ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2021 року м. Черкаси справа № 925/1508/20

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі судового засідання Нестеренко А.М. за участі представників сторін: позивача - Миронової Л.Г. за довіреністю, відповідача - не з`явились, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Черкаси справу за позовом Антимонопольного комітету України до Приватного підприємства "Мастєр Фасіліті" про стягнення 272000 грн.,

ВСТАНОВИВ:

19.11.2020 року позивач - Антимонопольний комітет України звернувся в господарський суд Черкаської області з позовом до Приватного підприємства "Мастєр Фасіліті" (далі - відповідач), в якому просив суд стягнути з відповідача 136000 грн. штрафу, накладеного рішенням Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України № 98-р/тк від 26.12.2019 року у справі № 20-26.13/23-17 про порушення відповідачем законодавства про захист економічної конкуренції, 136000 грн. пені, нарахованої відповідно до ч. 5 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», що разом становить 272000 грн., та відшкодувати понесені судові витрати.

Позов мотивовано тим, що Рішенням Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України № 98-р/тк від 26.12.2019 року у справі № 20-26.13/23-17 за порушення п. 4 ч. 2 ст. 6, п. 1 ч. 1 ст. 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у виді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, що стосуються спотворення результатів торгів на закупівлю - «послуги з прибирання та підмітання вулиць» (оголошення № 094987, оприлюднене на вебпорталі Уповноваженого органу, бюлетень від 05.04.2016 року № 65 (05.04.2016)), проведених Депараментом економіки та розвитку Черкаської міської ради, до відповідача застосовано штраф у розмірі 136000 грн., який ним безпідставно не сплачено. Зазначене рішення відповідачем у встановленому порядку та в строки не оскаржувалося, отже є законним і підлягає до примусового виконання. За прострочення сплати штрафу, на підставі ч.ч. 3, 5 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», до стягнення також нараховано 136000 грн. пені.

Відповідач письмовий відзив на позовну заяву не подав, явку свого представника в засідання суду не забезпечив.

Ухвалами господарського суду Черкаської області від 30.11.2020 року, 21.01.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, по ній відкрито провадження у справі № 925/1508/20, розгляд справи відкладався у зв`язку з неявкою в засідання суду представника відповідача, 03.02.2021 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 03.03.2021 року.

В засідання суду 03.03.2021 року відповідач явку свого представника повторно не забезпечив, поштові відправлення з ухвалами суду від 30.11.2020 року, 21.01.2021 року, 03.02.2021 року, направлені відповідачу, повернулись до суду з відміткою пошти про невручення "за закінченням терміну зберігання", "адресат відсутній за вказаною адресою - вибули".

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходження відповідача: 18002, Черкаська обл., м. Черкаси, вул. Гоголя, буд. 137, офіс 18.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців», якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою; якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні; відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, використовуються для ідентифікації юридичної особи або її відокремленого підрозділу.

Відповідно до п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Вищого господарського суду України від 23 березня 2012 року № 3, в разі, якщо ухвалу було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно з ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є:

1) день вручення судового рішення під розписку;

2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи;

3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;

4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до частин 3, 7 статті 120 ГПК України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Таким чином, суд продемонстрував достатню старанність, щоб дозволити відповідачу, який повинен був знати про правила, що застосовуються до надіслання судових повідомлень учасникам справи, визначитися з провадженням проти нього та скористатись правами і обов`язками, передбаченими статтями 42, 46 ГПК України і вважає його повідомленим належним чином.

Частиною 1 ст. 202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч. 3 статті 202 ГПК України, суд розглядає справу за відсутності учасника справи або його представника, якщо їх було належним чином повідомлено про судове засідання, у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

В судовому засіданні 03.03.2021 року представник позивача позов з підстав і в розмірі, викладених у позовній заяві, підтримав і просив суд задовольнити повністю.

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, суд, відповідно до ст. 202 ГПК України, визнав за можливе розглянути справу у відсутності представників відповідача за наявними в ній матеріалами.

Згідно з ст.ст. 233, 240 ГПК України, у судовому засіданні 03.03.2021 року судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд позов задовольняє повністю з таких підстав.

26.12.2019 року Тимчасовою адміністративною колегією позивача - Антимонопольного комітету України розглянуто матеріали справи № 20-26.13/23-17 про порушення відповідачем - приватним підприємством "Мастєр Фасіліті" законодавства про захист економічної конкуренції та прийнято рішення № 98-р/тк (далі - Рішення № 98-р/тк а.с. 9-21), яким визнано, що зокрема і відповідач вчинив порушення, передбачене п.4 ч. 2 ст. 6, п. 1 ст. 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у виді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, що стосуються спотворення результатів торгів на закупівлю «послуги з прибирання та підмітання вулиць» (оголошення № 094987, оприлюднене на вебпорталі Уповноваженого органу, бюлетень від 05.04.2016 року № 65 (05.04.2016)), проведених Депараментом економіки та розвитку Черкаської міської ради. За порушення, визначене у пункті 1 цього рішення, накладено на Приватне підприємство "Мастєр Фасіліті" штраф у розмірі 136000 гривень.

22.01.2020 року позивач листом № 143-26.13/05-937 від 20.01.2020 року надіслав відповідачу витяг з рішення № 98-р/тк від 26.12.2019 року, яке повернено позивачу з відміткою пошти "за адресою вибув" (а.с. 14, докази направлення 15-16).

У зв`язку із тим, що позивач не мав можливості вручити Рішення № 98-р/тк відповідачу, воно було оприлюднено в офіційному друкованому виданні центральних органів виконавчої влади України "Урядовий кур`єр" від 19.06.2020 року № 115 (6729) відповідно до вимог ч. 1 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" (а.с. 25).

Строк сплати штрафу, накладеного Рішенням № 98-р/тк, закінчився 31.08.2020 року (оскільки 29.08.2020 року та 30.08.2020 року неробочі дні), штраф відповідачем добровільно не сплачено.

Отже, предметом спору у справі, що розглядається, є вимога позивача до відповідача про стягнення 136000 гривень штрафу, накладеного рішенням Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України № 98-р/тк від 26.12.2019 року у справі № 20-26.13/23-17 про порушення відповідачем законодавства про захист економічної конкуренції, 136000 грн. пені, нарахованої відповідно до ч. 5 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», що разом становить 272000 грн.

Спірні правовідносини сторін перебувають у сфері регулювання спеціальних нормативних актів - Законів України «Про Антимонопольний комітет України», «Про захист економічної конкуренції».

Закон України «Про Антимонопольний комітет України» визначає основні завдання та повноваження, Антимонопольного комітету України в тому числі роллю у формуванні конкурентної політики. Згідно з нормами цього Закону:

Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель (ч.1 ст. 1);

Антимонопольний комітет України здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, законів України "Про захист економічної конкуренції", "Про захист від недобросовісної конкуренції", цього Закону, інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів (ч. 1 ст. 5);

у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має повноваження, у тому числі, приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції; має право при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом (п. 2, 5 ч. 1 ст. 7);

державний уповноважений Антимонопольного комітету України має повноваження, у тому числі, при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом (п.6 ч. 1 ст.17);

розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов`язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом. Невиконання розпоряджень, рішень та вимог органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимог уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення тягне за собою передбачену законом відповідальність (ст. 22);

суб`єкти господарювання, об`єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю, інші юридичні особи, їх структурні підрозділи, філії, представництва, їх посадові особи та працівники, фізичні особи зобов`язані на вимогу органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення подавати документи, предмети чи інші носії інформації, пояснення, іншу інформацію, в тому числі з обмеженим доступом та банківську таємницю, необхідну для виконання Антимонопольним комітетом України, його територіальними відділеннями завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції та про державну допомогу суб`єктам господарювання (ст. 22-1).

Пунктом 4 частини 2 статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції» визначено, що антиконкурентними узгодженими діями, зокрема, визнаються узгоджені дії, які стосуються: спотворення результатів торгів, аукціонів, конкурсів, тендерів.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції є, у тому числі, антиконкурентні узгоджені дії.

Відповідальність за вказане правопорушення передбачена частинами 2, 5 ст. 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції», згідно яких за порушення, передбачені пунктами 1, 2 та 4 статті 50 цього Закону, накладаються штрафи у розмірі до десяти відсотків доходу (виручки) суб`єкта господарювання від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф. У разі наявності незаконно одержаного прибутку, який перевищує десять відсотків зазначеного доходу (виручки), штраф накладається у розмірі, що не перевищує потрійного розміру незаконно одержаного прибутку. Розмір незаконно одержаного прибутку може бути обчислено оціночним шляхом; якщо доходу (виручки) немає або відповідач на вимогу органів Антимонопольного комітету України, голови його територіального відділення не надав розмір доходу (виручки), штраф, передбачений абзацом другим частини другої цієї статті, накладається у розмірі до двадцяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; штраф, передбачений абзацом третім частини другої цієї статті, - у розмірі до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; штраф, передбачений абзацом четвертим частини другої цієї статті, - у розмірі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У разі потреби розмір доходу (виручки) може бути визначений органами Антимонопольного комітету України на підставі адміністративної інформації, отриманої з інших джерел.

Згідно з ч. 1 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», рішення (витяг з нього за вилученням інформації з обмеженим доступом, а також визначеної відповідним державним уповноваженим Антимонопольного комітету України, головою територіального відділення Антимонопольного комітету України інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які брали участь у справі), розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб. У разі, якщо вручити рішення, розпорядження, немає можливості, зокрема, внаслідок:відсутності фізичної особи за останнім відомим місцем проживання (місцем реєстрації); відсутності посадових осіб чи уповноважених представників суб`єкта господарювання, органу адміністративно-господарського управління та контролю за відповідною юридичною адресою, рішення, розпорядження органів Антимонопольного комітету України вважається таким, що вручене відповідачу, через десять днів з дня оприлюднення інформації про прийняте рішення, розпорядження в офіційному друкованому органі (газета Верховної Ради України "Голос України", газета Кабінету Міністрів України "Урядовий кур`єр", "Офіційний вісник України", друковані видання відповідної обласної ради за останнім відомим місцем проживання чи місцем реєстрації, юридичної адреси відповідача).

Відповідно до частин 2, 3, 5, 7-9 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов`язковими до виконання. Особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу. За кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. У разі несплати штрафу у строки, передбачені рішенням, та пені органи Антимонопольного комітету України стягують штраф та пеню в судовому порядку. Протягом п`яти днів з дня сплати штрафу суб`єкт господарювання зобов`язаний надіслати відповідно до Антимонопольного комітету України або його територіального відділення документи, що підтверджують сплату штрафу. Суми стягнутих штрафів та пені зараховуються до державного бюджету.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем вчинено порушення п. 4 ч. 2 ст. 6, п. 1 ч. 1 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», за вчинення якого рішенням позивача № 98-р/тк від 26.12.2019 року накладено штраф у розмірі 136000 грн., який підлягав сплаті у двохмісячний строк з дня його одержання.

Оскільки відповідач не отримав копію рішення № 98-р/тк від 26.12.2019 року, позивач відповідно до вимог ч. 1 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», оприлюднив вказане рішення в офіційному друкованому виданні центральних органів виконавчої влади України «Урядовий кур`єр» від 19.06.2020 року № 115 (6729).

Рішення № 98-р/тк від 26.12.2019 року є чинним та відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", ст. 22 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" є обов`язковим до виконання, однак відповідачем у строк до 31.08.2020 року не виконане.

У зв`язку з простроченням сплати штрафу позивачем заявлено до стягнення з відповідача на підставі ч. 5 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" 136000 грн. пені.

З огляду на викладене, суд вважає доведеним право позивача на стягнення з відповідача 136000 грн. штрафу та 136000 грн. пені у розмірі півтора відсотка від суми штрафу за кожний день прострочення за період прострочення з 01.09.2020 по 06.11.2020 року, розмір якої обмежено згідно п. 5 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" до розміру штрафу, тому вони підлягають стягненню в судовому порядку.

Нормами Господарського процесуального кодексу України, зокрема, встановлено, що:

учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 43);

кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч. 1, 3 ст. 74);

належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76);

обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77);

достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 78);

наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.ч. 1, 2 ст. 79);

учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 80);

суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ч.ч. 1, 2 ст. 86).

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 13, ч. 1 ст. 14 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.З огляду на викладені обставини справи і наведені норми законодавства суд вважає позов обґрунтованим, доказаним і з зазначених у ньому підстав задовольняє повністю.

Враховуючи викладені обставини справи і наведені норми законодавства суд позов визнає обґрунтованим, доказаним і з підстав, викладених у ньому, задовольняє повністю.

На підставі статті 129 ГПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати - сплачений судовий збір у розмірі 4080 грн.

Керуючись ст.ст. 129, 185, 191, 233, 236-240, 256 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з приватного підприємства "Мастєр Фасіліті", , місцезнаходження: 18002, м. Черкаси, вул. Гоголя, буд. 137, офіс 18:

136000 грн. штрафу, 136000 грн. пені із зарахуванням в дохід загального фонду Державного бюджету України отримувач: УК у Солом`янському районі міста Києва, , банк: Казначейство України (ЕАП), рахунок: UA0026010, код класифікації доходів бюджету: 21081100 (символ звітності 106);

на користь Антимонопольного комітету України, , місцезнаходження: 03035, м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, буд. 45 - 4080 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 16.04.2021 року.

Суддя В.М. Грачов