РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.04.2021Справа № 910/3173/21

За позовом Одеського обласного центру зайнятості

до Національної поліції України

про стягнення 49 066,25 грн

Суддя О.В. Гумега

секретар судового засідання

Пасічнюк С.В.

Представники: без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Одеський обласний центр зайнятості (далі - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Національної поліції України (далі - відповідач) про стягнення 49 066,25 грн виплаченої суми забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному, якого поновили на роботі за рішенням суду.

Позовні вимоги заявлено на підставі абз. 6 ч. 1 ст. 34, ч. 4 ст. 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», оскільки відповідач у добровільному порядку не відшкодував позивачу суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг ОСОБА_1 , у зв`язку з його поновленням на роботі за рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 03.08.2020 у справі № 420/2020/20.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.03.2021 прийнято позовну заяву Одеського обласного центру зайнятості до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/3173/21 та призначено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).

30.03.2021 року через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшов відзив, відповідно до якого відповідач проти позовних вимог заперечив, з підстав його необґрунтованості, посилаючись на те, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 03.08.2020 року у справі № 420/2020/20 було поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді старшого інспектора з особливих доручень відділу уповноважених Голови з питань контролю за дотриманням прав людини в поліцейській діяльності Управління забезпечення прав людини Національної поліції України з 12.02.2020 та стягнуто з Національної поліції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 123 805,72 грн без врахування усіх необхідних за законом відрахувань. Тому, на думку відповідача, у разі задоволення позову у даній справі, буде мати місце подвійне стягнення з Державного бюджету України.

13.04.2021 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позивач просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 ГПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ ГПК України.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 ГПК України).

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження судом досліджено позовну заяву, відзив на позовну заяву, відповідь на відзив та додані до них докази.

Розглянувши подані матеріали, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази в сукупності достатні для прийняття законного то обґрунтованого судового рішення, відповідно до статей 236, 252 Господарського процесуального кодексу України.

З`ясувавши обставини справи, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, а відповідач як на підставу своїх заперечень, та дослідивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» визначено, що функції виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття виконує центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, та його територіальні органи, що здійснюють свою діяльність відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» та цього Закону.

Відповідно до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2014 року № 90 «Деякі питання державного управління у сфері зайнятості населення» до внесення змін до Законів України «Про загальнообов`язков соціальне страхування на випадок безробіття» та «Про зайнятість населення» органи державної служби зайнятості продовжують виконувати завдання та функції у сфері зайнятості населення, трудової міграції та соціального захисту від безробіття, а також функції виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття і фінансуються за рахунок і в межах коштів, передбачених у бюджеті Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття.

Відповідно до Положення про Одеський обласний центр зайнятості, затвердженого наказом Державної служби зайнятості (Центрального апарату) від 09.10.2017 року № 146, Одеський обласний центр зайнятості є неприбутковою державною установою, підпорядкованою та підзвітною Державній службі зайнятості (Центральному апарату).

Наказом Одеського ОЦЗ від 29.03.2018 року № 95 «Про створення філій Одеського обласного центру зайнятості» утворено відокремлений підрозділ Одеського обласного центру зайнятості - Біляївську районну філію Одеського обласного центру зайнятості.

17.03.2020 ОСОБА_1 звернувся до Біляївської районної філії Одеського ОЦЗ із заявою про надання (поновлення) статусу безробітного. Підставою для звернення із вказаною заявою стало звільнення ОСОБА_1 11.02.2020 наказом № 171 о/с з останнього місця роботи - Управління забезпечення прав людини Національної поліції України у зв`язку зі скороченням штатів, згідно п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію».

24.03.2020 ОСОБА_1 була подана до Біляївської районної філії Одеського обласного центру зайнятості заява про призначення (поновлення) виплати допомоги по безробіттю.

17.03.2020 року згідно витягу із наказів Одеського обласного центру зайнятості Біляївської районної філії Одеського обласного центру зайнятості ПК № 00001 ОСОБА_1 надано статус безробітного.

Також, наказом від 24.03.2020 № НТ200324 ОСОБА_1 призначено допомогу по безробіттю з 24.03.2020 по 18.03.2021.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 03.08.2020 у справі № 420/2020/20 визнано протиправним та скасовано наказ Національної поліції України від 11.02.2020 року № 171 о/с в частині звільнення зі служби в поліції за пунктом 4 (у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» капітана поліції ОСОБА_1 , старшого інспектора з особливих доручень відділу уповноважених Голови з питань контролю за дотриманням прав людини в поліцейській діяльності Управління забезпечення прав людини Національної поліції України; поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді старшого інспектора з особливих доручень відділу уповноважених Голови з питань контролю за дотриманням прав людини в поліцейській діяльності Управління забезпечення прав людини Національної поліції України з 12.02.2020; стягнуто з Національної поліції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 123 805,72 грн без врахування усіх необхідних за законом відрахувань.

Згідно витягу з наказу № НТ201008 від 08.10.2020 реєстрацію ОСОБА_1 , як безробітного припинено, у зв`язку з поновленням на роботі на підставі рішення суду, та припинено виплату допомоги по безробіттю з 22.10.2020.

За весь час перебування на обліку в Біляївській районній філії Одеського ОЦЗ безробітному ОСОБА_1 була виплачена допомога по безробіттю у розмірі 49 066,25 грн, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03.08.2020 у справі № 420/2020/20, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.11.2020, наказом Національної поліції України № 1060 о/с від 22.09.2020 по особовому складу було поновлено на посаді старшого інспектора з особливих доручень відділу уповноважених Голови з питань контролю за дотриманням прав людини в поліцейській діяльності Управління забезпечення прав людини Національної поліції України капітана поліції ОСОБА_1 з 12.02.2020.

03.11.2020 позивач звернувся до відповідача з претензією № 4736/10/42.20, відповідно до якої пропонував останньому в добровільному порядку протягом 30 календарних днів повернути допомогу по безробіттю, виплачену ОСОБА_1 за період з 17.03.2020 по 22.09.2020 на загальну суму 49 066,25 грн.

У відповідь на вказану претензію відповідач направив позивачу лист № 5529/29/5/02-2020 від 25.11.2020, в якому зазначив, що Національною поліцією України на рішення Одеського окружного адміністративного суду було подано апеляційну скаргу, яка перебуває на розгляді у П`ятому апеляційному адміністративному суді.

12.01.2021 позивачем було вдруге скеровано на адресу відповідача претензію № 153/10/42-21 з вимогою в тридцяти денний термін перерахувати кошти в сумі 49 066,25 грн, виплачені ОСОБА_1 як допомогу по безробіттю.

У відповідь на претензію відповідач у листі № 382/29/5/02-2021 від 04.02.2020 зазначив, що відшкодування суми виплаченої допомоги по безробіттю в сумі 49 066,25 грн може бути здійснене лише за наслідками розгляду даного питання в судовому порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування України на випадок безробіття» із роботодавця утримуються: сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду; незаконно виплачена безробітному сума забезпечення у разі неповідомлення про його прийняття на роботу; незаконно отримана сума допомоги по частковому безробіттю.

Внаслідок несплати відповідачем вказаних коштів, з огляду на норми вищезазначеної статті, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача виплаченої суми забезпечення безробітному, якого поновлено на роботі за рішенням суду, у розмірі 49 066,25 грн.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 8 вказаного Закону Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття створюється для управління страхуванням на випадок безробіття, акумуляції страхових внесків, контролю за використанням коштів, виплати забезпечення та надання соціальних послуг, здійснення інших функцій згідно із цим Законом і статутом Фонду. Фонд є цільовим централізованим страховим фондом, некомерційною самоврядною організацією. Держава є гарантом забезпечення застрахованих осіб та надання їм відповідних соціальних послуг Фондом.

Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Пунктом 8 ст. 1 Закону передбачено, що страховий випадок - це подія, через яку: застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу; застраховані особи опинилися в стані часткового безробіття.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення», реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі поновлення на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено, що виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

Частиною 1 ст. 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено, що Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування має право, зокрема, стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем Фонду про прийняття його на роботу.

Відповідно до ч. 4 ст. 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» із роботодавця утримується, зокрема, сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Отже, статтями 34, 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено право Фонду стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, та обов`язок роботодавця сплатити суму виплаченого забезпечення та вартість наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Аналогічна правова позиція наведена в постановах Верховного Суду від 12.06.2018 року у справі № 914/2087/17, від 06.07.2018 року у справі № 921/220/17-г/16, від 09.07.2018 року у справі № 914/1875/17, від 06.07.2018 року у справі № 921/220/17-г/16, в яких зазначено, що за положеннями ч. 4 ст. 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» саме судове рішення про поновлення на роботі може бути правовою підставою для стягнення з працедавця суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному.

Так, у постанові Верховного Суду від 06.07.2018 року № 921/220/17-г/16 судом зроблено висновок, що обов`язок роботодавця відшкодувати Фонду загальнообов`язкового державного страхування України на випадок безробіття вартість соціальних послуг, наданих безробітному, в разі поновлення його на роботі за рішенням суду виникає у тому випадку, якщо невиконання власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю потягло за собою незаконне звільнення з роботи застрахованої особи і саме через цю подію така особа втратила заробітну плату і була вимушена стати на облік як безробітна та отримувати страхові виплати.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено, що роботодавці - це підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

У даному випадку саме Національна поліція України по відношенню до ОСОБА_1 є роботодавцем у розумінні ч. 4 ст. 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», а тому саме на Національну поліцію України покладено обов`язок по відшкодуванню суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Відповідно до додатку № 4 до Персональної картки № 00001 від 17.03.2020 року Одеського обласного центру зайнятості допомога по безробіттю ОСОБА_1 складає 49 066,25 грн.

На час розгляду справи доказів перерахування коштів в сумі 49 066,25 грн на користь Одеського обласного центру зайнятості відповідачем не надано.

Сума виплаченого позивачем забезпечення у розмірі 49 066,25 грн, виплачених ОСОБА_1 під час перебування на обліку в центрі зайнятості у період з 24.03.2020 по 21.09.2020, як безробітного, підлягає відшкодуванню відповідачем відповідно до ч. 4 ст. 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», оскільки із роботодавця утримується сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Доводи відповідача про те, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03.08.2020 у справі № 420/2020/20 відповідачем сплачені ОСОБА_1 всі належні кошти за час вимушеного прогулу судом відхиляються, оскільки стягнення середнього заробітку ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу жодним чином не відноситься до сплачених коштів по допомозі по безробіттю та вартості наданих соціальних послуг, можливість стягнення яких з роботодавця передбачена статтями 34, 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи викладені вище фактичні обставини, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства та матеріалів справи в цілому, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. При цьому частиною 2 наведеної статті ГПК України передбачено, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Позивачем в позовній заяві наведено попередній (орієнтовний) розмір суми судових витрат, який складається з суми судового збору в розмірі 2 270,00 грн.

Відповідачем попередній (орієнтовний) розмір суми судових витрат не подано.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача.

З огляду на наведені приписи ст. 129 ГПК України та повне задоволення позову, судовий збір у сумі 2 270,00 грн покладається на відповідача.

Керуючись стст 56, 58, 73, 74, 76-80, 86, 123, 124, 129, 236-238, 241, 327 ГПК України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Національної поліції України (Україна, 01601, місто Київ, вулиця Богомольця, будинок 10; ідентифікаційний код 40108578) до бюджету Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (номер рахунку: НОМЕР_1 , отримувач: Одеський обласний центр зайнятості (Україна, 65007, Одеська обл., місто Одеса, ВУЛИЦЯ АДМІРАЛА ЛАЗАРЄВА, будинок 10), код ЄДРПОУ отримувача: 03491435, банк отримувача: Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО банку 820172) 49 066,25 грн (сорок дев`ять тисяч шістдесят шість гривень 25 коп.) виплаченої суми забезпечення безробітному, якого поновили на роботі за рішенням суду та 2 270,00 грн (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 коп.) судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (чч 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені стст 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» ГПК України.

Повне рішення складено 23.04.2021.

Суддя Гумега О.В.