Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" квітня 2021 р. м. Рівне

Справа № 918/192/21

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Політики Н.А., за участі секретаря судового засідання Костюкович Ю.С.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія"

до Дочірнього підприємства "Камене-дробильний завод "Віта" Приватного підприємства "Соріс"

про стягнення заборгованості в сумі 261 176 грн 60 коп.,

у судовому засіданні приймали участь:

від позивача - Мельник О.П., довіреність № 3 від 05.01.2021 р.;

від відповідача - Беляєв Г.І., директор.

Відповідно до частини 14 статті 8, статті 222 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) при розгляді судової справи здійснювалося фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу програмно-апаратного комплексу "Діловодство суду".

Для архівного зберігання оригіналу звукозапису надано диск DVD-R, серійний номер MAP643Х.

У судовому засіданні 19 квітня 2021 року, відповідно до частини 1 статті 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У березні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" (далі - Товариство, позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Дочірнього підприємства "Камене-дробильний завод "Віта" Приватного підприємства "Соріс" (далі - Підприємство, відповідач) про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію в сумі 261 176 грн 60 коп., з яких: 235 485 грн 35 коп. - заборгованість за спожиту електричну енергію, 11 217 грн 86 коп. - пеня, 2 791 грн 56 коп. - 3% річних, 11 681 грн 83 коп. - інфляційні втрати.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору про постачання електричної енергії споживачу від 27 грудня 2018 року № 14046-ВЦ, у зв`язку із чим у Підприємства утворилась заборгованість, та відповідно позивачем на суму боргу нараховано пеню, 3% річні та інфляційні втрати.

Ухвалою суду від 22 березня 2021 року позовну заяву Товариства від 16.03.2021 р. № 402 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання для розгляду справи призначено на 19 квітня 2021 року.

19 квітня 2021 року від представника Товариства через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшла заява про припинення провадження у справі в частині сплати основного боргу (а.с. 63-68). В даній заяві представник позивача зазначив, що 19.03.2021 р. відповідачем було сплачено частину боргу в розмірі 71 000 грн 00 коп. та 13.04.2021 р. відповідач повністю оплатив заборгованість в сумі 164 485 грн 35 коп., відтак представник позивача просив:

- провадження у справі в частині стягнення заборгованості по оплаті за спожиту електричну енергію в сумі 235 485 грн 35 коп. - закрити;

- стягнути з Дочірнього підприємства "Камене-дробильний завод "Віта" Приватного підприємства "Соріс" користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" пеню в сумі 11 217 грн 86 коп., 3% річних в сумі 2 791 грн 56 коп. та інфляційні втрати в сумі 11 681 грн 83 коп. До заяви представником позивача додано копію рахунку-фактури за березень 2021 року, витяг із особової картки споживача про оплату та докази відправлення копії заяви відповідачу.

Судом встановлено, що відповідач 19 березня 2021 року сплатив кошти в сумі 71 000 грн 00 коп. та 13 квітня 2021 року - в сумі 164 485 грн 35 коп., а в загальному відповідачем сплачені кошти в сумі 235 485 грн 35 коп.

Ухвалою суду від 19 квітня 2021 року провадження у даній справі в частині стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію в сумі 235 485 грн 35 коп. закрито на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 ГПК України.

У судовому засіданні 19 квітня 2021 року представник Товариства підтримав вимоги, викладені у позовній заяві, та наполягав на їх задоволенні. Оскільки відповідач сплатив основний борг, то представник позивача просив суд стягнути з відповідача 11 217 грн 86 коп. пені, 2 791 грн 56 коп. три відсотки річних 11 681 грн 83 коп. інфляційних втрат.

Представник Підприємства у судовому засіданні 19 квітня 2021 року повідомив, що кошти в сумі 235 485 грн 35 коп. сплачені. В той час зазначив, що не погоджується з нарахованою сумою заборгованості, оскільки не зрозуміло звідки взялися такі показники у рахунках-фактурах за спожиту електричну енергію. Крім того, позовні вимоги про стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат також заперечив у зв`язку із безпідставністю.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників Товариства та Підприємства, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

27 грудня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" (далі - Постачальник) та Дочірнім підприємством "Камене-дробильний завод "Віта" Приватного підприємства "Соріс" (далі - Споживач) укладено договір про постачання електричної енергії споживачу № 14046-ВЦ (далі - Договір, а.с. 10-13).

Відповідно до п. 2.1. Договору за цим Договором Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Постачальник не має права вимагати від Споживача будь-якої іншої плати за електричну енергію, що не визначена у комерційній пропозиції, яка є Додатком № 2 до цього Договору (п. 3.3. Договору).

Пунктом 4.2. Договору передбачено, що Постачальник зобов`язується забезпечити комерційну якість послуг, які надаються Споживачу за цим Договором, що передбачає вчасне та повне інформування Споживача про умови постачання електричної енергії, ціни на електричну енергію та вартість послуг, що надаються, надання роз`яснень положень актів чинного законодавства, якими регулюються відносини сторін, ведення точних та прозорих розрахунків із Споживачем, а також можливість вирішення спірних питань шляхом досудового врегулювання.

Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною Споживачем комерційною пропозицією, яка є Додатком № 2 до цього Договору (п. 5.1. Договору).

Згідно п. 5.2. Договору спосіб визначення ціни (тарифу) електричної енергії зазначається в комерційній пропозиції Постачальника.

Розрахунковим періодом за Договором є календарний місяць (п. 5.4. Договору).

У пункті 5.6. Договору зазначено, що оплата рахунка Постачальника за цим Договором має бути здійснена Споживачем у строк, зазначений у комерційній пропозиції.

Всі платіжні документи, що виставляються Постачальником Споживачу, мають містити чітку інформацію про суму платежу, порядок та строки оплати, що погоджені сторонами цього Договору, а також інформацію щодо адреси, телефонів, офіційних веб-сайтів для отримання інформації про подання звернень, скарг та претензій щодо якості постачання електричної енергії та надання повідомлень про загрозу електробезпеки.

Пунктом 5.7. Договору передбачено, що якщо Споживач не здійснив оплату за цим Договором у строки, передбачені комерційною пропозицією, Постачальник має право здійснити заходи з припинення постачання електричної енергії Споживачу у порядку, визначеному ПРРЕЕ.

У разі порушення Споживачем строків оплати за цим Договором, Постачальник має право вимагати сплату пені.

Пеня нараховується за кожен день прострочення оплати.

Споживач сплачує за вимогою Постачальника пеню у розмірі, що визначається цим Договором та зазначається в комерційній пропозиції, яка є Додатком № 2 до цього Договору.

Підпунктом 8) пункту 6.1. Договору визначено право Споживача вимагати від Постачальника пояснень щодо отриманих рахунків і у випадку незгоди з порядком розрахунків або розрахованою сумою вимагати проведення звіряння розрахункових даних та/або оскаржувати їх в установленому цим Договором та чинним законодавством порядку.

Підпунктом 7) пункту 7.2. Договору встановлено обов`язок Постачальника розглядати в установленому законодавством порядку звернення Споживача, зокрема з питань нарахувань за електричну енергію, і за наявності відповідних підстав задовольняти його вимоги.

Цей Договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції (Додаток № 2 до Договору), яку обрав Споживач, та набирає чинності з моменту погодження (акцептування) Споживачем заяви-приєднання (Додаток № 1 до Договору) і договірних величин споживання електричної енергії (Додаток № 3 до Договору) та укладається на строк до 31.12.2019 р., але підлягає обов`язковому перегляду протягом 10 днів від дати вказаної в п. 2 Розділу XVII Закону України "Про ринок електричної енергії" (п. 13.1. Договору).

Як вбачається з заяви-приєднання Підприємство приєдналося до умов Договору на умовах комерційної пропозиції Постачальника № 2.01/1-РОЕК (а.с. 14). Заява-приєднання підписана Підприємством 27.12.2018 р. та скріплена печаткою останнього.

25 листопада 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" та Дочірнім підприємством "Камене-дробильний завод "Віта" Приватного підприємства "Соріс" укладено додаткову угоду до договору про постачання електричної енергії споживачу № 14046-ВЦ від 27.12.2018 р. (а.с. 20), відповідно до якої, крім іншого п. 13.1. Договору викладено в наступній редакції:

"Цей Договір набирає чинності з моменту погодження (акцептування) Споживачем заяви-приєднання (додаток 1 до Договору) і договірних величин споживання електричної енергії (додаток 3 до Договору) та укладається на строк до 31.12.2020 року включно. Сторони домовилися, що даний Договір автоматично продовжує свою дію на кожний наступний (новий) рік, якщо до 10 грудня кожного року не надійшло повідомлення від жодної із сторін про намір припинити дію даного договору.".

Як вбачається з заяви-приєднання Підприємство приєдналося до комерційної пропозиції Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" "Фіксована Б" (а.с. 16-17).

Умови комерційної пропозиції "Фіксована Б" викладені у Додатку № 2 до Договору (далі - Додаток № 2, а.с. 18-19).

Відповідно до п. 1 Додатку № 2 ціна за спожиту електричну енергію (грн за 1 кВт*год без ПДВ) для споживачів із обсягами споживання до 50 тис. кВт*год в розрахунковому періоді, визначається відповідно до формули: Ц(спож)m*=k*Ц(спожбаз)m+Тпередача (грн/кВт год без ПДВ).

Пунктом 4 Додатку 2 визначено, що розрахунковим періодом є календарний місяць з першого по останнє число включно.

Згідно Додатку № 2 сторонами погоджено термін дії комерційної пропозиції з дати початку дії нового ринку електричної енергії по 30.09.2019 р. включно. Комерційна пропозиція вважається продовженою на кожний наступний квартал, якщо не пізніше, ніж за 20 днів до кінця кварталу Постачальник не надав нову редакцію комерційної пропозиції (або зміни до даної комерційної пропозиції), шляхом направлення Постачальником повідомлення Споживачу про внесення змін до "Комерційної пропозиції "Фіксована Б - авансовий"" та/або викладення її в новій редакції. Споживач має або погодитись з запропонованою Постачальником комерційною пропозицією в новій редакції (шляхом її підписання або здійснення оплати рахунку, що буде розрахований відповідно до комерційної пропозиції в новій редакції) або надати письмові заперечення. Ненадання Споживачем Постачальнику письмових заперечень проти продовження договірних відносин на умовах "Комерційної пропозиції "Фіксована Б - авансовий"" в новій редакції та продовження фактичного споживання Споживачем електричної енергії - засвідчує факт погодження Споживача з комерційною пропозицією в новій редакції та прийняттям на себе нових (змінених) зобов`язальних умов.

Якщо Споживач не погоджується з запропонованою Постачальником комерційною пропозицією в новій редакції, то він повинен повідомити про це Постачальника протягом 5-ти робочих днів з дня отримання повідомлення про внесення змін до комерційної пропозиції від Постачальника. В такому разі дія договору припиняється з дати закінчення діючої комерційної пропозиції.

У розділі "Спосіб та порядок оплати" Додатку № 2 визначено, що Споживач здійснює оплату за фактично відпущену електричну енергію в розрахунковому періоді відповідно до даних комерційного обліку і наданих рахунків за спожиту електричну енергію.

Оплата за резервування обсягу електричної енергії на покриття аварійної броні та екологічної броні не включається до попередньої оплати Споживачем окремо до початку розрахункового періоду авансовим платежем, сума якого визначається шляхом множення визначених обсягів електричної енергії аварійної, екологічної броні на ціну, що визначена Постачальником з урахуванням п. 1 комерційної пропозиції.

Оплати здійснюються грошовими коштами на розрахунковий рахунок ТОВ "РОЕК", вказаний у рахунку на оплату.

У розділі "Термін (строк) надання рахунку за спожиту електроенергію та термін (строк) його оплати" Додатку № 2 зазначено, що по закінченню розрахункового періоду, Постачальник здійснює остаточний розрахунок (перерахунок) за фактичним обсягом споживання електричної енергії Споживачем та надає Споживачу рахунок-фактуру на оплату за фактично спожиту електричну енергію у розрахунковому періоді. Споживач здійснює оплату протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунку грошовими коштами на рахунок ТОВ "РОЕК" із спеціальним режимом використання, що зазначений у рахунку, але не пізніше ніж до 10 числа місяця, що слідує за розрахунковим.

У випадку припинення (або розірвання) договору, у т.ч. дострокового, Споживач зобов`язаний оплатити Постачальнику остаточний рахунок за спожиту електричну енергію, з урахуванням п. 1 комерційної пропозиції. Споживач здійснює оплату протягом 5 робочих днів від дня отримання даного рахунку.

У розділі "Розмір пені за порушення строку оплати та/або штраф" Додатку № 2 вказано, що у разі, якщо Споживач порушив терміни оплати обумовлених даною комерційною пропозицією платежів, Споживачу нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на день прострочення, за кожен день прострочення, без обмеження періоду її нарахування, до дати повної оплати. Крім того, згідно ст. 625 ЦК України сума заборгованості сплачується з урахуванням інфляційних втрат та 3 процентів річних.

Пеня та інші штрафи сплачуються на поточний рахунок Постачальника електричної енергії, який вказується в рахунках, протягом 5 робочих днів з дня їх отримання.

В розділі "Термін дії договору про постачання електричної енергії" "Комерційної пропозиції "Фіксована Б - авансовий"" вказано, що договір про постачання електричної енергії Споживачу набирає чинності з дати підписання Споживачем заяви-приєднання до Договору і діє по 31.12.2019 р. включно, а в частині розрахунків (в т.ч. повної оплати заборгованості, включаючи штрафні санкції) договір діє до повного їх виконання. Договір вважається продовженим на кожний наступний рік, якщо за 21 день до закінчення терміну дії Договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов, але в ніякому разі не більше ніж на термін дії Договору Споживача про надання послуг розподілу електричної енергії.

Постачальник має право розірвати цей договір достроково, повідомивши Споживача про це за місяць до очікуваної дати розірвання, у випадках якщо:

- Споживач прострочив оплату за постачання електричної енергії згідно з договором, за умови, що Постачальник здійснив попередження споживачу про можливе розірвання цього договору;

- Споживач іншим чином суттєво порушив умови цього договору, і не вжив заходів щодо усунення такого порушення в строк, що становить 5 робочих днів.

Дія цього Договору також припиняється у наступних випадках: анулювання ліцензії Постачальника на постачання, банкрутства або припинення господарської діяльності Постачальника, зміна власника (користувача) об`єкта Споживача.

У період з липня по грудень 2020 року позивачем було поставлено, а відповідачем було спожито 91 145 кВт електричної енергії, вартість якої за розрахунками позивача становить 235 485 грн 35 коп.

Як зазначив позивач, заборгованість відповідача по оплаті за спожиту електричну енергію на момент звернення з даним позовом до суду становить 235 485 грн 35 коп.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст. ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За приписами ст. 275 ГК України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається. Предметом договору енергопостачання є окремі види енергії з найменуванням, передбаченим у державних стандартах або технічних умовах.

Частинами 6, 7 ст. 276 ГК України встановлено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Статтею 714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпеку експлуатації енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Відповідно до ст. 56 Закону України "Про ринок електричної енергії", договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

Згідно ч. 3 ст. 58 Закону України "Про ринок електричної енергії", споживач зобов`язаний, зокрема, сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Статтею 46 Закону України "Про ринок електричної енергії" встановлено, що оператор системи розподілу, зокрема, забезпечує комерційний облік відповідно до цього Закону, правил, ринку та кодексу комерційного обліку, інших нормативно-правових актів та нормативних документів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.

Пунктом 2.3.11. ПРРЕЕ встановлено, що комерційний облік на роздрібному ринку електричної енергії організовується адміністратором комерційного обліку та здійснюється постачальниками послуг комерційного обліку відповідно до вимог Закону України "Про ринок електричної енергії", Кодексу комерційного обліку та цих Правил. Постачальник послуг комерційного обліку забезпечує зняття показів засобів вимірювальної техніки відповідно до Кодексу комерційного обліку (п. 2.3.14. ПРРЕЕ).

Принципи організації комерційного обліку електричної енергії на ринку електричної енергії України, права та обов`язки сторін стосовно організації комерційного обліку електричної енергії та отримання точних і достовірних даних комерційного обліку для здійснення комерційних розрахунків визначаються Кодексом комерційного обліку електричної енергії, затвердженим Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року № 311 (далі - ККОЕЕ).

Відповідно до пп. 6.1. п. 6. Розділу XIII "Перехідні положення" ККОЕЕ обсяги спожитої електричної енергії визначаються за розрахунковий період, який становить один місяць. Зчитування показів лічильника провадиться постачальником послуг комерційного обліку та/або оператором мережі, та/або споживачем щомісяця відповідно до умов договору.

Згідно пп. 7.1. п 7. Розділу XIII "Перехідні положення" ККОЕЕ до моменту запуску інформаційного обміну між учасниками ринку через центральну інформаційно-комунікаційну платформу визначення обсягів електричної енергії для поточних розрахунків на ринку виконують оператори електричної мережі.

З огляду на вищевикладені положення чинного законодавства України, суд зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" не здійснює функції з обліку електричної енергії та не визначає обсяги спожитої електричної енергії споживачами. В силу покладених на електропостачальника функцій та обов`язків, позивач не здійснює фіксацію (зйом) показників електролічильників, не визначає обсяг проданої електричної енергії.

Пунктом 4.3. ПРРЕЕ встановлено, що дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку.

У відповідності до п. 4.3. ПРРЕЕ, Приватним акціонерним товариством "Рівнеобленерго", , (оператор системи розподілу та адміністратор комерційного обліку) було надано Товариству з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" інформацію про обсяг спожитої електричної енергії відповідачем. На підставі отриманих даних від Приватного акціонерного товариства "Рівнеобленерго", позивачем сформовані рахунки за електроенергію за липень-грудень 2020 року.

Суд зазначає, що копії неоплачених рахунків за електроенергію (з відображенням нарахувань, тарифів та суми боргу) відповідачем та обґрунтований помісячний розрахунок заборгованості за спожиту електричну енергію за договором про постачання електричної енергії споживачу додані до позовної заяви.

Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, судом встановлено факт споживання відповідачем активної електроенергії за період липень-грудень 2020 року на суму 235 485 грн 35 коп. Відтак, на момент звернення з позовом до суду за відповідачем перед позивачем рахувалася заборгованість в сумі 235 485 грн 35 коп.

В той час відповідач після звернення Товариства з позовом до суду сплатив суму основного боргу в розмірі 235 485 грн 35 коп.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Ухвалою суду від 19 квітня 2021 року провадження у даній справі в частині стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію в сумі 235 485 грн 35 коп. закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Заперечення відповідача щодо нарахованої суми заборгованості спростовуються матеріалами справи, оскільки відповідач після звернення Товариства з позовом до суду сплатив суму основного боргу в розмірі 235 485 грн 35 коп., а відтак визнав дану заборгованість. Крім того, відповідачем не надано жодних доказів в обґрунтування своїх заперечень.

Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача 11 217 грн 86 коп. - пені, 2 791 грн 56 коп. - 3 % річних та 11 681 грн 83 коп. - інфляційних втрат.

Судом встановлено, що відповідач свого грошового зобов`язання у визначений строк не виконав, допустивши прострочення виконання зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 ЦК України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 ЦК України), а відтак є підстави для застосування встановленої законом або договором відповідальності.

Пунктом 3 частини 1 статті 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Пунктом 5.7. Договору передбачено, що у разі порушення Споживачем строків оплати за цим Договором, Постачальник має право вимагати сплату пені.

Пеня нараховується за кожен день прострочення оплати.

Споживач сплачує за вимогою Постачальника пеню у розмірі, що визначається цим Договором та зазначається в комерційній пропозиції, яка є Додатком № 2 до цього Договору.

У розділі "Розмір пені за порушення строку оплати та/або штраф" Додатку № 2 вказано, що у разі, якщо Споживач порушив терміни оплати обумовлених даною комерційною пропозицією платежів, Споживачу нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на день прострочення, за кожен день прострочення, без обмеження періоду її нарахування, до дати повної оплати. Крім того, згідно ст. 625 ЦК України сума заборгованості сплачується з урахуванням інфляційних втрат та 3 процентів річних.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Згідно з ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

В силу положень ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Діючим господарським законодавством не передбачена можливість нарахування пені більше ніж за півроку і цей строк є присікальним.

При цьому, щодо пені за порушення грошових зобов`язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. (п. 2.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" № 14 від 17.12.2013 року).

В той час, положення Договору містять вказівки на встановлення іншого строку припинення нарахування пені, ніж встановленого в ст. 232 ГК України, відтак нарахування штрафних санкцій здійснюється за умовами, визначеними у Договорі, тобто позивач має право нараховувати пеню без обмеження періоду її нарахування, до дати повної оплати.

Відтак, нарахування позивачем пені більш ніж шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, судом визнається обґрунтованим, оскільки відповідає положенням Договору та чинному законодавству.

Врахувавши наведені норми чинного законодавства, суд, здійснивши перерахунок пені, вважає, що наданий розрахунок позивача є арифметично вірним, а відтак позовні вимоги про стягнення пені в сумі 11 217 грн 86 коп. підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В свою чергу, суд, здійснивши перерахунок трьох відсотків та інфляційних втрат, вважає, що надані розрахунки позивача є арифметично вірними, а відтак позовні вимоги про стягнення трьох відсотків річних в сумі 2 791 грн 56 коп. та інфляційних втрат в сумі 11 681 грн 83 коп. підлягають до задоволення.

Заперечення відповідача щодо позовних вимог про стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат у зв`язку із безпідставністю спростовуються матеріалами справи. Крім того, відповідачем не надано жодних доказів в обґрунтування своїх заперечень.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, в повній мірі дослідивши матеріали справи, врахувавши наведені правові норми та перевіривши суми заявлених до стягнення пені, відсотків річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" до Дочірнього підприємства "Камене-дробильний завод "Віта" Приватного підприємства "Соріс" про стягнення 11 217 грн 86 коп. пені, 2 791 грн 56 коп. трьох відсотків річних, 11 681 грн 83 коп. інфляційних втрат, є законними, обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Оскільки суд дійшов висновку про закриття провадження у справі в частині стягнення заборгованості в сумі 235 485 грн 35 коп., у зв`язку із відсутністю предмета спору, то судовий збір в частині закриття підлягає поверненню позивачу.

Суд звертає увагу на те, що згідно Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

На підставі викладеного, а також враховуючи положення ст. 129 ГПК України, витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідача в сумі 385 грн 37 коп.

Керуючись ст. ст. 73-79, 91, 123, 129, 222, 233, 236-238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Дочірнього підприємства "Камене-дробильний завод "Віта" Приватного підприємства "Соріс" (34550, Рівненська обл., Сарненський р-н, смт. Клесів, вул. Польна, буд. 33, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" (33013, м. Рівне, вул. Князя Володимира, буд. 71-Б, , р/р НОМЕР_1 Філія-РОУ АТ "Ощадбанк") 11 217 (одинадцять тисяч двісті сімнадцять) грн 86 коп. - пені, 2 791 (дві тисячі сімсот дев`яносто одну) грн 56 коп. - 3% річних, 11 681 (одинадцять тисяч шістсот вісімдесят одну) грн 83 коп. - інфляційних втрат та 385 (триста вісімдесят п`ять) грн 37 коп. - витрат по оплаті судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У той же час згідно підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних Положень ГПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено та підписано 23 квітня 2021 року.

Суддя Політика Н.А.

Віддруковано 3 примірники:

1 - до справи;

2 - позивачу (33013, м. Рівне, вул. Князя Володимира, буд. 71-Б);

3 - відповідачу (34550, Рівненська обл., Сарненський р-н, смт. Клесів, вул. Польна, буд. 33).