РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.04.2021Справа № 910/251/21

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард"
доАкціонерного товариства "Українська залізниця"
простягнення 193040,00 грн
Суддя Смирнова Ю.М.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Акціонерного товариства "Українська залізниця" штрафу за порушення часу прибуття маршрутного поїзду у сумі 193040,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.01.2021 на підставі ст.174 Господарського процесуального кодексу України позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" було залишено без руху.

Позивачем у строк, встановлений судом, усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.02.2021 відкрито провадження у справі №910/251/21; вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановлено відповідачу строки для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали та для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо така буде подана) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив, а позивачу строк для подання відповіді на відзив - протягом п`яти днів з дня отримання відзиву на позов.

01.03.2021 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позов, направлений на адресу суду засобами поштового зв`язку 25.02.2020, в якому відповідач проти заявлених позовних вимог заперечив, посилаючись, зокрема на те, що умовами укладеного між сторонами правочину погоджено особливий порядок сплати перевізником штрафу, який не передбачає безпосереднє стягнення, а отже належним способом захисту прав, на думку відповідача, є зобов`язання вчинити відповідні дії, тобто виконати обов`язок в натурі.

Крім того відповідач зазначив, що нарахування ПДВ на суму штрафу є безпідставним, оскільки штраф, нарахований на підставі п.6.1 укладеного між сторонами правочину, не може бути об`єктом оподаткування ПДВ в силу своєї правової природи як міри відповідальності.

Також до вказаного відзиву на позов відповідачем долучено заяву про застосування строку позовної давності до позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач можливістю подання відповіді на відзив відповідно до ст.166 Господарського процесуального кодексу України не скористався.

Згідно з ч.4 ст.240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

07.02.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" (замовник, позивач) та Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" (найменування змінене на Акціонерне товариство "Українська залізниця") (перевізник, відповідач) було укладено договір про надання послуг №07153/ПЗ-2018 (договір), предметом якого є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги (п.1.1), перевезення - послуга, в процесі надання якої перевізник зобов`язується доставити довірений замовником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а замовник зобов`язується оплатити послуги у передбаченому цим договором порядку. Перевезення оформлюється залізничною накладною відповідно до цього договору, Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457 зі змінами та доповненнями, Збірника Тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, який затверджено наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 №317, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за №340/16356 (далі - Збірник тарифів), Правил перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 09.12.2002 №873, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.12.2009 за №1030/7318, Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (далі -УМВС), Конвенції про міжнародні залізничні перевезення (далі - КОТІФ) відповідно (п.1.2), надання послуг за цим договором може підтверджуватись залізничною накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю та іншими документами (п.1.3), замовник зобов`язаний, зокрема, надавати або організовувати надання місячних замовлень на перевезення відповідно до Правил планувань перевезень вантажів через АС "Месплан" (п.2.1.1), оплачувати перевізнику послуги, пов`язані з організацією та перевезенням вантажів та інші надані послуги з сум внесеної передоплати за кодом платника (п.2.1.6), перевізник, зокрема, зобов`язується розглядати замовлення замовника на перевезення вантажів. Узгоджувати замовлення замовника на перевезення вантажів у вагонах замовника. Узгоджувати, у разі можливості, замовлення замовника на перевезення вантажів у вагонах перевізника (п.2.3.1), приймати до перевезення вантажі у вагонах (контейнерах) замовника або у вагонах (контейнерах) перевізника, надавати вагони (контейнери) перевізника для навантаження вантажів згідно із затвердженими планами і заявками замовника згідно інформації АС "Месплан", доставляти вантаж до станції призначення та видавати його одержувачу, надавати додаткові послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, перелік яких зазначається в додатках до цього договору (п.2.3.2), сторони домовились про використання електронного документообігу (п.8.1), у разі судового розгляду справи чи виникненні претензійної практики , використовується візуальне відображення електронних документів на папері (п.8.8), договір вступає в силу з моменту одностороннього підписання замовником договору в електронному вигляді з накладанням ЕЦП в АС "Месплан" або АС "Клієнт УЗ", або вчинення замовником будь-якої дії на виконання цього договору і діє з 20.02.2018 до 31.12.2018. Якщо жодна із сторін не звернеться письмово за один місяць до закінчення дії договору з пропозицією до іншої сторони про припинення його дії, то цей договір діє до надходження такої пропозиції і здійснення всіх розрахунків за виконані перевезення та надані послуги. Закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, які мали місце під час дії цього договору (п.12.1).

30.09.2019 між Акціонерним товариством "Українська залізниця", як перевізником, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард", як замовником, шляхом подання останнім заяви про приєднання (акцепт) укладено договір про перевезення вантажів на особливих умовах - за розкладом руху маршрутних поїздів від 26.09.2019 (договір РРМП), відповідно до умов якого перевізник надає замовнику послуги з організації перевезень маршрутами за погодженими сторонами розкладами руху вантажних поїздів (п.1.1).

Відповідно до розділу 2 договору РРМП розклад руху маршрутних поїздів (далі - РРМП) - це встановлені перевізником: напрямки перевезення маршрутних поїздів (станції відправлення та прибуття за РРМП); дата та/або періодичність руху поїздів по кожному з напрямків; час відправлення та прибуття маршрутних поїздів на станції; номера поїздів. Маршрутний поїзд - вантажний поїзд, сформований замовником з навантажених та/або порожніх вагонів, який відповідає ваговій нормі та/або кількості вагонів у поїзді, що встановлені перевізником і не може бути менше ніж 44 вагонів в поїзді, та прямує без переробки на одну станцію призначення або розформування. Маршрутний поїзд може бути оформлено до перевезення як маршрутна відправка одним перевізним документом або як повагонні, групові відправки декількома перевізними документами.

Замовник забезпечує (здійснює) оформлення перевізних документів на перевезення завантажених та/або порожніх вагонів на станцію навантаження у кількості, необхідній для формування маршрутного поїзду, і відправлення маршрутного поїзду за РРМП у визначені таким РРМП терміни (строки). Замовник забезпечує (здійснює) проставляння в графі 7 перевізних документів відмітки "Месплан", а у графі "Найменування вантажу" ("Наименование груза") перевізних документів - відмітку "Перевезення на особливих умовах, договір №___ від __.___. 20__. З одержувачем погоджено". Замовник здійснює навантаження та/або вивантаження вагонів та передає завантажені та/або вивантажені вагони на колії загального користування у кількості, достатній для формування маршрутного поїзду, не раніше ніж за 4 години і не пізніше ніж за 3 години до часу відправлення маршрутного поїзду за РРМП. Перевізник може встановлювати інший час прийому-здачі маршрутного поїзду для індивідуально визначених ним станцій, про що інформує замовника не менш ніж за 5 днів до запланованої дати перевезення (п.п.4.3, 4.5 договору РРМП).

Відповідно до п.6.1 договору РРМП перевізник, у випадку порушення часу прибуття маршрутного поїзду на вимогу замовника сплачує штраф шляхом перерахунку плати, яку нараховано під час прийому вантажу до перевезення у розмірі 1%, але разом не більше ніж 20% від провізної плати - інфраструктурної складової тарифу, нарахованого в такому перевезенні (без урахування її підвищення) за кожну повну годину порушення строків починаючи з 5 години.

Обмін документами та інформування сторонами один одного на виконання розділу 3 договору відбувається в письмовій формі (в т.ч. із застосуванням електронного документообігу) з одночасним направленням повідомлень електронною поштою замовнику на адресу вказану ним для листування (п.7.2 договору РРМП).

Згідно п.п.8.1, 8.2, 8.4 договір, з урахуванням змін до нього, оприлюднюється перевізником як публічна пропозиція для укладення на веб-сайті http://uz.cargo.com/contractprojects.html. Договір укладається шляхом надання перевізником пропозиції укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Приймаючи пропозицію укласти договір друга сторона засвідчує, що ознайомилась та згодна з усіма умовами договору. Договір є укладеним з дати оформлення перевізником інформаційного повідомлення про укладення договору.

Договір діє з дня укладення, але не раніше дати введення в дію - 26.09.2019 та діє до його припинення (п.9.1 договору).

В матеріалах справи наявне інформаційне повідомлення Акціонерного товариства "Українська залізниця" про укладення з Товариством з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" договору про перевезення вантажів на особливих умовах - за розкладом руху маршрутних поїздів №07153/ПЗ-2018-О від 30.09.2019.

10.11.2019 між Акціонерним товариством "Українська залізниця", як перевізником, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард", як замовником, укладено договір про перевезення вантажів на особливих умовах - за розкладом руху маршрутних поїздів в редакції №2 від 10.11.2019 (договір РРМП №2), відповідно до умов якого перевізник надає замовнику послуги з організації перевезень вантажів за погодженими сторонами розкладами руху вантажних маршрутних поїздів на особливих умовах з погодженим скороченим терміном доставки за одним маршрутом та визначенням пріоритетними: замовлень на перевезення вантажів, планів перевезень вантажів маршрутами (далі разом - замовлення на перевезення), заявок на подачу вагонів, забезпечення перевезень рухомим складом та самих перевезень (п.1.1), редакція №2 договору від 10.11,2019 набуває чинності: з 01.11.2019 в частині п.п.3.1 - 3.4, 3.6 договору щодо замовлення послуг на грудень 2019 року та з 10.11.2019 в частині розд. 4 договору щодо плати за надання послуг відповідно до ч.3 ст.631 Цивільного кодексу України; в частині решти умов - з 01.12.2019 відповідно до умов розділу :"Порядок укладення, внесення змін та припинення договору". За наявності заперечень щодо впровадження нової редакції договору в строки, відмінні від визначених в розділі: "Порядок укладення, внесення змін та припинення договору" договору в редакції від 26.09.2019, замовник має право сповістити перевізника про такі заперечення, в такому випадку нова редакція буде впроваджена в повному обсязі з 01.12.2019 у відносинах з ним. Заперечення замовника не приймаються, якщо він вчинив дії на виконання редакції №2 договору. Плата при наданні послуг з організації перевезень маршрутними поїздами за РРМП розраховується і стягується відповідно до розд.3 основного договору про надання послуг з підвищенням розміру інфраструктурної складової плати - тарифу визначеного для власного вагону (Івл) на 20%, відповідно до п.23 розд.II Збірника тарифів (далі - інфраструктурна складова тарифу) (п.п.1.1. 1.3, 4.1).

Відповідно до телеграми Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" №ЦД-14/1102 від 08.11.2019 відповідачем погоджено перевезення вантажу на особливих умовах за РРМП, відправлення зі станції Кролевець Південно-Західної залізниці, дата та час відправлення маршрутного поїзда за РРМП - 13.11.2019 об 11-30, призначення - станція Миколаїв-Вантажний Одеської залізниці, дата та час прибуття 15.11.2019 о 00-31.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.11.2019 Акціонерним товариством "Українська залізниця" було прийнято до перевезення на особливих умовах вантаж - насіння соняшника зі станції Кролевець Південно-Західної залізниці, відправник-Товариство з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард", до станції призначення Миколаїв-Вантажний Одеської залізниці, одержувач-Товариство з обмеженою відповідальністю "Грінтур-Екс", що підтверджується залізничною накладною №32754442, копія якої міститься в матеріалах справи.

Відповідно до графи 49 означеної залізничної накладної, вантаж, який прямував зі станції відправлення Кролевець Південно-Західної залізниці до станції призначення Миколаїв-Вантажний Одеської залізниці був доставлений Акціонерним товариством "Українська залізниця" 20.11.2019 о 17:41, тобто після закінчення погодженого строку доставки, про що свідчить відповідний календарний штемпель про повідомлення одержувача про прибуття вантажу, а також календарний штемпель видачі вантажу у графі 52.

Внаслідок прострочення Акціонерним товариством "Українська залізниця" строку доставки вантажу за договором РРМП більш ніж на 20 повних годин, Товариство з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" нарахувало залізниці штраф згідно п.6.1 зазначеного правочину.

03.06.2020 позивач звернувся до відповідача з вимогою про сплату штрафу №0306-ПР-112.

Листом №ЦТЛ-19/1226 від 16.07.2020 у відповідь відповідачем в задоволенні вказаної вимоги відмовлено з посиланням на пропуск Товариством з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" строку для звернення до залізниці з відповідною претензією.

Причиною виникнення спору в даній справі стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу у розмірі 193040,00 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ч.2 ст.4 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 129 Конституції України унормовано, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч.1-4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України.

За приписами ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України).

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.79 Господарського процесуального кодексу України).

Будь-які подані учасниками процесу докази підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Що ж до належності доказів, то нею є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи.

Згідно зі ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.307 Господарського кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Відповідно до ст.908 Цивільного кодексу України, перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно із ч.6 ст.306 Господарського кодексу України, відносини, пов`язані з перевезенням пасажирів та багажу, регулюються Цивільним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Так, постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998 затверджено Статут залізниць України (далі - Статут), який визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту (п.2 Статуту).

Пунктом 6 Статуту визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Статтями 22, 23 Статуту передбачено, що за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату. Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем.

За змістом ст.41 Статуту залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно ст.63 Статуту перевезення вантажів на особливих умовах здійснюються за окремими договорами. При цьому сторони вправі передбачати у договорах додаткову відповідальність за виконання зобов`язань щодо перевезень вантажів.

Відповідно до ст.909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ч.1 ст.919 Цивільного кодексу України, перевізник зобов`язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.

Перевізник зобов`язаний доставити вантаж до пункту призначення у строк, передбачений транспортними кодексами, статутами чи правилами. Якщо строк доставки вантажів у зазначеному порядку не встановлено, сторони мають право встановити цей строк у договорі (ч.1 ст.313 Господарського кодексу України).

Згідно зі ст.920 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України унормовано, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Дана норма кореспондується з приписами ст.193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно п.8 Правил видачі вантажів, які затверджені наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України від 24.11.2000 за №862/5083 оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування.

Як вбачається з матеріалів розглядуваної справи, відповідно до умов укладеного між сторонами 30.09.2019 договору про перевезення вантажів на особливих умовах - за розкладом руху маршрутних поїздів від 26.09.2019 позивачем було сформовано, а відповідачем погоджено відправлення вантажу на особливих умовах перевезення зі станції Кролевець Південно-Західної залізниці, дата та час відправлення маршрутного поїзда за РРМП - 13.11.2019 об 11-30, станція призначення - станція Миколаїв-Вантажний Одеської залізниці, дата та час прибуття 15.11.2019 о 00-31, про що оформлено залізничну накладну №32754442 від 13.11.2019.

Однак як слідує з графи 49 (відмітки залізниці про повідомлення одержувача) та графи 52 (календарний штемпель видачі вантажу) зазначеної залізничної накладної, вантаж відповідачем було доставлено одержувачу - Товариству з обмеженою відповідальністю "Грінтур-Екс" з порушенням встановленого терміну доставки на 132 повні години (без врахування перших 5 годин згідно п.6.1 договору РРМП).

Як вже вказувалось судом, згідно п.6.1 договору РРМП перевізник, у випадку порушення часу прибуття маршрутного поїзду на вимогу замовника сплачує штраф шляхом перерахунку плати, яку нараховано під час прийому вантажу до перевезення у розмірі 1%, але разом не більше ніж 20% від провізної плати - інфраструктурної складової тарифу нарахованого в такому перевезенні (без урахування її підвищення) за кожну повну годину порушення строків починаючи з 5 години.

Відповідно до графи 31 залізничної накладної №32754442 від 13.11.2019 провізна плата - інфраструктурна складова тарифу, яку нараховано до сплати відправнику під час прийому вантажу до перевезення з урахуванням її підвищення становила 965200,00 без ПДВ.

Згідно п.4.1 договору РРМП в редакції №2 плата при наданні послуг з організації перевезень маршрутними поїздами за РРМП розраховується і стягується відповідно до розд.3 основного договору про надання послуг з підвищенням розміру інфраструктурної складової плати - тарифу визначеного для власного вагону (Івл) на 20%, відповідно до п.23 розд.II Збірника тарифів (далі - інфраструктурна складова тарифу).

Отже, за розрахунком суду, провізна плата - інфраструктурна складова тарифу без урахування її підвищення становить 804333,33 без ПДВ (965200,00 грн*100%/120%).

Таким чином обґрунтований розмір штрафу, який нарахований згідно положень п.6.1 договору РРМП, складає 160866,67 грн (804333,33*20%).

При цьому відхиляючи здійснені позивачем нарахування на суму штрафу додатково суми ПДВ у розмірі 20%, суд керується правовими висновками об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, які викладені у постанові від 21.02.2020 у справі №910/1524/19, за якими обчислення суми штрафу за несвоєчасну доставку вантажу залізницею, здійснюється у відсотковому співвідношенні від суми провізної плати, зазначеної у графі 31 залізничної накладної.

Що стосується доводів відповідача щодо неналежного способу захисту прав, обраного позивачем, то суд зазначає про те, що обраний позивачем спосіб захисту прав повинен бути ефективним, а під ефективним способом слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

В даному випадку обраний позивачем спосіб захисту забезпечує поновлення порушених прав позивача, є найбільш доцільним, з огляду на що доводи відповідача суд вважає необґрунтованими.

Таким чином оскільки факт порушення відповідачем умов договору РРМП належним чином доведений та документально підтверджений, суд зазначає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача штрафу є обґрунтованими на суму 160866,67 грн.

Щодо питання застосування позовної давності до спірних правовідносин, заявленої відповідачем, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.ст.256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно приписів ч.1 ст.258 Цивільного кодексу України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

За змістом ч.1 ст.261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Положеннями ст.257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а ст.258 Цивільного кодексу України - до окремих вимог встановлено позовну давність в один рік.

При цьому приписами ч.1 ст.258 Цивільного кодексу України визначено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Пунктом 136 Статуту залізниць України встановлено, що позови до залізниць можуть бути подані у шестимісячний термін, який обчислюється відповідно до вимог п.134 цього Статуту.

Разом з тим частинами 1, 2 ст.315 Господарського кодексу України унормовано, що до пред`явлення перевізникові позову, що випливає з договору перевезення вантажу, можливим є пред`явлення йому претензії. Претензії можуть пред`являтися протягом шести місяців, а претензії щодо сплати штрафів і премій - протягом сорока п`яти днів.

Відповідно до п.134 Статуту залізниць України претензії до залізниць можуть бути заявлені протягом шести місяців.

Зазначені терміни обчислюються:

а) з дня видачі вантажу, багажу або вантажобагажу - для претензій про відшкодування за псування, пошкодження або недостачу вантажу, багажу та вантажобагажу;

б) через 30 діб з дня закінчення терміну доставки - для претензій про відшкодування за втрату вантажу;

в) через 2 місяці з дня прийому вантажу до перевезення - для претензій про відшкодування за втрату вантажу, що виникли з приводу перевезень у прямому змішаному сполученні;

г) через 10 діб після закінчення терміну доставки багажу чи вантажобагажу - для претензій про відшкодування за втрату багажу чи вантажобагажу;

д) від дня видачі вантажу, багажу або вантажобагажу - для претензій з приводу прострочення доставки вантажу, багажу або вантажобагажу;

е) після закінчення п`ятиденного терміну, встановленого для оплати штрафу, - для претензій про стягнення штрафу за невиконання плану перевезень.

Положеннями ч.5 ст.307 Господарського кодексу України, яка кореспондується із ч.4 ст.909, ч.1 ст.920 Цивільного кодексу України, встановлено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів за цими перевезеннями визначаються транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Тобто, ст.315 Господарського кодексу України та п.п.134, 136, 137 Статуту залізниць України є спеціальними нормами, які регулюють питання перебігу строку позовної давності у позовах про стягнення штрафу за прострочення доставки вантажу, що виникають із залізничних перевезень.

Статут залізниць України було затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457, і останні зміни до п.п.134, 136 вносилися постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2002 №1973.

Господарський кодекс України, який за своєю правовою природою є Законом України, був прийнятий Верховною Радою України 16.01.2003 за №436-IV і набув чинності з 01.01.2004. Крім того, у прикінцевих положеннях Кодексу законодавець зобов`язав Кабінет Міністрів України привести свої нормативні акти (в тому числі і Статут залізниць України) у відповідність до норм Господарського кодексу України, чого Кабінетом Міністрів України зроблено не було.

Відтак, положення п.п.134, 136 Статуту залізниць України слід застосовувати у системному зв`язку з положенням ст.315 Господарського кодексу України.

Таким чином, строк позовної давності починає свій перебіг з дня одержання відповіді на претензію позивача або з дня закінчення строку, встановленого ч.3 ст.315 Господарського кодексу України для відповіді на претензію.

Враховуючи, що дотримання претензійного порядку не є обов`язковим, то у вирішенні питання про початок перебігу позовної давності в розумінні цієї норми Господарського кодексу України слід виходити з того, що такий перебіг починається після закінчення строку пред`явлення претензії і строку її розгляду (ч.ч.2, 3 ст.315 Господарського кодексу України) незалежно від того, чи пред`являлася відповідна претензія до перевізника (п.4.7.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 №10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів").

При цьому відсутність відомостей щодо звернення позивача до відповідача з претензією не впливає на порядок обчислення позовної давності, оскільки визначений законом строк, в межах якого особа має право звернутися з позовом до суду, не може поглинатися строком на реалізацію права на досудове врегулювання спору.

Аналогічні висновки містяться у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04.03.2020 у справі №905/487/19.

Отже, позов до перевізника у розглядуваній справі може бути пред`явлений протягом 6 місяців після спливу 45-денного строку, передбаченого для пред`явлення претензії, та 45-денного строку, передбаченого для надання відповіді на претензію, що узгоджується з положеннями п.п.134, 136 Статуту залізниць України та ст.315 Господарського кодексу України.

З огляду на викладене вище, суд здійснює відлік строку позовної давності для звернення до суду з відповідним позовом з наступного дня після видачі вантажу одержувачу за залізничною накладною №32754442 від 13.11.2019, тобто з 21.11.2019, внаслідок чого відповідний строк закінчується, за розрахунком суду, 18.08.2020.

В той же час, як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся з розглядуваним позовом до Господарського суду міста Києва 29.12.2020, що свідчить про пропуск останнім терміну на звернення до суду з відповідним позовом.

За таких обставин, враховуючи всі наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу у зв`язку зі спливом строку позовної давності.

Згідно положень п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, приймаючи до уваги висновки суду про відмову у задоволенні позовних вимог, судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст.ст.129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити повністю.

2. Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст.ст.256, 257, п.п.17.5 п.17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.М.Смирнова