УХВАЛА

м. Київ

23.04.2021Справа №910/4582/21
Суддя Господарського суду міста Києва Морозов С.М. розглянувши без виклику учасників справи у спрощеному позовному провадженні справу

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО", м. Київ

до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта", м. Київ

про стягнення 83 896, 20 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ВУСО" (позивач) звернулось до суду з позовною заявою про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (відповідач) суми страхового відшкодування в розмірі 83 896, 20 грн, посилаючись на те, що в силу приписів статті 27 Закону України "Про страхування" та статті 993 Цивільного кодексу України, у позивача виникло право вимоги до відповідача.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 29.03.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

13.04.2021 до суду надійшла спільна заява сторін про укладення мирової угоди, до якої сторонами було долучено укладену мирову угоду від 12.04.2021.

Розглянувши вищевказану заяву та текст мирової угоди від 12.04.2021, суд дійшов висновку про відмову в її затвердженні, з огляду на наступне.

Так, положеннями частини 1 статті 192 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, якщо мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Укладення мирової угоди, як способу реалізації процесуальних прав, є правом сторони, яке, в свою чергу згідно процесуального Закону неможливо реалізувати якщо такі дії суперечать законодавству або це призводить до порушення чиїх - небудь прав і охоронюваних законом інтересів.

Мирова угода - це договір, який укладається сторонами з метою припинення спору, на умовах, погоджених сторонами.

Фактично за мировою угодою сторін можлива не лише зміна матеріально-правових відносин, а й припинення процесуально-правових відносин.

При цьому, змістом мирової угоди спір між сторонами має бути вичерпаний в повному обсязі.

Оскільки мирова угода, яка передається на затвердження суду, укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок, такою угодою сторони повинні вирішити спір, що перебуває на розгляді в суді.

При цьому, в силу приписів пункту 7 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом.

Таким чином, оскільки закриття провадження у справі у даному випадку є наслідком затвердження судом мирової угоди, процесуальні дії щодо затвердження судом мирової угоди та закриття у зв`язку з цим провадження у справі перебувають у нерозривному зв`язку і не можуть розглядатися окремо одна від одної.

Для встановлення обставин щодо закриття провадження у справі у зв`язку із затвердженням мирової угоди сторін, необхідно дотримуватися вимог статті 192 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, дослідити умови мирової угоди на предмет того, чи відповідають ці умови закону, чи не порушують права або охоронювані законом інтереси інших осіб, чи не є вони невиконуваними, а також чи відповідають дії представників сторін мирової угоди інтересам осіб, яких вони представляють, оскільки порушення будь-якої з наведених вимог є безумовною підставою для відмови у затвердженні мирової угоди і, як наслідок, відсутністю передумов для закриття провадження у справі з цих підстав.

Верховний Суд у постанові від 08.05.2019 у справі №910/32312/15 зазначив, що господарський суд не затверджує мирову угоду, якщо вона не відповідає закону, або за своїм змістом вона є такою, що не може бути виконана у відповідності з її умовами, або якщо така угода остаточно не вирішує спору чи може призвести до виникнення нового спору. Мирова угода не може вирішувати питання про права і обов`язки сторін, які можуть виникнути у майбутньому, а також стосуватися прав і обов`язків інших юридичних чи фізичних осіб, які не беруть участі у справі або, хоча й беруть таку участь, але не є учасниками мирової угоди. Укладення мирової угоди неможливе і в тих випадках, коли ті чи інші відносини однозначно врегульовані законом і не можуть змінюватись волевиявленням сторін.

Як встановлено судом, поданою Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ВУСО" та Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" мировою угодою сторони дійшли згоди щодо обов`язку відповідача сплатити позивачу суму в розмірі 41 948,10 грн, при цьому, позовна заява Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" містить вимоги щодо стягнення з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" суми в розмірі 83 896,20 грн.

Суд зазначає, що змістом мирової угоди сторонами не врегульовано спору стосовно суми в розмірі 41 948,10 грн, що в силу ст. 231 Господарського процесуального кодексу України є підставою для відмови в затвердженні мирової угоди.

Також зміст вказаної мирової угоди не містить положень щодо прощення позивачем відповідачу суми боргу в розмірі 41 948, 10 грн чи відмови позивача від вимог на цю суму.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що умови мирової угоди не вирішують остаточно спору, а тому відмовляє в затвердженні даної мирової угоди.

Керуючись ст. ст. 192, 231, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити в задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" та Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" про укладення мирової угоди.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя С.М. Морозов