ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

про забезпечення позову

"13" квітня 2021 р. Cправа №902/295/21

Суддя Господарського суду Вінницької області Нешик О.С., при секретарі судового засідання Шаравській Н.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Акціонерного товариства "Перший Український міжнародний банк" про забезпечення позову №КНО-61.1.3.2/53 від 22.03.2021 у справі

за позовом Акціонерного товариства "Перший Український міжнародний банк", м.Київ

до Фермерського господарства "Інтер Агро", смт Муровані Курилівці Мурованокуриловецького району Вінницької області

про стягнення 1 406 339, 97 грн заборгованості згідно кредитного договору

за участю представника позивача (заявника): Ординського К.А., діє на підставі довіреності.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

29.03.2021 на адресу Господарського суду надійшла позовна заява Акціонерного товариства "Перший Український міжнародний банк" №КНО-61.1.3.2/52 від 22.03.2021 про стягнення з Фермерського господарства "Інтер Агро" заборгованості за генеральним договором про надання банківських послуг №МБ-ГЛ-КІЕ-2114 від 27.02.2019, що станом на 09.03.2021 (включно) становить 1406339,97 грн, а саме: 1335277,59 грн - заборгованість за простроченою сумою кредиту; 71062,38 грн - заборгованість за простроченими процентами за користування кредитом.

Ухвалою суду від 31.03.2021 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №902/295/21, вирішено її розгляд здійснити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Одночасно з позовною заявою позивач звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просить:

"1. Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладання арешту та заборони відчуження на майно, що передано в заставу Банку на підставі Договору застави рухомого майна № МБ-ТЗ-КІЕ-2114/1 від 27.02.2019 та Додаткової угоди № 1 від 17.03.2020 до Договору застави рухомого майна № МБ-ТЗ-КІЕ-2114/1 від 27.02.2019 та належить на праві власності Фермерському господарству "Інтер Агро" (, місцезнаходження: 23400, Вінницька обл., Мурованокуриловецький район, смт. Муровані Курилці, вул. Героїв Майдану, будинок 31) та шляхом передачі майна на відповідальне зберігання Акціонерному товариству "Перший Український міжнародний банк", а саме:

1) Трактор колісний Т-150К, рік випуску 2016, заводський № НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію машини серії НОМЕР_4 , видане ГУ Держпродспоживслужбою в Вінницькій області 28 листопада 2017 року;

2) Комбайн зернозбиральний КЗС-9-1 "СЛАВУТИЧ", рік випуску 2006, заводський № НОМЕР_5 , двигун № НОМЕР_6 .ю реєстраційний номер НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію машини серії НОМЕР_7 , видане ГУ Держпродспоживслужбою в Вінницькій області 28 листопада 2017 року;

3) Агрегат ґрунтообробний дисковий АГ 2,7-20, заводський № 496, інвентарний № 10401;

4) Агрегат ґрунтообробний АГ-6 "Борек", інвентарний № 10424;

5) Платформа-підбирач КЗС-9-1-20.000, заводський № 12, інвентарний № 10407;

6) Жниварка зернова ЖЗС 6, заводський № 429, інвентарний № 10431;

7) Каток КЗК 6, заводський № 86, інвентарний № 10414;

8) Культиватор КРН 5,4, інвентарний № 10411;

9) Оприскувач ОПШ 2000, інвентарний № 10422;

10) Розкидач мінеральних добрив РМД-1000, заводський № 109, інвентарний № 10416;

11) Сівалка зернокутова СЗ 5,4 06, заводський № 342, інвентарний № 10421;

12) Сівалка СТВТ 8/12 "Тодак", заводський № 01676, інвентарний № 10418;

13) Сівалка СПУ 6, заводський № 23, інвентарний №10405;

14) Кукурузнозбиральна машина КМС-8 15, 2013 р.в., заводський № НОМЕР_8 , інвентарний № НОМЕР_9 ;

15) Жниварка для збирання соняшнику ЖНС-6, зі шнеком ПС-7, заводський № 43, 44, інвентарний №2002, 2003."

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову позивач зазначає наступне:

"Вимоги АТ "ПУМБ" до Відповідача носять майновий характер, заборгованість Позичальника, що підлягає стягненню за позовною заявою складає 1406339,97 грн та є досить значною.

Позивачу відомо, що у Відповідача наявні непогашені грошові зобов`язання перед іншими кредиторами, а саме: перед ТОВ "ВОЛАРІ" на загальну суму 208 010,31 грн, перед АТ КБ "ПРИВАТБАНК" на загальну суму 350 435,56 грн, перед ПП "Поділля-Агрохімсервіс" на загальну суму 683599,78 грн, що підтверджується відкритою та загальнодоступною інформацією, що міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Невиконання зобов`язань Відповідачем за Кредитним договором досі триває та відсутні жодні документально підтверджені відомості про вжиття з боку Відповідача будь-яких дій, спрямованих на погашення заборгованості за Кредитним договором.

Позивачу стало відомо, що у Відповідача відсутнє будь-яке майно (окрім того, яке передано в заставу Позивачу), за рахунок якого Позивач може задовольнити свої вимоги. Статутний капітал Відповідача становить 1500 грн, а згідно інформації з офіційного сайту Державної податкової служби станом на 14.03.2021 року Відповідач має податковий борг.

За таких обставин Позивач вважає, що невжиття заходів по забезпеченню позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду Вінницької області, яке буде прийнято по результатам розгляду позовної заяви... .

Вважаємо, що у правовідносинах, які склалися між Позивачем та Відповідачем, ефективним заходом забезпечення позову буде передача належного Відповідачу заставного майна на зберігання Позивачу, виходячи з наступного.

1) Відповідно до п. 5.3.8 Договору застави, Відповідач зобов`язаний забезпечувати перебування Предмету застави застрахованим відповідно до договору страхування Предмету застави, а також надавати Банку докази належного виконання зазначеного обов`язку: укладені на новий строк договори страхування або додаткові угоди до діючих договорів страхування про продовження строку їх дії.

Так, зазначаємо, що на дату звернення до суду із позовом у діючих договорів страхування скінчився строк дії, а Відповідач не виконав зазначений вище обов`язок та не надав укладені на новий строк договори страхування або додаткові угоди до діючих договорів, у зв`язку з чим є ризик пошкодження/знищення/втрати майна.

2) Фінансове становище Боржника викликає сумніви, що ним належним чином здійснюються заходи з охорони та збереження предмета застави. При цьому, договором застави (п. 5.1.4) передбачено, що Банк може вжити заходів зі збереження майна за власний рахунок. Враховуючи, що заставне майно є єдиним джерелом погашення заборгованості, Банк зацікавлений у його збереженні та готовий за власний рахунок організувати його охорону та інші заходи, направлені на збереження майна.

3) Специфіка предмета застави (сільськогосподарська техніка, навісне обладнання) дозволяє боржнику досить просто приховати майно з метою уникнення звернення на нього стягнення. Таким чином, просто накладення арешту на майно не гарантуватиме виконання рішення суду у випадку задоволення позову, оскільки Боржник у будь-який момент може вжити заходів з приховання майна, його переміщення на інше місце зберігання, невідоме Позивачу і т.п.

Отже, вважаємо, що ефективним заходом забезпечення позову буде в тому числі передача належного Відповідачу заставного майна на зберігання Позивачу."

Ухвалою суду від 31.03.2021 вказану заяву призначено до розгляду в судовому засіданні на 12.04.2021.

На визначену судом дату (12.04.2021) з`явився представник позивача (заявника). Відповідач явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив.

Поряд з тим, суд враховує, що 08.04.2021 до суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі №902/295/21 до оформлення спадкових прав, спадкоємицею померлого ОСОБА_2 , який був директором, засновником та єдиним членом ФГ "Інтер Агро".

При цьому відносно заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 повідомляє, що на сьогоднішній день розпочались весняно-польові роботи та, якщо вжити заходів забезпечення позову шляхом передачі техніки на відповідальне зберігання Заставодержателю, це призведе до банкрутства ФГ "Інтер Агро" оскільки іншої техніки для обробітку ґрунту у господарства немає.

Щодо вказаного клопотання суд зазначає, що рішення відносно нього буде прийнято судом під час підготовчого судового засідання у справі №902/295/21, оскільки в даному судовому засіданні вирішується питання щодо забезпечення позову, можливість зупинення розгляду якого Господарським процесуальним кодексом України не передбачено.

Таким чином, розглянувши заяву Акціонерного товариства "Перший Український міжнародний банк" про забезпечення позову та додані до неї докази, проаналізувавши норми господарського процесуального законодавства України, суд відзначає наступне.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно зі ст.140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Суд зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Згідно із ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", при здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У відповідності до приписів ст.6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст.13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини вказав на те, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування.

Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і в пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 у справі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п.9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 №3-рп/2003 у справі №1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1-2 ст.74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Так, під час розгляду даної справи суд враховує, що майно, відносно якого позивачем заявлено вимогу накласти арешт та заборону відчуження передане в заставу Банку на підставі Договору застави рухомого майна №МБ-ТЗ-КІЕ-2114/1 від 27.02.2019 та додаткової угоди №1 від 17.03.2020 до вказаного Договору застави рухомого майна.

Отже, за рахунок вказаного майна Позивач може одержати часткове задоволення своїх вимог до Відповідача. Іншого майна, що належить на праві власності Відповідачу і за рахунок якого може бути забезпечено виконання рішення суду, не виявлено.

Поряд з тим, відповідно до змісту п.5.3.8. Договору застави, Відповідач зобов`язаний забезпечувати перебування Предмету застави застрахованим відповідно до договору страхування Предмету застави, а також надавати Банку докази належного виконання зазначеного обов`язку: укладені на новий строк договори страхування або додаткові угоди до діючих договорів страхування про продовження строку їх дії, а також документи, що підтверджують сплату страхових платежів відповідно до таких угод. тощо.

Так, представник позивача - адвокат Ординський К.А. стверджує, що на дату звернення до суду із позовом у діючих договорів страхування скінчився строк дії, а Відповідач не виконав зазначений вище обов`язок та не надав укладені на новий строк договори страхування або додаткові угоди до діючих договорів, у зв`язку з чим є ризик пошкодження/знищення/втрати майна. В свою чергу суд зауважує, що матеріали справи не містять доказів на спростування вказаних обставин.

За таких обставин, невжиття заходів забезпечення позову може мати наслідок заподіяння шкоди правам та інтересам Позивача та ускладнити їх відновлення, що відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

При цьому суд враховує, що такий вид забезпечення позову, як накладення арешту на майно Відповідача в межах ціни позову не позбавляє права на користування даним майном, а лише тимчасово обмежує можливість ним розпоряджатися. Накладення арешту на майно буде мати наслідком збереження існуючого становища до розгляду справи по суті, а отже ні права Позивача, ні права Відповідача не будуть порушені. Водночас, невжиття таких заходів, очевидно, може привести до того, що захист прав, свобод та інтересів Позивача, на захист яких подано даний позов, стане неможливим, або для їх відновлення необхідно буде вчинити ряд додаткових процесуальних дій.

Суд вважає, що існує конкретний зв`язок між визначеним позивачем заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, а тому вжиття судом заходу до забезпечення позову спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення, у разі задоволення позову.

Таким чином, суд вважає за необхідне частково задовольнити заяву позивача про забезпечення позову в частині накладення арешту на нерухоме, передане в заставу Банку на підставі Договору застави рухомого майна №МБ-ТЗ-КІЕ-2114/1 від 27.02.2019 та додаткової угоди №1 від 17.03.2020 до вказаного Договору в межах ціни позову (1406339,97 грн).

Поряд з тим, щодо вимоги позивача передати арештоване майно на відповідальне зберігання Акціонерному товариству "Перший Український міжнародний банк" суд зазначає, що порядок та умови зберігання майна описаного та арештованого державним виконавцем в ході примусового виконання рішень судів, органів (посадових осіб) передбачено ст.58 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до вказаного положення Закону майно, на яке накладено арешт, крім майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону, передається на зберігання боржникові або іншим особам (далі - зберігач), що призначені виконавцем у постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника, під розписку. Копія постанови видається боржнику, стягувачу, а якщо обов`язок щодо зберігання майна покладено на іншу особу - також зберігачу. Якщо опис і арешт майна здійснювалися на виконання рішення про забезпечення позову, виконавець передає арештоване майно на зберігання боржнику або його представнику (якщо інше не зазначено в судовому рішенні або якщо боржник відмовився приймати майно на зберігання).

Таким чином, з метою уникнення втручанням в господарську діяльність відповідача, яке може призвести до безповоротних та негативних наслідків для останнього, суд відмовляє в задоволенні вимоги позивача про передачу йому на відповідальне зберігання арештованого майна.

Згідно ст.141 Господарського процесуального кодексу України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Проте, в даному випадку суд не вбачає необхідності в зустрічному забезпеченні, оскільки відсутні підстави вважати, що відповідач понесе збитки, у зв`язку із заявою позивача про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 234, 235, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Акціонерного товариства "Перший Український міжнародний банк" про забезпечення позову №КНО-61.1.3.2/53 від 22.03.2021 у справі № 902/295/21 задовольнити частково.

2. Накласти арешт на майно, що передано в заставу Акціонерному товариству "Перший Український міжнародний банк" на підставі Договору застави рухомого майна №МБ-ТЗ-КІЕ-2114/1 від 27.02.2019 та Додаткової угоди №1 від 17.03.2020 до Договору застави рухомого майна №МБ-ТЗ-КІЕ-2114/1 від 27.02.2019 та належить на праві власності Фермерському господарству "Інтер Агро" (, місцезнаходження: 23400, Вінницька обл., Мурованокуриловецький район, смт Муровані Курилівці, вул.Героїв Майдану, будинок 31) в межах ціни позову (1406339,97 грн).

3. Відповідно до ч.6 ст.140 ГПК України суд роз`яснює, що відповідно до статті 58 Закону України "Про виконавче провадження": "Майно, на яке накладено арешт, крім майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону, передається на зберігання боржникові або іншим особам (далі - зберігач), що призначені виконавцем у постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника, під розписку. Копія постанови видається боржнику, стягувачу, а якщо обов`язок щодо зберігання майна покладено на іншу особу - також зберігачу. Якщо опис і арешт майна здійснювалися на виконання рішення про забезпечення позову, виконавець передає арештоване майно на зберігання боржнику або його представнику (якщо інше не зазначено в судовому рішенні або якщо боржник відмовився приймати майно на зберігання)."

4. Дана ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом та виконується негайно в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Стягувач за ухвалою суду від 12.04.2021 у справі №902/295/21: Акціонерне товариство "Перший Український міжнародний банк" (вул.Андріївська, буд.4, м.Київ, 04070, );

Боржник за ухвалою суду від 12.04.2021 у справі №902/295/21: Фермерське господарство "Інтер Агро" (вул.Героїв Майдану, будинок 31, смт Муровані Курилівці, Мурованокуриловецький район, Вінницька обл., ).

5. Ухвала підписана суддею та набрала законної сили 19.04.2021.

6. Дана ухвала суду може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 254-256, підпункту 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

7. Примірник ухвали, засвідчений гербовою печаткою суду, надіслати позивачу, копію ухвали - відповідачу - рекомендованими листами з повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Суддя Нешик О.С.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. Троїцька, 10, м.Дніпро, 49000)

3 - відповідачу (вул.Героїв Майдану, буд.31, смт Муровані Курилівці, Мурованокуриловецький район, Вінницька обл., 23400)