ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2021 року, м. Херсон, справа № 923/335/21

Господарський суд Херсонської області у складі судді Закуріна М. К., розглянувши справу

за позовом фізичної особи-підприємця Ушань Богдана Михайловича

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Атіка-Південь»

про стягнення 34 497,26 грн,

у с т а н о в и в:

Дії та аргументи Позивача

09.03.2021 (відповідно до штемпельної відмітки на поштовому конверті № 048) фізична особа-підприємець Ушань Богдан Михайлович звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Атіка-Південь» про стягнення 34 497,26 грн за договорами-заявками про надання послуг по перевезенню вантажу, з яких: 33 000 грн основної заборгованості, 1 118,36 грн інфляційних та 378,90 грн річних. Поряд з цим, Позивачем заявлено вимоги про компенсацію за рахунок відповідача судових витрат у сумі 2 270 грн та витрат на правничу допомогу у сумі 7 000 грн.

У якості обґрунтування власної позиції Позивач вказав, що між сторонами укладені договори перевезення вантажів № 26/09 від 26.09.2020 та № 09/10 від 09.10.2020, за умовами яких він здійснив перевезення на загальну суму 33 000 грн, а Відповідач вартість послуг не сплатив, у зв`язку з чим заборгував 9 500 грн. Виконання зобов`язань з перевезення підтверджується актами здачі-прийняття наданих послуг, товарно-транспортними накладними та виставленими рахунками на оплату.

Дії та аргументи Відповідача

Відповідачем позовні вимоги не визнаються з посиланням на ненадходження на його адресу оригіналів документів, у зв`язку з чим строк виконання зобов`язання не настав, а також зазначення у товарно-транспортних накладних у якості вантажовідправника іншої особи, якою він не є. Поряд з цим, Відповідач вважає, що у зв`язку з введенням карантинних заходів нарахування інфляційних та річних є неправомірним.

Процесуальні дії та судові рішення

Ухвалою від 17.03.2021 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного провадження. Цією ж ухвалою учасникам справи були встановлені строки подачі процесуальних заяв. Зокрема, у справі поданий відзив на позов та відповідь на відзив.

Установлені обставини справи

Відповідно до «Разового договору-заявки № 26/09» 26.06.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Атіка-Південь», виступаючим у якості замовника, та фізичною особою-підприємцем Ушань Б.М., як перевізником, укладений договір на перевезення вантажу автотранспортом (а.с. 17). З тексту договору вбачається, що він підписаний представниками обох сторін та має відтиски печаток.

Основними умовами договору, які впливають на вирішення спору являються наступні:

- «Маршрут: Нова Каховка, Херсонська область - Дніпро, Дніпропетровська область, Рогань, Харківська область» (пункт 1),

- «Дата, час та адреса завантаження - 26.09.2020, згідно ТТН» (пункт 2),

- «Вантаж: продукція (овочі та фрукти на пал. в сітках або ящ.); вага: до 21 т … (пункт 3),

- «Одержувач: згідно ТТН (пункт 5),

- «Дата і місце вивантаження: 27.09.2020, згідно ТТН (пункт 6),

- «Вартість перевезення по маршруту складає: 19 500 грн з ПДВ (пункт 7),

- «Термін оплати: 14 календарних днів після отримання оригіналів» (пункт 8),

- «Для здійснення оплати послуг з ПДВ, прохання надсилати копії установчих документів, договір, заявку, завірені мокрою печаткою. Повертати оригінали 2 ТТН, а також документи, які супроводжували послугу. Оплата здійснюється після виконання усіх цих прохань» (пункт 20).

Як слідує з товарно-транспортної накладної № 1943 від 26.09.2020 (а.с. 19) автомобільний перевізник «Ушань» на замовлення Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніко-Юг» здійснив перевезення 10 000 кг сливи з пункту навантаження: Херсонська область, м. Нова Каховка, вул. Першотравнева, буд. 50, до пункту вивантаження: Харківська область, м. Рогань, вул. Об`їздна, буд. 1. У якості вантажовідправника вказане ТОВ «Ніко-Юг», а вантажоотримувача - ТОВ «АТБ-Маркет». Поряд з цим, на накладній наявні підписи вантажовідправника - ТОВ «Ніко-Юг» та експедитора ОСОБА_1 , а також відтиски печаток ТОВ «Ніко-Юг» та ТОВ «АТБ-Маркет», як вантажоодержувача. При цьому підпис вантажоодержувача у накладній відсутній.

Згідно з товарно-транспортною накладною № 1948 від 26.09.2020 (а.с. 20) автомобільний перевізник «ФОП Ушань» на замовлення Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніко-Юг» здійснив перевезення 3 000 кг капусти з пункту навантаження: Херсонська область, м. Нова Каховка, вул. Першотравнева, буд. 50, до пункту вивантаження: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, територія Слобожанської селищної ради, комплекс будівель та споруд № 8. У якості вантажовідправника вказане ТОВ «Ніко-Юг», а вантажоотримувача - ТОВ «АТБ-Маркет». Поряд з цим, на накладній наявні підписи вантажовідправника - ТОВ «Ніко-Юг» та експедитора (без зазначення прізвища), а також відтиски печаток ТОВ «Ніко-Юг» та ТОВ «АТБ-Маркет», як вантажоодержувача. При цьому підпис вантажоодержувача у накладній відсутній.

Відповідно до «Акту здачі, прийняття, надання послуг № 5» від 27.09.2020 (а.с. 21), складеного на виконання договору № 26/09 від 26.09.2020 між ФОП Ушань Б.М. (як виконавцем) та ТОВ «Атіка-Південь» (як замовником) сторонами підтверджено, що виконавцем надані послуги по рахунку № 5 від 27.09.2020 та товарно-транспортної накладної № 1948 від 26.09.2020 на суму 19 500 грн. В Акті зазначено, що транспортні послуги надано якісно і в повному обсязі; вантаж доставлений у строк, який задовольняє замовника; загальна вартість виконаних послуг складає 19 500 грн; сторони претензій одна до одної не мають. На Акті наявні підписи представників сторін та відтиски печаток.

Згідно з рахунком № 5 від 27.09.2020 (а.с. 18) ФОП Ушань Б.М. був виставлений його одержувачу - ТОВ «Атіка-Південь» рахунок на оплату вантажних перевезень з м. Нова Каховка до м. Дніпро, м. Рогань на суму 19 500 грн.

Суд звертає увагу на наявну невідповідність в Акті № 5 здачі, прийняття, надання послуг від 27.09.2020 підстави перевезення, а саме в ньому вказано, що нею є рахунок № 5 від 29.09.2020 та товарно-транспортна накладна № 1948 від 26.09.2020, хоча у розділі Акту «номенклатура послуг» зазначено, що вантажне перевезення здійснювалося за маршрутом з м. Нова Каховка до м. Дніпра та м. Рогань. За таких обставин судом сприймається інформація з Акту щодо виконання перевезення за обома товарно-транспортними накладними, тобто № 1943 від 26.09.2020 (за маршрутом: з м. Нова Каховка до м. Рогань) та № 1948 від 26.09.2020 (за маршрутом: м. Нова Каховка до м. Дніпра).

Поряд з цим, відповідно до «Разового договору-заявки № 09/10» 09.10.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Атіка-Південь», виступаючим у якості замовника, та фізичною особою-підприємцем Ушань Б.М., як перевізником, укладений договір на перевезення вантажу автотранспортом (а.с. 22). З тексту договору вбачається, що він підписаний представниками обох сторін та має відтиски печаток.

Основними умовами договору, які впливають на вирішення спору являються наступні:

- «Маршрут: Нова Каховка, Херсонська область - Крисилівка, Київська область» (пункт 1),

- «Дата, час та адреса завантаження - 09.10.2020, згідно ТТН» (пункт 2),

- «Вантаж: продукція (овочі та фрукти на пал. в сітках або ящ.); вага: до 21 т … (пункт 3),

- «Одержувач: згідно ТТН (пункт 5),

- «Дата і місце вивантаження: 10.10.2020, згідно ТТН (пункт 6),

- «Вартість перевезення по маршруту складає: 13 500 грн з ПДВ (пункт 7),

- «Термін оплати: 14 календарних днів після отримання оригіналів» (пункт 8),

- «Для здійснення оплати послуг з ПДВ, прохання надсилати копії установчих документів, договір, заявку, завірені мокрою печаткою. Повертати оригінали 2 ТТН, а також документи, які супроводжували послугу. Оплата здійснюється після виконання усіх цих прохань» (пункт 20).

Як слідує з товарно-транспортної накладної № 2047 від 09.10.2020 (а.с. 24) автомобільний перевізник «ФОП Ушань» на замовлення Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніко-Юг» здійснив перевезення 20 000 кг цибулі з пункту навантаження: Херсонська область, м. Нова Каховка, вул. Першотравнева, буд. 50, до пункту вивантаження: Київська область, Броварський район, с. Красилівка, провулок Димарський. У якості вантажовідправника вказане ТОВ «Ніко-Юг», а вантажоотримувача - ТОВ «АТБ-Маркет». Поряд з цим, на накладній наявні підписи вантажовідправника - ТОВ «Ніко-Юг», а також відтиски печаток ТОВ «Ніко-Юг», ФОП Ушаня Б.М. та «Мокрієнко Л.В. експерт з якості ЦО» як вантажоодержувача. При цьому підпис вантажоодержувача у накладній відсутній.

Відповідно до «Акту здачі, прийняття, надання послуг № 5» від 10.10.2020 (а.с. 25), складеного на виконання договору № 09/10 від 09.10.2020 між ФОП Ушань Б.М. (як виконавцем) та ТОВ «Атіка-Південь» (як замовником) сторонами підтверджено, що виконавцем надані послуги по рахунку № 5 від 10.10.2020 на суму 13 500 грн. В Акті зазначено, що транспортні послуги надано якісно і в повному обсязі; вантаж доставлений у строк, який задовольняє замовника; загальна вартість виконаних послуг складає 13 500 грн; сторони претензій одна одній не мають. На Акті наявні підписи представників сторін та відтиски печаток.

Згідно з рахунком № 5 від 10.10.2020 (а.с. 23) ФОП Ушань Б.М. був виставлений його одержувачу - ТОВ «Атіка-Південь» рахунок на оплату вантажних перевезень з м. Нова Каховка до с. Красилівка на суму 13 500 грн.

За обліковими даними Позивача Відповідач взятих на себе зобов`язань не сплатив, чим заборгував 33 000 грн.

За змістом «Пропозиції досудового врегулювання спору» від 03.02.2021 (а.с. 26) Позивач на адресу Відповідача надіслав вимогу про оплату вказаної суми заборгованості, запропонувавши сплатити її протягом 7 днів з моменту отримання. Відповідно до квитанції рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 444 (а.с. 27) та опису вкладення до поштового відправлення (а.с. 27) вказаний лист отриманий Відповідачем 05.02.2021.

У зв`язку з несплатою вказаної суми Позивачем згідно з розрахунком інфляційні у сумі 1 118,36 грн за період з листопада 2020 по лютий 2021, а також річні у сумі 378,90 грн за період з 12.10.2020 по 05.03.2021.

Оцінка суду установлених обставин та норм діючого законодавства

Стосовно правової природи договірних відносин та виконання зобов`язань сторонами

У відповідності до частини 1 статті 173 Господарського кодексу України зобов`язання, що виникає між суб`єктами господарювання, визнається господарським зобов`язанням, а за змістом частини 2 цієї статті одним із видів господарського зобов`язання є майново-господарські зобов`язання.

Зокрема, відповідно до статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтею 174 ГК України передбачено, що господарські зобов`язання можуть виникати, серед іншого, із господарського договору та інших угод.

Зміст та умови договорів № 26/09 та № 09/10, аналіз правовідносин та господарсько-договірних зобов`язань (майново-господарських зобов`язань у відповідності до частини 1 статті 179 ГК України), які виникли між сторонами, з огляду на вказані правові положення, свідчать, що за своєю юридичною природою між ними укладені договори перевезення вантажу.

Так, згідно зі статтею 307 ГК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату (частина 1).

Положеннями частини 2 статті 307 ГК України установлені також вимоги до форми такого договору, а саме договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі і його укладення підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Відповідно до частини 5 цієї ж статті умови перевезення вантажів окремими видами транспорту визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами; сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству.

Зокрема, відносини між автомобільними перевізниками та замовниками транспортних послуг регулюються серед іншого також положеннями Закону України «Про автомобільний транспорт» та «Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні», затвердженими наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997.

Так, за змістом статті 1 цього Закону під внутрішніми перевезеннями розуміються перевезення вантажів територією України без перетину державного кордону України, а послугою з перевезення вантажів є перевезення вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату.

У відповідності до статті 50 названого Закону договір про перевезення вантажу автомобільним транспортом укладається відповідно до цивільного законодавства між замовником та виконавцем у письмовій формі (договір, накладна, квитанція тощо); істотними умовами договору є: найменування та місцезнаходження сторін; найменування та кількість вантажу, його пакування; умови та термін перевезення; місце та час навантаження і розвантаження; вартість перевезення; інші умови, узгоджені сторонами.

За пунктом 1 названих Правил договором про перевезення вантажів є двостороння угода між перевізником, вантажовідправником чи вантажоодержувачем, що є юридичним документом, яким регламентуються обсяг, термін та умови перевезення вантажів, права, обов`язки та відповідальність сторін щодо їх додержання.

Відповідно до пунктів 3.1 - 3.3. Правил договори про перевезення вантажів автомобільним транспортом укладаються між фізичними та юридичними особами, які здійснюють автомобільні перевезення вантажів на комерційній основі, та вантажовідправниками або вантажоодержувачами (пункт 3.1.); договір про перевезення вантажів може укладатися перевізником з посередницьким підприємством, яке користується правами та несе обов`язки і відповідальність, що передбачені для вантажовідправників і вантажоодержувачів (пункт 3.2.); ініціативу про встановлення договірних стосунків для перевезення вантажів автомобільним транспортом може виявити як перевізник, так і вантажовідправник (вантажоодержувач) - майбутній замовник (пункт 3.3.).

Отже, за вказаними висновком суду щодо правової природи договорів, їх укладення у певній формі та установлених судом обставин слідує, що:

- сторонами із дотриманням письмової форми договорів перевезення, досягнуто згоди з істотних умов такого перевезення, а саме у них визначені: найменування та місцезнаходження сторін, найменування та кількість вантажу, умови та термін перевезення, місце та час навантаження і розвантаження, вартість перевезення, статус учасників (а саме Позивач є перевізником, ТОВ «Ніко-Юг» - вантажовідправником, ТОВ «АТБ-Маркет» - вантажоодержувачем, а Відповідач - замовником перевезення),

- Позивач, виступаючи у якості перевізника, зобов`язався доставити ввірений йому вантажовідправником вантаж до пунктів призначення в установлені договором строки та видати його уповноваженій на одержання особі, а Відповідач, виступаючи у якості замовника перевезення, зобов`язався сплатити за перевезення вантажу визначену плату.

- оскільки укладені договори-заявки № 26/09 та № 09/10 передбачають необхідні істотні умови договору перевезення, на їх основі виникли правовідносини між Позивачем та Відповідачем, які стосуються автомобільного перевезення та його наслідків,

- складення Актів здачі, прийняття, надання послуг № 5 від 27.09.2020 та № 5 від 10.10.2020 відповідає умовам договорів, а у сукупності з Рахунками на оплату № 5 від 27.09.2020, № 5 від 10.10.2020 та товарно-транспортними накладними № 1943 від 26.09.2020, № 1948 від 26.09.2020 та № 2047 від 09.10.2020 вони вказують на виконання Позивачем зобов`язань з перевезення на суму 33 000 грн та прийняття наданих послуг Відповідачем.

Як зазначено вище, договір про перевезення вантажів може укладатися перевізником з посередницьким підприємством, яке користується правами та несе обов`язки і відповідальність, що передбачені для вантажовідправників і вантажоодержувачів.

Отже, за цією правовою нормою такому посереднику надається право на самостійне, від свого імені укладення договору перевезення вантажу, який належить іншій особі, з відповідним перевізником, а тому характер дій Відповідача у спірних правовідносинах вказує, що він, виступаючи у якості замовника перевезення, виконував фактично функції посередника по організації перевезення вантажів, належних ТОВ «Ніко-Юг». При цьому суд не визначає Відповідача як експедитора, оскільки відповідних доказів сторонами не надано.

У контексті вказаного висновку суд зазначає, що у товарно-транспортних накладних № 1943 від 26.09.2020, № 1948 від 26.09.2020 та № 2047 від 09.10.2020 замовником та вантажовідправником вказана одна і та ж особа - ТОВ «Ніко-Юг», проте така невідповідність не впливає на фактичне визначення учасників перевезення, а саме ТОВ «Атіка-Південь» як замовника, а ТОВ «Ніка-Юг» - як вантажовідправника, оскільки за договорами перевезення замовником перевезень та ініціатором їх укладення визначене ТОВ «Атіка-Південь», що відповідає пунктам 3.2., 3.3. Правил щодо наведеного права посередника на самостійне укладення договору перевезення вантажу, належного іншій особі.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлені загальні правила виконання господарських зобов`язань, за якими суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина 1); не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань (частина 7).

Поряд з цим, згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У даному випадку за умовами пунктів 8 та 20 кожного з договорів перевезення сторонами досягнуто згоди щодо строку виконання зобов`язань Відповідачем, а саме визначено у випадку здійснення оплати послуг з ПДВ, оплата здійснюється після надсилання копій установчих документів, договору, заяви, завірених «мокрою» печаткою, та після повернення 2 оригіналів товарно-транспортних накладних та документів, які супроводжували послугу, протягом 14 банківських днів після отримання таких документів.

Отже, строк виконання зобов`язання з оплати послуг перевезення пов`язаний із настанням певних фактів, а саме наданням Позивачем Відповідачу оригіналів документів, які складалися при перевезенні.

Надаючи відповідь на питання чи виконане Позивачем відповідне зобов`язання суд зазначає, що за складеними між сторонами Актами здачі, прийняття, надання послуг № 5 від 27.09.2020 та № 5 від 10.10.2020 ними зафіксована відсутність претензій стосовно перевезення, а тому з цього слідує висновок, що фактично Відповідач при підписанні Актів не висловлювався щодо обов`язкового виконання умов пунктів 8 та 20 кожного з договорів, що слід сприймати як відмову Відповідача від їх виконання Позивачем у питанні визначення умов для виникнення обов`язку з оплати послуг.

У контексті складених Актів про надання послуг з перевезення суд вважає за необхідне також зазначити, що за пунктом 6 статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, серед інших, справедливість та добросовісність.

Ці принципи втілюються у конкретних нормах права та умовах договорів і регулюють конкретні ситуації таким чином, що кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки - захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Безпосередньо сутність справедливості виражається у ментальних уявленнях, що є добро і зло, правда і неправда, вона виражає право, відповідає праву і випливає з духу права, а добросовісність означає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав.

Отже, зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання, мають ґрунтуватися на засадах добросовісності та справедливості; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, з урахуванням інтересів другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

З огляду на викладене суд вважає, що Відповідач, стверджуючи про необхідність направлення йому оригіналів товарно-транспортних накладних як умови для виникнення зобов`язання з оплати вартості послуг перевезення, а також не здійснюючи тривалий час оплату отриманих послуг, проявив недобросовісність по відношенню до наявних зобов`язань за договорами перевезення, що з позиції справедливості повинно оцінюватися як дії, які не відповідають праву, а тому підлягають судовому примусу до виконання.

Поряд з цим, справедливість при вирішенні спору та прийнятті рішення полягає у тому, що Позивач навів більш переконливі докази виконання зобов`язання за договорами, ніж ті, які надані Відповідачем, а їх наявність (у тому числі факти підписання актів наданих послуг із вказівкою про відсутність претензій одне до одного) вказує на необхідність сприйняття обставин відсутності претензій щодо виконання договорів, як таких, що дійсно мали місце.

Відтак, умови наведених пунктів договорів за результатами складання Актів не підлягають виконанню Позивачем, але така відмова фактично вказує на відсутність визначення сторонами конкретної дати сплати вартості послуг, а тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню приписи частини 2 статті 530 ЦК України, за якими боржник повинен виконати зобов`язання у семиденний строк від дня пред`явлення йому вимоги.

У даному випадку відповідна вимога була висловлена Позивачем шляхом направлення на адресу Відповідача листа від 03.02.2021 та отримана останнім 05.02.2021.

Згідно з частиною 1 статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення, а за статтею 253 того ж Кодексу перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Отже, Відповідач, виконуючи умови договорів та взяті на себе зобов`язання, мав сплатити Позивачу вартість отриманих послуг з перевезення протягом семиденного строку з моменту отримання листа, тобто до 12.02.2021 за кожним із договорів. Таким чином, право на позов про стягнення загальної суми заборгованості виникло у Позивача починаючи з 13.02.2021.

Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку, що Відповідач, допустив несвоєчасну оплату вартості отриманих послуг з перевезення у сумі 33 000 грн, чим порушив взяте на себе зобов`язання та не довів зворотного.

З огляду на зроблені висновки позовні вимоги стосовно стягнення основної заборгованості є обґрунтованими, у зв`язку з чим підлягають задоволенню.

Стосовно відповідальності за невиконання грошового зобов`язання

Вирішуючи правомірність нарахованих та заявлених до стягнення 1 118,36 грн інфляційних та 378,90 грн річних суд зазначає, що у відповідності до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вказані інфляційні нарахування на суму боргу не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування за загальним правилом здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи із суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Разом з тим, сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, Відповідач, порушивши грошове зобов`язання, повинен, за вказаних правових приписів та договірних умов, сплатити Позивачу інфляційні та річні.

У своїх запереченнях на позов Відповідач вказав, що у період дії карантинних обмежень інфляційні та річні не нараховуються. Проте, такі твердження є помилковими, оскільки у відповідності до Закону України «Про внесення змін до Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України щодо недопущення нарахування штрафних санкцій за кредитами (позиками) у період дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19» відповідні зміни стосуються нарахування неустойки, штрафу та пені за прострочення виконання грошового зобов`язання за кредитним договором, що не є тотожними відповідальності за порушення грошового зобов`язання, встановленої за статтею 625 ЦК України.

Водночас, при нарахуванні інфляційних та річних Позивачем неправомірно визначений період наявної заборгованості, оскільки ним зазначено, що за договором № 26/09 він становить з 12.10.2020 по 05.03.2021, а за договором № 09/10 - з 24.10.2020 по 05.03.2021. Зокрема, як зазначено судом вище початок строку невиконання зобов`язання розпочався починаючи з 13.02.2021, а тому правильним періодом нарахування є період з 13.02.2021 по 05.03.2021.

Проте, Позивачем інфляційні нараховані за період (включно з листопада 2020 року по січень 2021 року), який не відповідає визначеному судом періоду прострочення (з 13.02.2021), а тому їх нарахування є неправомірним.

При цьому нарахування річних повинні здійснюватися виходячи від загальної суми заборгованості, оскільки за обома договорами строк виконання зобов`язання з оплати настав 12.02.2021.

Стосовно нарахування річних суд зазначає, що судом здійснений власний розрахунок річних за формулою: річні = (заборгованість) х 3% х (кількість прострочених днів): 365; у зв`язку з чим річні складають 56,96 грн, за розрахунком: 33 000 грн (за період з 13.02.2021 по 05.03.2021) х 3% х 21 : 365 днів = 56,96 грн.

З огляду на зроблені висновки позовні вимоги стосовно стягнення річних у сумі 56,96 грн є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню саме в цій сумі.

Розподіл судових витрат

Судовими витратами у даній справі є витрати Позивача на сплату судового збору відповідно до квитанції від 09.03.2021 у сумі 2 270 грн та витрати на правничу допомогу відповідно до квитанції № 18 від 30.03.2021 у сумі 7 000 грн.

Зокрема, як слідує з пункту 1.1. договору про надання правової допомоги № 18 від 01.03.2021, укладеного між Позивачем та адвокатом Манзар Тетяною Володимирівною, Адвокат зобов`язався надавати Позивачу правову допомогу щодо представництва та захисту його прав й інтересів, а за пунктом 2.3. договору Позивач зобов`язався сплачувати Адвокату відповідний гонорар.

За змістом додаткового договору, укладеного між вказаними особами від 30.03.2021, розмір по договору про надання правової допомоги складає 7 000 грн, а відповідно до квитанції № 18 від 30.03.2021 вказана сума гонорару сплачена Позивачем.

Як слідує з Акту №18 від 30.03.2021 прийому наданих послуг по договору № 18 від 09.03.2021, складеного між Адвокатом та Позивачем, Адвокатом надані послуги на суму 7 000 грн, а саме правова консультація та підготовка позовної заяви з витратами часу 3 години 30 хвилин, яка обрахована за розрахунком: 3 години 30 хвилин (витрачений час) х 2 000 грн (вартість 1 години адвокатського гонорару) = 7 000 грн.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що Позивачем доведені обставини наявних у нього витрат на сплату судового збору у сумі 2 270 грн та на правову допомогу у сумі 7 000 грн.

У відповідності до частини 1 статті 123 ГПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Зокрема, за пунктом 1 частини 2 цієї ж статті витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, віднесені до судових витрат.

За змістом пункту 3 частини 4 статті 129 того ж Кодексу судові втрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин витрати Позивача на сплату судового збору у сумі 2 175,11 грн (що обраховані виходячи з 95,82 % задоволених вимог) та правничу допомогу у сумі 6 707,40 грн (що обраховані виходячи з 95,82 % задоволених вимог) покладаються на Відповідача.

На підставі вказаних правових норм та керуючись статтями 238, 240 ГПК України,

в и р і ш и в :

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Атіка-Південь" (73001, м. Херсон, вул. Пилипа Орлика, 27А; ідентифікаційний код 42286576) на користь фізичної особи-підприємця Ушань Богдана Михайловича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) - 33 000 грн основної заборгованості, 56,96 грн річних, 2 175,11 грн компенсації по сплаті судового збору та 6 707,40 грн компенсації по сплаті витрат на правничу допомогу.

3. В іншій частині позову у задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя М.К. Закурін