ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" квітня 2021 р. Справа№ 910/18781/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Владимиренко С.В.

суддів: Ходаківської І.П.

Демидової А.М.

за участю секретаря судового засідання Островерхої В.Л.

за участю представників сторін зазначених в протоколі судового засідання від 20.04.2021

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця»

на рішення Господарського суду міста Києва від 10.02.2021

у справі №910/18781/20 (суддя Ярмак О.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Добропільська ЦЗФ»

до Акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 67 840,83 грн

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - відповідач) про стягнення вартості недостачі вантажу у розмірі 67 840,83 грн та судового збору 2 102,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час перевезення відповідачем вантажу за залізничними накладними №№49116585, 49116650, 49103393, 49282742, 49321896, 49339666, 49339674 було виявлено недостачу кам`яного вугілля у вагонах №№ 61298840, 56557614, 61298147, 62967013, 56227002, 63813778, 56350051, 62468624, 60037876, 55026314, 56116874, 53502258, 63928667, 56869449, 56744139, про що складено комерційні акти: №450003/245/85 від 08.06.2020, №4100006/65/86 від 09.06.2020, №493102/27/87 від 09.06.2020, №493102/28/88 від 09.06.2020, №493102/29/89 від 09.06.2020, №450003/249/90 від 21.06.2020, №45003/250/92 від 25.06.2020, №493102/54/93 від 25.06.2020, №493102/55/94 від 25.06.2020, №493102/56/95 від 25.06.2020, №493102/57/96 від 25.06.2020, №493102/51/98 від 25.06.2020, №493102/52/99 від 25.06.2020, №493102/53/101 від 25.06.2020.

В процесі розгляду справи у суді першої інстанції Акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» заявлено клопотання про витребування доказів, а саме: оригінали зі всіма додатками договору від 27.01.2016 №1-1-2016/006, який підтверджує кількість та вартість відправленого вантажу за залізничними накладними №№49116585, 49116650, 49103393, 49282742, 49321896, 49339666, 63928667, 49339674.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.12.2020 у справі №910/18781/20 клопотання Акціонерного товариства «Українська залізниця» про витребування доказів у справі № 910/18781/20 задоволено частково. Витребувано у позивача: договір від 27.01.2016 № 1-1-2016/006 із всіма додатками (копію для долучення до матеріалів справи та докази направлення вказаних документів відповідачу). Витребувані документи суд зобов`язав надати до 18.01.2021. Також суд вказав позивачу, що у разі неможливості подати витребувані судом докази, позивач має надати письмові пояснення із зазначенням причин неможливості їх надання. Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.02.2021 у справі №910/18781/20 позов задоволено. Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» 67 840,83 грн вартості нестачі вантажу та судовий збір у розмірі 2 102,00 грн судового збору. Ухвалюючи вказане рішення місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що втраченим вантажем за залізничними накладними №№49116585, 49116650, 49103393, 49282742, 49321896, 49339666, 49339674 було вугілля кам`яне - мінеральне паливо, а тому позивачем обґрунтовано застосовано норму природних втрат у розмірі 1 % від маси вантажу при розрахунку збитків. За підрахунком суду загальна вартість втраченого вантажу, що перевозився у вагонах №№61298840, 56557614, 61298147, 62967013, 56227002, 63813778, 56350051, 62468624, 60037876, 55026314, 56116874, 53502258, 63928667, 56869449, 56744139, складає 67 840,83 грн.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 10.02.2021 у справі №910/18781/19, скасувати вказане рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позову. Разом з цим, апелянт у своїй апеляційній скарзі просив в порядку п. 6 ч. 1 ст. 267 Господарського процесуального кодексу України витребувати від ПАТ «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» із всіма додатками належним чином засвідчену копію договору від 27.01.2016 №1-1-2016/006, а також платіжні доручення або інші фінансові документи, що підтверджує кількість та вартість відправленого вантажу за накладними №№49116585, 49116650, 49103393, 49282742, 49321896, 49339666, 49339674.

В обґрунтування вимог та доводів апеляційної скарги відповідач посилається на те, що довідки від 07.07.2020 №11/1147, від 07.07.2020 №11/1146, від 07.07.2020 №11/1145, від 07.07.2020 №11/1148, від 07.07.2020 №11/1149, від 07.07.2020 №11/1150, від 07.07.2020 №11/1151 підписані директором ТОВ «ПК «Збагачувач», а не головним бухгалтером. Як вказує апелянт, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про виникнення правовідносин між сторонами.

Відповідач зазначає, що в матеріалах даної справи відсутні належні докази на підтвердження вартості вантажу, що перевозився за спірними накладним, а тому апелянт просить суд апеляційної інстанції дослідити довідки про вартість на відповідність вимогам ст. 314 Господарського кодексу України, ст.ст. 114, 115 Статуту залізниць України, ст.ст. 74, 76, 78 Господарського процесуального кодексу України.

Також відповідач зазначає, що судом першої інстанції було допущено порушення норм процесуального права, оскільки судом не наведено правові висновки Верховного Суду.

Крім того, як зазначає апелянт, що розрахунок за спірними накладними повинен бути, виходячи із норми природних втрат 2%, а не 1% відповідно до приписів ч. 2 ст. 114 Статуту залізниць України, ч. 2 ст. 27 Правил видачі вантажів при видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644. Безпідставним є посилання позивача на інші нормативні документи, оскільки предметом спору у цій справі є стягнення вартості недостачі вантажу, а не визначення якості продукції, саме відсоток вологи впливає на масу вантажу. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа вантажовідправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної, отже доведенню підлягає вартість фактичних збитків, яка встановлюється за документами відправника, які в матеріалах даної справи відсутні, а саме: Договір від 27.01.2016 №1-1-2016/006.

Апелянтом в порядку п. 6 ч. 1 ст. 267 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції заявлено клопотання про витребування від ПАТ «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» із всіма додатками належним чином засвідчену копію договору від 27.01.2016 №1-1-2016/006, а також платіжні доручення або інші фінансові документи, що підтверджує кількість та вартість відправленого вантажу за накладними №№49116585, 49116650, 49103393, 49282742, 49321896, 49339666, 49339674, оскільки без доведення ціни позову, місцевий господарський суд ухвалюючи спірне рішення, помилково дійшов висновку про доведеність вартості відправленого вантажу за накладними №№49116585, 49116650, 49103393, 49282742, 49321896, 49339666, 49339674, а також помилкового висновку щодо наявності у позивача збитків у розмірі 67 840,83 грн.

Обов`язковою підставою для відшкодування збитків згідно приписів Закону є, зокрема, їх реальна наявність, тобто їх реальна вартість, матеріали справи №910/18781/20 не містять відповідних доказів.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.03.2021 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Владимиренко С.В., суддів Ходаківської І.П., Демидової А.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.03.2021 у справі №910/18781/20 відкладено розгляд питання про відкриття, повернення, залишення без руху або відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 10.02.2021 у справі №910/18781/20. Витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/18781/20. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.03.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 10.02.2021 у справі №910/18781/20. Розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 10.02.2021 у справі №910/18781/20 призначено на 20.04.2021 о 12 год. 15 хв. Зобов`язано Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» надати суду до 15.04.2021 належним чином засвідчену копію договору №1-1-2016/006 від 27.01.2016 з усіма додатками, що підтверджує кількість та вартість відправленого вантажу за накладними №49116585, 49116650, 49103393, 49282742,49321896, 49339666, 63928667, 49339674. Учасникам справи надано право подати відзив на апеляційну скаргу, пояснення, клопотання до 15.04.2021. 01.04.2021 на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання від Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» про долучення до матеріалів даної справи копії постанови Північного апеляційного господарського суду від 02.02.2021 у справі №910/9057/20.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.04.2021 клопотання Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» про забезпечення участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні суду задоволено. Доручено Шевченківському районному суду м. Львова, що розташований за адресою: вул. Січових Стрільців, 12, м. Львів, 79000 забезпечити проведення судового засідання у справі №910/18781/20 в режимі відеоконференції в приміщенні вказаного суду 20.04.2021 о 12 год. 15 хв. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.04.2021 заяву Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» про забезпечення участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено. Визначено судове засідання, яке відбудеться 20.04.2021 о 12:15, проводити в режимі відеоконференції.

Позивач своїм правом не скористався, відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надав, що не є перешкодою для апеляційного перегляду рішення згідно ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Крім того, позивач вимог ухвали Північного апеляційного господарського суду від 18.03.2021 у справі №910/18781/20 не виконав, витребувані апеляційним судом документи не надав, а саме: належним чином засвідчену копію договору №1-1-2016/006 від 27.01.2016 з усіма додатками, що підтверджують кількість та вартість відправленого вантажу за накладними №49116585, 49116650, 49103393, 49282742,49321896, 49339666, 63928667, 49339674.

Позивач своїх представників в судове засідання 20.04.2021 не направив, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до вимог ст. 120 ГПК України.

За статтею 120 ГПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Ухвала господарського суду про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж п`ять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи чи вчинення відповідної процесуальної дії. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Згідно ч. 1 ст. 232 ГПК України судовими рішеннями є: ухвали, рішення, постанови та судові накази.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Позивач про час та місце розгляду справи, призначене на 20.04.2021, повідомлений належним чином, про що свідчить відмітка про отримання на поштовому повідомленні 629.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, заслухавши пояснення представника відповідача, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Судом встановлено, що позивачем заявлено позов про стягнення вартості недостачі вантажу у розмірі 67 840,83 грн. Позов обґрунтовано тим, що під час перевезення відповідачем вантажу - кам`яного вугілля, за залізничними накладними №№ 49116585, 49116650, 49103393, 49282742, 49321896, 49339666, 49339674 було виявлено недостачу кам`яного вугілля у вагонах №№ 61298840, 56557614, 61298147, 62967013, 56227002, 63813778, 56350051, 62468624, 60037876, 55026314, 56116874, 53502258, 63928667, 56869449, 56744139, про що складено комерційні акти: №450003/245/85 від 08.06.2020, №4100006/65/86 від 09.06.2020, №493102/27/87 від 09.06.2020, №493102/28/88 від 09.06.2020, №493102/29/89 від 09.06.2020, №450003/249/90 від 21.06.2020, №45003/250/92 від 25.06.2020, №493102/54/93 від 25.06.2020, №493102/55/94 від 25.06.2020, №493102/56/95 від 25.06.2020, №493102/57/96 від 25.06.2020, №493102/51/98 від 25.06.2020, №493102/52/99 від 25.06.2020, №493102/53/101 від 25.06.2020. (а.с. 5-51).

Як у суді першої, так і в суді апеляційної інстанції відповідачем заявлялось клопотання про витребування від ПАТ «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» із всіма додатками належним чином засвідчену копію договору від 27.01.2016 №1-1-2016/006, на підтвердження кількості та вартості відправленого вантажу за накладними №№49116585, 49116650, 49103393, 49282742, 49321896, 49339666, 49339674.

За приписами ч. 3 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (п. 4 ст. 74 ГПК України).

На підтвердження вартості та кількості вантажу позивачем надано «Довідки про вартість вугільної продукції» №11/1147, №11/1146, №11/1145, №11/1148, №11/1149, №11/1150, №11/1151 від 07.07.2020, в яких вказана вартість 1 тони вугілля кам`яного за залізничними накладними №№49116585, 49116650, 49103393, 49282742, 49321896, 49334634, 49334618. (а.с. 52-58).

Відповідно до вимог ст.ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Ціна (вартість) є істотною умовою договору - ст. 632 Цивільного кодексу України, а тому надані позивачем довідки не можуть вважатися належними та допустимими доказами вартості кам`яного вугілля.

Апеляційний господарський суд звертає увагу позивача на те, що за приписами процесуального законодавства (ч. 4 ст. 74 ГПК України) суди не уповноважені збирати докази, до компетенції суду входить лише витребування доказів у разі неможливості їх самостійного подання стороною за відповідним клопотанням у порядку, визначеному ст. 81 ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ГПК України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази. Суд може уповноважити на одержання витребуваних ним доказів заінтересовану сторону. Будь-яка особа, в якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали. У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом. У разі неподання учасником справи витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання та яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання таких доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду (ч.ч. 4, 6-10 ст. 81 ГПК України).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, або позивач (його представник) не з`явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Апеляційним господарським судом встановлено, що позивач без поважних причин, не виконав вимоги вищевказаних ухвал судів першої інстанції та апеляційної інстанції про витребування доказів, необхідних для вирішення спору, та не повідомив суд про неможливість подання витребуваного доказу.

Вартість вантажу відповідно до ст. 115 Статуту залізниць України визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

В силу ч. 2 ст. 42 ГПК України учасники справи зобов`язані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; 3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; 4) подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; 6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті власних інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04.10.2001 у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany).

Відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Тягар доказування за позовом процесуальним Законом покладено на позивача. Відповідно до ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи те, що позивачем не подано витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, суд залишає позов без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України.

Залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду господарським судом справи без прийняття рішення суду у зв`язку з виявленням обставин, які перешкоджають розглядові справи, але можуть бути усунуті в майбутньому. При вирішенні питання щодо залишення позову без розгляду господарським судам слід мати на увазі, що наведене можливо лише за наявності таких умов: додаткові документи вважаються витребуваними, тільки якщо про це зазначено у відповідному процесуальному документі або, в разі оголошення перерви в судовому засіданні, - в протоколі такого засідання; витребувані документи чи явка представника позивача дійсно необхідні для вирішення спору, тобто за їх відсутності суд позбавлений можливості вирішити спір по суті; позивач не подав документи, витребувані судом при підготовці справи до розгляду, чи не направив свого представника в засідання господарського суду без поважних причин.

Відповідно до ч. 9 ст. 81 ГПК України у разі неподання учасником справи витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання та яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання таких доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

Отже, перш ніж залишити позов без розгляду господарський суд зобов`язаний з`ясувати причини невиконання його вимог позивачем і об`єктивно оцінити їх поважність. При цьому поважними, з урахуванням конкретних обставин справи, вважаються причини, які за об`єктивних, тобто не залежних від позивача, обставин унеможливлювали або істотно утруднювали вчинення ним відповідних процесуальних дій; при цьому береться до уваги й те, чи вживав позивач заходів до усунення цих обставин або послаблення їх негативного впливу на виконання позивачем процесуальних обов`язків, покладених на нього судом. Відповідні докази подаються позивачем і оцінюються господарським судом за загальними правилами Господарського процесуального кодексу України.

Побідні за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду від 23.08.2019 у справі № 910/13094/17.

Згідно ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Позивачем не наведено та не доведено поважні причини, які об`єктивно від нього не залежали, з урахуванням конкретних обставин справи, або які унеможливлювали, чи істотно утруднювали вчинення ним відповідних процесуальних дій, щодо належного виконання вимог ухвали суду від 29.12.2020. Також позивачем не наведено суду доказів на підтвердження вжиття відповідних заходів задля належного виконання вимог суду, що є порушенням вимог ст. 42 ГПК України, якою встановлено, зокрема обов`язок сторони щодо сприяння своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; виконання процесуальних дій у встановлені законом або судом строки.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ст. 14 ГПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 3 ст. 13, ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивач в порушення приписів процесуального законодавства (ГПК України) витребувані судом докази не надав, не зазначив причини неподання витребуваних судом першої інстанції доказів, не повідомив суд про причини неможливості їх подання, тоді як виконання вимог суду першої інстанції про витребування належним чином засвідченої копії договору №1-1-2016/006 від 27.01.2016 з усіма додатками, необхідні для підтвердження вартості та кількості вантажу, з метою з`ясування вартості недостачі вантажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що позов Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Добропільська ДЗФ» слід залишити без розгляду на підстав п.4 ч. 1 ст. 226 ГПК України.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно зі п. 4 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що Господарський суд міста Києва мав залишити позов Публічного акціонерного акціонерного товариства «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» без розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 226 ГПК України про залишення позову без розгляду постановляється ухвала, в якій вирішуються питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з бюджету.

Статтею 7 Закону України «Про судовий збір» визначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

Таким чином, підстави для повернення судового збору у разі залишення позову без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 т. 226 ГПК України відсутні.

За результатами розгляду апеляційної скарги Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 10.02.2021 у справі №910/18781/20 апеляційний господарський суд ухвалює постанову на підставі п. 4 ч. 1 ст. 275 ГПК України, з урахуванням приписів п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України, без постановлення ухвали, що не призводить до винесення по суті неправильного рішення. (Побідний за змістом правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 905/1068/18).

Крім того, апеляційний суд звертає увагу позивача на те, що згідно ч. 4 ст. 226 ГПК України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення обставин, що були підставою для залишення позову без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Згідно ст. 129 ГПК України судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 129, 226, 269, 270, 275, 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 10.02.2021 у справі № 910/18781/20 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 10.02.2021 у справі №910/18781/20 скасувати, позовну заяву Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» залишити без розгляду.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» (85003, Донецька область, м. Добропілля, вул. Київська, 1, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 00176472) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» (79007, місто Львів, вулиця Гоголя, будинок 1, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 40081195) 3 153,00 грн (три тисячі сто п`ятдесят три гривні) судового збору за подання апеляційної скарги.

4. Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.

5. Матеріали справи №910/18781/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст. ст. 287, 288, 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 21.04.2021.

Головуючий суддя С.В. Владимиренко

Судді І.П. Ходаківська

А.М. Демидова