора ПВНЗ Кременчуцький університет економіки, інформаційних технологій і управління, визнано роботу ліквідатора задовільною, а також розглянуто та затверджено звіт про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат ліквідатора, згідно з яким винагорода арбітражного керуючого за виконання обов`язків ліквідатора банкрута за період з 04.09.2017 по 30.04.2019 становить 70136,00 грн., витрати ліквідатора складають 2493,66 грн.

Як вбачається із вказаного протоколу, у засіданні комітету кредиторів 06.05.2019 брав участь представник лише одного члена комітету кредиторів - ГУ ДФС у Полтавській області який наполягав на пропорційному розподілі відповідних витрат між кредиторами.

Зазначені обставини апелянтом не заперечуються.

03.06.2019 арбітражний керуючий Бондаренко В.А. подав до суду звіт №1797 від 30.05.2019 про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат арбітражного керуючого у процедурі ліквідації (т.24, а.с. 157), в якому навів обґрунтування та розрахунки щодо суми винагороди за виконання обов`язків ліквідатора банкрута за період з 04.09.2017 по 30.04.2019 у розмірі 70136,00 грн. та витрат ліквідатора в сумі 2493,66 грн.

Ухвалою господарського суду від 04.07.2019 затверджено звіт арбітражного керуючого Бондаренка В.А. №1797 від 30.05.2019 (вхід. №5718 від 03.06.2019) про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат арбітражного керуючого у процедурі ліквідації у справі №917/761/16. Затверджено оплату послуг за період роботи ліквідатора ПВНЗ "Кременчуцький університет економіки, інформаційних технологій і управління" арбітражного керуючого Бондаренка В.А. з 04.09.2017 по 30.04.2019 у розмірі 70136,00 грн. Затверджено витрати ліквідатора ПВНЗ "Кременчуцький університет економіки, інформаційних технологій і управління" арбітражного керуючого Бондаренка В.А., пов`язані з проведенням ліквідаційної процедури у розмірі 2493,66 грн.

Вказана ухвала набрала законної сили, не була оскаржена та скасована в апеляційному та касаційному порядку.

02.01.2020 ліквідатор надав до суду ліквідаційний звіт та ліквідаційний баланс.

Також арбітражний керуючий Бондаренко В.А. звертався до суду з клопотаннями про стягнення з кредиторів суми несплаченої грошової винагороди за виконання повноважень ліквідатора із подальшими уточненнями.

Оскаржуваною ухвалою суду від 26.11.2020 було задоволено клопотання в редакції уточнень від 30.09.2020 (т.29, а.с.82) та стягнуто з кредиторів на користь арбітражного керуючого Бондаренка В.А. відповідні суми невиплаченої грошової винагороди за виконання повноважень ліквідатора Приватного вищого навчального закладу Кременчуцький університет економіки, інформаційних технологій і управління за період з 04.09.2017 по 30.04.2019. Зокрема, з Головного управління ДПС у Полтавській області (; місцезнаходження: 36014, м. Полтава, вул. Європейська, 4) стягнуто 30516,17 грн.

ГУ ДПС у Полтавській області, вважаючи свої права порушеними, звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу від 26.11.2020 у вищевказаній частині.

У відповідності до ч. 1 ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Згідно з ч.1 ст.271 ГПК України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Отже, з урахуванням приписів зазначених процесуальних норм, в даному апеляційному провадженні оскаржувана ухвала суду переглядається в частині стягнення з Головного управління ДПС у Полтавській області на користь арбітражного керуючого Бондаренка В.А. винагороди у розмірі 30516,17 грн.

В іншій частині вказана ухвала не є предметом перегляду в даному апеляційному провадженні.

Надаючи оцінку аргументам місцевого господарського суду згідно з підпунктом б) пункту 3 частини 1 статті 282 ГПК України, з урахуванням меж апеляційного перегляду у відповідності до вищенаведених приписів статті 269 ГПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Станом на день розгляду апеляційної скарги в даній справі втратив чинність Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", (згідно з яким було порушено провадження в даній справі) на підставі п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства (який набрав чинності з 21.10.2019).

Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 30 Кодексу України з процедур банкрутства арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду.

Сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відновлення відкриття провадження у справі (абзац 6 частини 2 статті 30 Кодексу України з процедур банкрутства).

Згідно з абзацом 7 частини 2 статті 30 Кодексу України з процедур банкрутства у разі якщо процедура триває після закінчення авансованих заявником коштів, основна винагорода арбітражного керуючого сплачується за рахунок коштів, одержаних боржником - юридичною особою у результаті господарської діяльності, або коштів, одержаних від продажу майна боржника, яке не перебуває в заставі.

Частиною 5 статті 30 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що кредитори можуть створювати фонд для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого. Порядок формування фонду та порядок використання його коштів визначаються рішенням комітету кредиторів та затверджуються ухвалою господарського суду.

Таким чином, Кодексом визначено, що сплата грошової винагороди арбітражного керуючого в справі про банкрутство можлива за рахунок: 1) авансування коштів заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду; 2) коштів, одержаних боржником - юридичною особою у результаті господарської діяльності; 3) коштів, одержаних від продажу майна боржника, яке не перебуває в заставі; 4) коштів створеного комітетом кредиторів фонду для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.07.2020 у справі №918/454/18).

З урахуванням вищевикладених норм, правомірно застосованих судом першої інстанції, колегія суддів вважає обґрунтованим викладений в оскаржуваній ухвалі висновок про те, що винагорода арбітражного керуючого за виконання повноважень ліквідатора не повинна сплачуватися за рахунок коштів, отриманих від реалізації заставного майна.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, ГУ ДПС у Полтавській області не наводить заперечень щодо розміру суми винагороди арбітражного керуючого як в цілому (70136,00 грн.), так і в тій частині, що оскаржуваною ухвалою суду стягнута з ГУ ДПС у Полтавській області (30516,17 грн.).

Натомість правова позиція апелянта зводиться до того, що з ГУ ДПС у Полтавській області взагалі не підлягають стягненню будь-які кошти на користь арбітражного керуючого.

Однак, зазначаючи про те, що починаючи з 21.05.2018 ліквідатором вчинялися дії щодо задоволення вимог одного кредитора, а саме, ТОВ "Факторингова Компанія "Стандарт Кепітал", а відтак, грошова винагорода за період з 21.05.2018 по 30.04.2019 повинна компенсуватися заставним кредитором, дії на користь якого вчинялися ліквідатором протягом зазначеного строку заявник апеляційної скарги та КП "Криворіжтепломережа" (яке також стверджувало про можливість сплати винагороди ліквідатору за рахунок коштів, отриманих від реалізації майна боржника на суму 99053,00 грн.) не наводить жодних норм чинного законодавства, які б містили відповідний порядок сплати винагороди ліквідатору.

Натомість, як було встановлено вище, Кодексом України з процедур банкрутства прямо визначено, що на оплату винагороди арбітражному керуючому можуть бути спрямовані кошти лише від продажу того майна, яке не перебуває в заставі - тоді як майно боржника, кошти від реалізації якого на аукціоні (99053,00 грн.) отримано заставним кредитором, ТОВ "Факторингова Компанія "Стандарт Кепітал", перебувало в заставі.

Місцевим господарським судом в оскаржуваній ухвалі зазначено, що у боржника відсутні будь-які активи, за рахунок яких може бути виплачено винагороду ліквідатору та відшкодовано витрати ліквідатора. В апеляційній скарзі заявником не наведено жодних аргументів на спростування відповідних обставин, натомість зазначено, що у боржника згідно з наданим звітом ліквідатора відсутні кошти, одержані від господарської діяльності, відсутнє майно підприємства, яке б реалізовувалося в процедурі ліквідації, крім того, фонд для авансування грошової винагороди ліквідатора кредиторами не створювався.

За таких обставин, колегія суддів погоджується висновком місцевого господарського суду про те, що у випадку, коли оплата послуг арбітражного керуючого здійснюється не за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника, чи коштів, одержаних у результаті виробничої діяльності боржника, то така оплата повинна здійснюватись за рахунок коштів кредиторів, виходячи із принципу пропорційності їх грошовим вимогам.

Згідно з ч.4 ст.236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Колегія суддів зазначає, що в період чинності Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (на положення якого посилається апелянт) Верховним Судом неодноразово висловлювалася правова позиція щодо виплати винагороди арбітражному керуючому за рахунок кредиторів виходячи з принципу пропорційності їх грошових вимог, за наявності на те правових підстав (такий висновок про застосування норм права викладено у численних постановах Верховного Суду: від 03.03.2020 у справі № 916/3600/15, від 26.02.2020 у справі № 11/Б-921/1448/2013, від 14.08.2019 у справі № 5/80-10, від 09.07.2019 у справі № 15/55/2011/5003, від 18.04.2019 у справі № 5010/1864/2011-Б-13/56, від 16.04.2019 у справі № 914/2458/16, від 13.02.2019 у справі № 910/22696/15, від 30.01.2019 у справі № 910/32824/15, від 01.08.2018 у справі № 912/1783/16, від 19.04.2018 у справі № 265/2б-02/14/13-08, від 21.03.2018 у справі № 3/67-Б).

У постанові від 15.07.2020 у справі № Б14/040-07/15-08 (прийнятій після набрання чинності Кодексом України з процедур банкрутства), Верховний Суд зазначив, що не вбачає підстав відступати від цього висновку. На відповідну практику щодо застосування принципу пропорційності Верховний Суд посилається також у постанові від 16.03.2021 у справі № 5011-15/2551-2012.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції правомірно застосовано вказану норму, з урахуванням вищенаведених положень Кодексу України з процедур банкрутства про те, що арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду.

Тому із тверджень апелянта про те, що ця винагорода не є тотожною поняттю "заробітна плата", яка гарантована Конституцією та Законом України "Про оплату праці", не вбачається необов`язковості виплати відповідної винагороди, прямо передбаченої законом враховуючи також, що загальний розмір суми, яка підлягає виплаті (70136,00 грн.) встановлено судовим рішенням, яке набрало законної сили, а саме, ухвалою господарського суду від 04.07.2019.

Стосовно посилань апелянта на те, що кредиторські вимоги Головного управління ДПС у Полтавській області залишилися не погашеними і що ініціюючий кредитор є бюджетною організацією, кошторисом витрат якої не передбачено витрат на оплату послуг арбітражного керуючого та цілі, пов`язані з проведенням ліквідаційної процедури, колегія суддів зазначає, що порядок розподілу витрат на оплату послуг та відшкодування втрат ліквідатора законодавчо не поставлено в залежність від майнового стану кожного кредитора у справі про банкрутство, правового статусу кредитора (особа, заснована на приватній чи державній формі власності, державний орган, громадська організація тощо), від джерел фінансування того чи іншого кредитора, а також від майнових результатів арбітражного керуючого у справі про банкрутство.

Не виявлення ліквідатором боржника в процедурі ліквідації майна боржника, інших його активів чи грошових коштів, жодним чином не має впливати на оплату його послуг та відшкодування витрат.

Відмова від авансування, відсутність майна у боржника або ж відсутність інших джерел для покриття витрат на виплату винагороди арбітражному керуючому можна розцінювати як примушування до безоплатної праці, що забороняється та прирівнюється до рабства в контексті ст. 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та інших міжнародних актів (зокрема, Конвенції 1926 року про заборону рабства, Конвенції Міжнародної організації праці про примусову чи обов`язкову працю 1930 року ратифіковану Україною 10.08.1956 року, Конвенції Міжнародної організації праці № 105 про скасування примусової праці 1957 року ратифіковану Україною 05.10.2000 року), резолюції Економічної і Соціальної Ради ООН (ЕКОСОС) 1996 року тощо) та суперечить ст. 43 Конституції України.

Вказана правова позиція також неодноразово висловлювалася Верховним Судом, зокрема, у постанові від 04.10.2018 у справі № 916/1503/17 (на яку посилається місцевий господарський суд в оскаржуваній ухвалі), від 29.10.2019 у справі № 10/Б-1287 тощо.

Заявник скарги наполягає на тому, що чинним законодавством не передбачено стягнення грошової винагороди на користь арбітражного керуючого в примусовому порядку з ініціюючого кредитора або з кредиторів пропорційно визнаним грошовим вимогам без згоди кредиторів.

Проте, як було встановлено вище, згідно з нормами чинного законодавства та усталеною судовою практикою Верховного Суду, така винагорода підлягає пропорційному стягненню з кредиторів (за наявності відповідних правових підстав, що мають місце в даній справі).

Окрім того, як було встановлено вище, ухвалою господарського суду від 04.07.2019 затверджено оплату послуг за період роботи ліквідатора ПВНЗ "Кременчуцький університет економіки, інформаційних технологій і управління" арбітражного керуючого Бондаренка В.А. з 04.09.2017 по 30.04.2019 у розмірі 70136,00 грн.

Відповідно до мотивувальної частини вказаної ухвали, що набрала законної сили, судом першої інстанції було враховано ту обставину, що на засіданні комітету кредиторів 06.05.2019, оформленому протоколом №2 від вказаної дати, було розглянуто та затверджено звіт про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат ліквідатора, згідно з яким винагорода арбітражного керуючого за виконання обов`язків ліквідатора банкрута за період з 04.09.2017 по 30.04.2019 становить 70136,00 грн. (як вбачається із вказаного протоколу, у засіданні комітету кредиторів 06.05.2019 брав участь представник лише одного члена комітету кредиторів - ГУ ДФС у Полтавській області який наполягав на пропорційному розподілі відповідних витрат між кредиторами).

Тобто твердження заявника апеляційної скарги про відсутність згоди кредиторів, зокрема, ГУ ДФС у Полтавській області (правонаступником якого є апелянт), на пропорційне стягнення з них коштів на виплату винагороди арбітражного керуючого, не узгоджуються з матеріалами справи, а також суперечать доктрині venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки).

Отже, в ході апеляційного провадження скаржником не спростовано висновків, викладених в ухвалі господарського суду від 26.11.2020 (в оскаржуваній частині), у зв`язку з чим вказана ухвала в цій частині підлягає залишенню без змін.

За результатами апеляційного перегляду ухвали місцевого господарського суду (в оскаржуваній частині) колегією суддів не було встановлено наявності неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права в розумінні ч.2 ст.277 ГПК України або порушення норм процесуального права, які згідно з ч.3 цієї ж норми є обов`язковою підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 13, 269, п.1 ч.1 ст.275, ст.276, ст.282 ГПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Господарського суду Полтавської області від 26.11.2020 у справі №917/761/16 в частині стягнення з Головного управління ДПС у Полтавській області на користь арбітражного керуючого Бондаренка В.А. суми невиплаченої грошової винагороди за виконання повноважень ліквідатора Приватного вищого навчального закладу Кременчуцький університет економіки, інформаційних технологій і управління за період з 04.09.2017 по 30.04.2019 у розмірі 30516,17 грн. -залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки її оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 16.04.2021

Головуючий суддя О.В. Шевель

Суддя О.О. Крестьянінов

Суддя В.О. Фоміна