ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" квітня 2021 р. Справа№ 910/16606/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Мальченко А.О.

Агрикової О.В.

секретар судового засідання: Михайленко С.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Прокопчук А.Л., довіреність №28/10/20-23 від 28.10.20 р.

від відповідача: не з`явився

розглянувши матеріали апеляційної скарги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго",

на рішення Господарського суду міста Києва від 01 лютого 2021 року(повний текст складено 15.01.2021 р.)

у справі № 910/16606/20 (суддя Алєєва І.В.)

за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго",

до Житлово-будівельного кооперативу "Арсеналець-17",

про стягнення 85 984, 88 грн., -

в с т а н о в и в :

1. Короткий зміст позовних вимог:

1.1. Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Житлово-будівельного кооперативу "Арсеналець-17" про стягнення 85 984, 88 грн. (а.с. 1-6).

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані з посиланням на неналежне виконання відповідачем обов`язку щодо своєчасної оплати за отриману теплову енергію згідно умов договору на постачання теплової енергії у гарячій воді № 240656 від 28.09.2001.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції:

2.1. Рішенням Господарського суду міста Києва від 01 лютого 2021 у справі №910/16606/20 у задоволенні позову відмовлено (а.с. 124-128).

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги:

3.1 Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" звернулось з апеляційною скаргою №30/7/1/3168 від 02.03.2021, в якій просить "скасувати рішення Господарського суду м. Києва від 01.02.2021 у справі № 910/16606/20 та ухвалити нове рішення, яким вимоги позивача задовольнити у повному обсязі".

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу:

4.1. У апеляційній скарзі позивач зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про нікчемність договору про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018 з огляду на те, що ч. 3 ст. 512 ЦК України не містить положень про те, що правочин укладений з порушенням цієї норми є нікчемним, а також те, що в силу ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Враховуючи викладене, позивач зазначає, що договір цесії є не нікчемним правочином, а оспорюваним правочином. З огляду на викладене та те, що вказаний правочин недійсним не визнавався, позивач вважає, що він створює права та обов`язки.

4.2. Також позивач зазначає, що за наслідками розгляду справи №905/1965/19 (910/3860/20) про визнання недійсним договору №601-18 про відступлення права вимоги в частині відступлення права вимоги щодо позивача у вказаній справі (який був обґрунтований з посиланням на наявність обмежень щодо передачі прав та обов`язків за первісно укладеними договорами іншим особам).

5. Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи:

5.1. У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що він не надавав первісному кредитору згоду на укладення договору цесії в частині прав та обов`язків за договором №240656.

5.2. Також відповідач зазначає, що позовна давність сплинула 27.04.2019 р. з огляду на те, що заборгованість, яку позивач просить стягнути є складовою частиною заборгованості, що виникла у період з 26.10.2014 р. по 26.04.2016.

6. Розподіл справи:

6.1. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.03.2021 року, матеріали апеляційної скарги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" у судовій справі № 910/16606/20 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Агрикова О.В., Мальченко А.О.

6.2. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.03.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 01 лютого 2021 року у справі № 910/16606/20 та повідомлено учасників справи про те, що розгляд справи відбудеться 30.03.2021.

7. Інші процесуальні дії у справі:

7.1. У судовому засіданні 20.04.2021р. представник позивача надав пояснення, у який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

7.2. Відповідач у судове засідання 20.04.2021 р. явку свого представника не забезпечив, про причину неявки колегію суддів не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення за ідентифікатором 725.

7.3. Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Ухвалою про відкриття апеляційного провадження та призначення апеляційної скарги до розгляду явка сторін обов`язковою не визнавалась і учасників процесу попереджено, що у разі неявки у судове засідання їх представників, справа буде розглянута за наявними матеріалами і така неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за наявними матеріалами та за відсутності представника відповідача.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

8. Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини справи:

8.1. Предметом укладеного між ЖБК "Арсеналець-17" та Акціонерною енергопостачальною компанією "Київенерго" договору від 28.09.2001 № 240656 є постачання, користування та своєчасна сплата в повному обсязі спожитої теплової енергії у гарячій воді, на умовах, передбачених цим Договором (а.с. 20-27).

8.2. Відповідно до п. 2.2.1. Договору, Енергопостачальна організація зобов`язується постачати теплову енергію у вигляді гарячої води на потреби: опалення та вентиляцію - в період опалювального сезону; гарячого водопостачання - протягом року; в кількості та в обсягах згідно з Додатком № 1 до цього Договору.

8.3. Договір набуває чинності з дня його підписання, та діє до 31.12.2001 року. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін (п.п. 8.1., 8.4. Договору).

8.4. За умовами п. 9.4. Договору від 28.09.2001 № 240656 жодна із сторін не має права передавати свої права та обов`язки за даним договором третій стороні, без письмової згоди іншої сторони. При наявності такої необхідності, договір необхідно переоформити на нового суб`єкта договору.

8.5. Відповідно до п. 1 Додатку 3 до Договору, розрахунки з відповідачем за відпущену теплову енергію проводяться згідно з тарифами, затвердженими Розпорядженням КМДА від 25.04.2001 № 837, за кожну відпущену Гігакалорію (1 Гкал/грн.) (а.с. 31).

8.6. Відповідно до п. 2, 3 Додатку № 4 до Договору, відповідач щомісяця з 12 по 15 число самостійно отримує у районному відділі теплозбуту № 3 за адресою: вул. Щекавицька, буд. 37/48, розрахункова група, табуляграму фактичного споживання теплової енергії за попередній період, акт звірки на початок розрахункового періоду та платіжну вимогу-доручення, куди включені вартість теплової енергії на поточний місяць, з урахуванням остаточного сальдо розрахунків на початок розрахункового періоду. Сплату за вказаними в п. 2 цього Додатку документами, відповідач виконує не пізніше 25 числа поточного місяця (а.с. 32).

8.7. Припинення дії договору не звільняє відповідача від обов`язку повної сплати за надані послуги (п. 8.3. Договору).

8.8. 11.10.2018 між ПАТ "Київенерго" та Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (новий кредитор/позивач) укладено договір про відступлення права вимоги (цесії) № 601-18, відповідно до якого ПАТ "Київенерго" відступило, а КП "Київтеплоенерго" набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців (далі - споживачі) щодо виконання ними грошових зобов`язань перед Кредитором з оплати спожитої до 01.05.2018 теплової енергії (а.с. 16-18).

8.9. Відповідно до п. 1.3 Договору цесії кредитор відступає, а новий кредитор (позивач) набуває право вимоги також будь-яких інших, передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань (неустойка, штраф, пеня), 3 % річних, інфляційні нарахування, судові витрати, витрати пов`язані з отриманням боргу та примусовим стягненням та будь-які інші без виключень та обмежень.

8.10. Згідно п. 3.4.2 Договору цесії позивач має право на отримання замість кредитора від споживачів, визначених у Додатку № 1 сплати заборгованостей, право вимоги до яких відступлене за цим договором.

8.11. Відповідно до пункту 41 Додатку № 1 Договору цесії позивач набув право вимоги заборгованості за спожиту відповідачем теплову енергію за Договором №240656 від 28.09.2001 у розмірі 76 327, 84 грн.(а.с. 19).

8.12. Вказана заборгованість на день подачі до суду позовної заяви не змінилась, що підтверджується довідками про стан розрахунків за спожиту від ПАТ "Київенерго" теплоенергію до 01.05.2018 (а.с. 7-13, 17).

9. Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини:

9.1. Спір у справі стосується питання наявності (відсутності) підстав для стягнення з відповідача на користь позивача, як нового кредитора, заборгованості за Договором.

9.2. Укладений правочин щодо купівлі - продажу теплової енергії за своєю правовою природою є договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу.

9.3. Позивач зазначає про те, що наявність у відповідача боргу за Договором підтверджується щомісячними обліковими картками, нарядами на включення теплопостачання за спірний період та інформацією (у вигляді таблиці) про порядок нарахування та розрахунків за спожиту теплову енергію, які сформовані на підставі відомостей, переданих позивачу за Договором цесії.

9.4. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.11.2019 зі справи №902/761/18, від 20.08.2020 зі справи № 914/1680/18).

9.5. Питання прийняття облікових карток (табуляграм) у справах про стягнення заборгованості за договорами постачання (купівлі - продажу) теплової енергії у гарячій воді, у контексті їх оцінки як доказів, неодноразово вирішувалося у судовій практиці, що відображено у постановах Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 910/6652/17, від 12.07.2018 у справі № 910/6654/17, від 12.10.2018 у справі № 910/30728/15, якими залишено без змін судові рішення, якими стягнуто заборгованість, наявність якої обґрунтовано з посиланням на облікові картки (табуляграми).

9.6. Факт споживання відповідачем теплоенергії у період з травня 2015 р. по квітень 2016 р. підтверджується змістом наданих до матеріалів справи облікових карток споживача (а.с. 42-51).

9.7. Аналогічна інформація щодо обсягів, тарифу та вартості без ПДВ також зазначено у довідках про нарахування за теплову енергію (а.с. 52-63).

9.8. Доказів здійснення споживання відповідачем теплової енергії після квітня 2016 р. та нарахування у такий період вартості спожитих теплоносіїв, - до матеріалів справи не надано.

9.9. Відповідач, у порушення умов укладеного сторонами договору, спожиті послуги оплатив частково та з порушенням строку оплати.

9.10. Наявна у матеріалах справи довідка свідчить про те, що останню оплату на виконання договору №240656 здійснено 27.03.2017, а також те, що після вказаної оплати і по момент звернення з позовом, - за відповідачем рахувалась заборгованість у розмірі 76327,84 грн., - доказів сплати якої до матеріалів справи не надано.

10. Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції:

10.1. Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

10.2. Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, договір цесії є нікчемним правочином з огляду на те, що всупереч п. 9.4. Договору від 28.09.2001 № 240656, у матеріалах справи відсутні докази надання відповідачем згоди на укладення первісним кредитором з позивачем договору цесії в частині передачі прав та обов`язків, визначених умовами договору від 28.09.2001 № 240656.

10.3. Положеннями ч. 3 ст. 215 ЦК України визначено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

10.4. При цьому, положення Цивільного кодексу України, які визначають порядок та умови заміни кредитора у зобов`язанні, а також відступлення права вимоги не містять умов про безумовну необхідність отримання згоди боржника на заміну кредитора у відповідному зобов`язанні.

10.5. Вказане свідчить про те, що договір цесії №601-18 укладено з порушенням умов договору на постачання теплової енергії у гарячій воді №240656, що, разом з тим, не свідчить про його укладення з порушенням положень закону.

Того, що недійсність договору №601-18 прямо встановлена законом відповідачем не доведено.

З огляду на викладене, під час оцінки договору №601-18 колегія суддів керується встановленим ст. 204 ЦК України принципом презумпції правомірності правочину.

10.6. З огляду на викладене, колегія суддів визнає помилковими висновки суду першої інстанції щодо нікчемності такого правочину.

10.7. Враховуючи те, що відповідачем не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що ним було спожито іншу кількість теплової енергії та доказів її оплати у будь-якому розмірі, тобто не спростовано існування заборгованості за договором у розмірі 76327,84 грн., колегія суддів визнає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у заявленому ним розмірі.

10.8. Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку інфляційних втрат та 3 % річних, нарахованих у зв`язку з порушенням відповідачем взятих на себе зобов`язань з оплати теплової енергії, колегія суддів зазначає, що його виконано вірно, у відповідності з умовами закону та договору, а тому визнає обґрунтованими інфляційні втрати у розмірі 5648,26 грн. та 3% річних у розмірі 4008,78 грн.

10.9. Відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності до спірних правовідносин (а.с. 99-101).

10.10. Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем (див., зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц, від 7 листопада 2018 року у справі № 575/476/16-ц, від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (пункт 73), від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (пункт 80), від 5 грудня 2018 року у справах № 522/2202/15-ц (пункт 61), № 522/2201/15-ц (пункт 62) та № 522/2110/15-ц (пункт 61), від 7 серпня 2019 року у справі № 2004/1979/12 (пункт 71), від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18 (пункт 134), від 16 червня 2020 року у справі № 372/266/15-ц (пункт 51), від 07 липня 2020 року у справі (712/8916/17 (пункт 28)).

10.11. Відповідно до "довідки про стан розрахунків за спожиту від ПАТ "Київенерго" теплоенергію до 01.05.2018", відповідачем здійснено споживання теплоенергії у період з травня 2015 р. по квітень 2016 р., доказів здійснення споживання відповідачем теплової енергії після квітня 2016 р. та нарахування у такий період вартості спожитих теплоносіїв, - до матеріалів справи не надано. Також вказаною довідкою підтверджується те, що з квітня 2017 р. погашення заборгованості Житлово-будівельний кооператив "Арсеналець-17" не здійснювалось і саме зі вказаної дати за відповідачем рахується заборгованість за спожиту теплову енергію у гарячій воді у розмірі 76327,84 грн., яку відповідачем пред`явлено до стягнення в межах даної справи (а.с. 12-13).

10.12. Натомість матеріали справи свідчать про те, що позов подано засобами поштового зв`язку 23.10.2020 р. (а.с. 89), тобто з трирічним пропуском позовної давності.

10.13. Враховуючи те, що позов щодо основної вимоги пред`явлено з пропуском строку позовної давності, колегія суддів зазначає, що позовна давність вважається пропущеною також і стосовно похідних вимог про стягнення 4008,78 грн. 3% річних та інфляційних втрат у розмірі 5648,26 грн.

11. Мотиви прийняття або відхилення аргументів, викладених учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу:

11.1. Колегія суддів визнає обґрунтованими твердження скаржника про помилковість висновку суду першої інстанції щодо нікчемності договору про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018 з огляду на те, що ч. 3 ст. 512 ЦК України не містить положень про те, що правочин укладений з порушенням цієї норми є нікчемним, а також те, що в силу ч. 3 ст. 215 ЦК України зазначений договір є оспорюваним правочином, доказів визнання недійсним у судовому порядку якого до матеріалів справи не надано.

11.2. Разом з тим, колегія суддів також погоджується з твердженнями відповідача про необхідність застосування заявленої ним позовної давності з огляду на те, що споживання та нарахування вартості послуг здійснювалось за період по квітень 2016 року, а позов у даній справі пред`явлено 26.10.2020 р. (т.І, а.с. 89).

12. Чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права чи інтереси, за захистом яких особа звернулась до суду:

12.1. Матеріалами справи свідчать про те, що відповідачем порушено право ПАТ "Київенерго" (первісний кредитор) на отримання оплати поставленої теплової енергії, яке набуто позивачем на підставі договору про відступлення права вимоги (цесії) №601-18.

13. Посилання на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції:

13.1. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 14 ГПК України).

13.2. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст. 74 ГПК України).

13.3. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 ГПК України).

13.4. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст. 86 ГПК України).

13.5. Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.ч. 1, 2 статті 269 ГПК України).

13.6. Відповідно до частини 1 статті 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

13.7. Статтею 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

13.8.Згідно статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

13.9. Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

13.10.За положеннями ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

13.11. Як передбачено частиною першою статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

13.12. Положеннями статті 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

13.13. Частиною першою статті 714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

13.14. Відповідно до частини першої статті 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

13.15. Приписами частини шостої статті 276 ГК України встановлено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону.

13.16.Згідно з пунктом 23 Правил користування тепловою енергією, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 № 1198, розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку.

13.17. У споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді.

13.18. Відповідно до статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

13.19.Відповідно до частин першої та другої статті 9 вказаного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

13.20. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

13.21. Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

14. Висновки Північного апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги:

14.1. Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення прийняте за неповного встановлення обставин справи.

14.2. Рішення Господарського суду міста Києва від 01 лютого 2021 року у справі №910/16606/20 підлягає зміні.

14.3. Апеляційна скарга Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 01 лютого 2021 року у справі № 910/16606/20 підлягає частковому задоволенню.

15. Розподіл судових витрат:

15.1. Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 277, 282, 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 01 лютого 2021 року у справі № 910/16606/20 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 01 лютого 2021 року у справі №910/16606/20 змінити з урахування мотивувальної частини цієї постанови.

3. Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги покласти на Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго".

4. Справу №910/16606/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено - 21.04.2021 р.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді А.О. Мальченко

О.В. Агрикова