ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"22" квітня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/29/21

Господарський суд Одеської області у складі судді Демешина О. А., при секретарі судового засідання Рибці Ю. Е., розглянувши матеріали справи № 916/29/21

Позивач: Акціонерне товариство "Укртрансгаз" (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1; код - 30019801)

Відповідач: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Французький 35" (код - 33509219; 65044, м. Одеса, Французький бульвар, буд. 35)

Треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

1) Публічне акціонерне товариство "Одесагаз" (65003, м. Одеса, вул. Одарія, буд. 1, )

2) Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (Ідентифікаційний код юридичної особи в , 01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 6, тел.: +380 (44) 586-3330 "гаряча лінія", факс: +380 (44) 586-3310, е- mail: ).

про зобов`язання повернути природний газ в обсязі 5,308 куб. метрів та стягнення 44535,98 грн.

з підстав набуття майна без достатньої правової підстави

За участю представників сторін:

від позивача: Саєнко Р.К. (довіреність)

від відповідача : Мінченко Д.А. (адвокат)

від третьої особи 1: не з`явився

від третьої особи 2: не з`явився

СУТЬ СПОРУ: 04.01.2021 року Акціонерне товариство "Укртрансгаз" (далі - Позивач) звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Французький 35" (далі - Відповідач) про зобов`язання ОСББ «Французький 35» повернути Акціонерному товариству «Укртрансгаз» в натурі безпідставно набуте майно - природний газ в обсязі 5,308 тис. куб. метрів та стягнення з ОСББ «Французький 35» на користь Акціонерного товариства «Укртрансгаз» 44535,98 грн, що є вартістю безпідставно набутого майна - природного газу в обсязі 5,308 тис. куб. метрів.

06.01.2021 року суд відкрив провадження по справі, ухвалив розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче судове засідання, встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов із урахуванням вимог ст.165 ГПК України - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі та залучив до участі у справі, в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Публічне акціонерне товариство "Одесагаз".

01.02.2021 року суд отримав відзив на позовну заяву - Відповідач просить суд в задоволені позову відмовити. Крім того, Відповідач надав суду заяву про застосування строків позовної давності.

18.02.2021 року суд продовжив строк підготовчого провадження до 07.04.2021 року та залучив до участі у справі № 916/29/21 в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

12.03.2021 року Третя особа - АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" надала суду письмові пояснення - вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

25.03.2021 року Позивач надав суду відповідь на відзив - просить позов задовольнити.

06.04.2021 року суд отримав заперечення на відповідь на відзив - Відповідач просить суд відмовити у задоволені позову.

Ухвалою від 06.04.2021 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

Під час розгляду справи представник позивача позов підтримав, представник відповідача проти позову заперечив.

Суд оголошував перерву у судовому засіданні 28.01.2021 року, 16.03.2021 року, 25.03.2021 року та 08.04.2021 року.

В С Т А Н О В И В :

Позов ґрунтується на тому, що у жовтні 2017 року ОСББ «Французький 35»(Відповідач) безпідставно набув з газотранспортної системи 5,308 тис. куб. м. природного газу, власником якого є АТ «Укртрансгаз» (Позивач).

Обґрунтовуючи позовні вимоги Позивач посилається на те, що для відбору Відповідачем у жовтні 2017 року природного газу з газотранспортної системи, оператором якої є АТ „Укртрансгаз", через газорозподільну систему, оператором якої є ПАТ «Одесагаз» (третя особа -1), Відповідач повинен був мати постачальника відповідних обсягів природного газу, а за його відсутності Відповідач не мав підстав здійснювати відбір природного газу та повинен був самостійно припинити власне газоспоживання як це передбачено абз. 2 п. 3 глави 5 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015р. № 2494, та п. 10 розділу 2 Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015р. № 2496.

Тобто, Позивач зазначає, що Відповідач, незважаючи на відсутність у нього постачальника природного газу та будь-яких підстав для його відбору з газотранспортної системи, безпідставно та без оформлення будь- яких договірних відносин з Позивачем здійснив відбір 5,308 тис. куб. м. природного газу, що підтверджується звітом ПАТ «Одесагаз» про фактичні обсяги розподілу природного газу по постачальниках за жовтень 2017 року , в якому в графі «Фактично спожитий обсяг за місяць Всього» по рядку «Категорія/Назва постачальника» вказано фактично відібраний Відповідачем з газотранспортної системи в жовтні 2017 року обсяг природного газу в розмірі 5,308 тис. куб. метрів природного газу.

Тому, з посиланням на ст. 15, 16, 1212-1214 ЦК України Позивач просить суд:

зобов`язати ОСББ «Французький 35» повернути Акціонерному товариству «Укртрансгаз» в натурі безпідставно набуте майно - природний газ в обсязі 5,308 тис. куб. метрів та стягнути з ОСББ «Французький 35» на користь Акціонерного товариства «Укртрансгаз» 44 535,98 грн, що є вартістю безпідставно набутого майна - природного газу в обсязі 5,308 тис. куб. метрів.

Відповідач позов не визнав, посилаючись на те, що він ніколи не укладав договори із Позивачем на постачання газу. Твердження Позивача про не подання Відповідачу в жовтні 2017 року жодного обсягу природного газу жодним постачальником - є невірним. Відповідно, Позивач не має підстав для стягнення будь-яких грошових сум з Відповідача за постачання природного газу. Позивачем некоректно зазначена вартість спожитого природного газу.

Крім того, Відповідачем у відзиві заявлено про пропуск Позивачем строку позовної давності.

Заслухавши пояснення сторін надані під час розгляду справи та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного:

Закон України "Про ринок природного газу" (далі - Закон) визначає правові засади функціонування ринку природного газу України, заснованого на принципах вільної конкуренції, належного захисту прав споживачів та безпеки постачання природного газу, а також здатного до інтеграції з ринками природного газу держав - сторін Енергетичного Співтовариства, у тому числі шляхом створення регіональних ринків природного газу.

Так, Відповідно до ст. 12 Закону постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу у розмірі, строки та порядку, передбачених договором.

Відповідно до ч. 2 ст.13 Закону споживач зобов`язується, зокрема, укласти договір про постачання природного газу та не допускати несанкціонованого відбору природного газу.

Крім того, Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року N 2493 затверджено Кодекс газотранспортної системи (далі - Кодекс) який є регламентом функціонування газотранспортної системи України та визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газотранспортної системи України. Дія цього Кодексу поширюється на всіх суб`єктів ринку природного газу України: операторів суміжних систем, газовидобувні підприємства, замовників, споживачів та постачальників природного газу незалежно від підпорядкування та форми власності, а також операторів торгових платформ.

Так, Відповідно до п. 1 Кодексу:

номінація - заявка замовника послуг транспортування, надана оператору газотранспортної системи стосовно обсягів природного газу, які будуть подані замовником послуг транспортування протягом доби до газотранспортної системи в точках входу та відібрані з газотранспортної системи в точках виходу, у тому числі у розрізі контрагентів (споживачів) замовника та їх точок комерційного обліку (за необхідності);

несанкціонований відбір природного газу - відбір природного газу: за відсутності по суб`єкту ринку природного газу підтвердженої номінації (підтвердженого обсягу природного газу) на відповідний розрахунковий період; без укладення відповідного договору з постачальником; шляхом самовільного під`єднання та/або з навмисно пошкодженими приладами обліку природного газу або поза охопленням приладами обліку; шляхом самовільного відновлення споживання природного газу.

Також при розгляді справи суд враховує Правила Постачання природного газу, затверджені Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року № 2496, дія яких поширюється на постачальників, споживачів природного газу - фізичних осіб (побутових споживачів), фізичних осіб - підприємців, юридичних осіб та Операторів ГРМ/ГТС (далі - Правила).

Так, згідно п. 3 Правил -Постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до вимог цих Правил, та після включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі Оператора ГТС у відповідному розрахунковому періоді в порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи. Постачальник не має права реєструвати споживача у власному Реєстрі споживачів постачальника у розрахунковому періоді, не погодженому зі споживачем.

Відповідно п. 1, 2 розділу 2 Правил - Підставою для постачання природного газу споживачу є: наявність у споживача, об`єкт якого підключений до газорозподільної системи, договору розподілу природного газу, укладеного в установленому порядку між споживачем та Оператором ГРМ, та присвоєння споживачу Оператором ГРМ персонального EIC-коду як суб`єкту ринку природного газу; наявність у споживача, об`єкт якого підключений до газотранспортної системи, договору транспортування природного газу, укладеного в установленому порядку між споживачем та Оператором ГТС, та присвоєння споживачу Оператором ГТС персонального EIC-коду як суб`єкту ринку природного газу; наявність у споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу та дотримання його умов; включення споживача до Реєстру споживачів постачальника у відповідному розрахунковому періоді; відсутність простроченої заборгованості споживача за поставлений природний газ перед діючим постачальником (за його наявності), що має підтверджуватися письмовою довідкою діючого постачальника або складеним з ним актом звірки взаєморозрахунків.

Постачання природного газу споживачу здійснюється за договором постачання природного газу, який укладається відповідно до вимог цього розділу, за яким постачальник зобов`язаний поставити споживачу природний газ у необхідних для споживача об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Як свідчать матеріали справи та не заперечують Сторони, у жовтні 2017 між ОСББ "Французький 35" та НАК "Нафтогаз України" не було укладено жодного договору на поставку природного газу.

Тому, з огляду на наведені норми Законодавства України, за відсутності договірних відносин НАК "Нафтогаз України" - не здійснювало та не могло здійснювати поставку природного газу Відповідачу у жовтні 2017р.

Відповідач у відзиві на позов посилається на договір № 8254/1718-ТЕ-23 від 16.11.2017р. укладений між ним та НАК "Нафтогаз України", та зазначає, що відповідачем за спожитий природний газ у жовтні 2017 було сплачено 13.11.2017р. - 16478,57 грн та 20.11.2017р. - 15000,00 грн на рахунок ПАТ "НАК "Нафтогаз України", а також в підтвердження надано платіжне доручення № 1317 від 13.11.2017 на суму 16478,57 грн, платіжне доручення № 1315 від 20.11.2017р. на суму 15000,00 грн та банківську виписку за період з 13.11.2017 по 20.11.2017р.

Проте, Договір № 8254/1718-ТЕ-23 постачання природного газу був підписаний між НАК "Нафтогаз України" та НАК "Нафтогаз України" тільки 16.11.2017р.

Як вбачається з п. 2.1. вказаного договору, постачальник передає споживачу з 01.11.2017р. по 31.03.2018р. (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 110 тис. куб. Метрів. Тобто, вказаним договором не передбачались поставки газу відповідачу в жовтні 2017року.

Отже, оскільки станом на жовтень 2017 та станом на здійснення платежів 13.11.2017р. договірні відносини між ОСББ "Французький 35" та НАК "Нафтогаз України" були відсутні, а 20.11.2021р. ще не настав строк оплати за природний газ, спожитий у листопаді, то при надходженні коштів за платіжними дорученнями № 1317 від 13.11.2017р. на суму 16478,57 грн та № 1315 від 20.11.2017 на суму 15000,00 грн, на що вказує Відповідач, НАК "Нафтогаз України" правомірно зрахувало їх як передоплату, що підтверджується сальдо по підприємству з 01.11.2017р. по 30.11.2017р. та операціями за період 01.10.2017р. по 31.01.2021р.

В подальшому, до НАК "Нафтогаз України" надійшов лист Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Французький 35" № 28 від 29.08.2018р., яким останній просив передоплату по договору № 8254/1718-ТЕ-23 від 16.11.2017р. у сумі 5000,01 грн перенести в оплату за природний газ по договору № 3174/16-ТЕ-23 від 21.12.2015р. та лист № 32 від 27.06.2019, яким останній просив НАК "Нафтогаз України" передоплату по договору № 8254/1718-ТЕ-23 від 16.11.2017р. у сумі 26478,16 грн перенести в оплату за природний газ по договору № 7625/19-ТЕ-23 від 25.06.2019р.

Таким чином, сам Відповідач вищевказаними листами просив кошти у загальній сумі 31478,57 грн, які сплачені згідно з платіжними дорученнями, перенести в оплату за природний газ за договорами № 3174/16-ТЕ-23 від 21.12.2015р. у сумі 5000,01 грн та№ 7625/19-ТЕ-23 від 25.06.2019р. у сумі 26478,16 грн.

Тому, твердження відповідача про те, що кошти у загальній сумі 31478,57 грн були сплачені за спожитий природний газ у жовтні 2017 спростовується листами відповідача № 28 від 29.08.2018, № 32 від 27.06.2019, сальдовими відомостями по підприємству та операціями по підприємству.

Крім того, Відповідач зазначає, що надіслав до НАК "Нафтогаз України" два примірники акту приймання-передачі природного газу, однак відповіді від Компанії не отримав.

Відповідач стверджує, що акт приймання-передачі природного газу від 31.10.2017р. було надіслано до НАК "Нафтогаз України", проте в матеріалах справи докази направлення відповідачем акту до НАК "Нафтогаз України" відсутні.

Таким чином, акт приймання-передачі природного газу від 31.10.2017р, який не містить підпису НАК "Нафтогаз України" не є належним та допустимим доказом в розумінні ст.ст. 76, 77 ГПК України та не приймається судом до розгляду.

Викладене вище свідчить, що передумовою поставки природного газу споживачу є наявність укладеного з постачальником договору та виділення номінацій (підтвердженого обсягу газу на відповідний період).

Відповідач в порушення вимог п. 1, п. 2 розд. 2 Правил постачання природного газу, ч. 2 ст. 13 Закону України "Про ринок природного газу" спожив природний газ у жовтні 2017 без наявності договору з постачальником та підтвердженого обсягу природного газу з ресурсу позивача.

З наведеного суд робить висновок, що, оскільки Відповідачу в жовтні 2017 року не було подано до газотранспортної системи жодного обсягу природного газу жодним постачальником, то відбір 5,308 тис. куб. м. природного газу Відповідачем був здійснений з обсягів природного газу Позивача, що були придбані останнім за результатами проведення публічних закупівель та подані до газотранспортної системи на виконання функцій Оператора ГТС.

Отже, відбір природного газу у зазначених обсягах здійснений Відповідачем за межами правовідносин, що врегульовані Кодексом ГТС України та за відсутності договірних відносин між Позивачем та Відповідачем щодо передачі спірного майна, а відтак - майно набуте Відповідачем за рахунок Позивача є таким, що набуте за відсутності правових підстав.

Загальні положення про зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені ст. 1212 ЦК України, а саме:

1. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

2. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

3. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Згідно с. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Отже, суд звертає увагу Позивача, що положеннями цивільного законодавства не надано права особі, яка вважає себе власником майна, одночасно вимагати повернення майна та відшкодування його вартості, з огляду на неправомірне застосування подвійної відповідальності за одне порушення.

Крім того, враховуючи вимоги Закону України „Про ринок природного газу" суд зазначає, що діяльність щодо зберігання природного газу здійснюється спеціальним суб`єктом ринку природного газу - оператором газосховища, який отримує ліцензію на здійснення вказаного виду господарської діяльності.

Проте, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження наявності у Відповідача ліцензії на здійснення такого виду діяльності як зберігання природного газу, тобто Відповідач не виступає оператором газосховищ.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про зобов`язання Відповідача, який, в даному випадку, виступає споживачем природного газу, повернути безпідставно набуте майно. Неможливість повернення Позивачу 5308тис.куб.м. газу через вищевказані причини підтверджено представником відповідача у судовому засіданні під час розгляду справи по суті.

Відповідно, в задоволені позову в цій частині - слід відмовити.

Враховуючи, відсутність у ОСББ „Французьський 35" безпідставно набутих обсягів природного газу, що належав Позивачу, і неможливість такого повернення - Відповідач на підставах, передбачених ч. 2 ст. 1213 ЦК України, зобов`язаний відшкодувати вартість такого майна.

Відповідно позов в частині стягнення з ОСББ «Французький 35» на користь Акціонерного товариства «Укртрансгаз» 44535,98 грн, що є вартістю безпідставно набутого майна - природного газу в обсязі 5,308 тис. куб. метрів. - підлягає задоволенню

Щодо посилання Відповідача на некоректну вартість природного газу, суд звертає увагу на наступне.

Відповідач зазначає, що відповідно до умов п. 5.2. договору № 8254/1718-ТЕ-23 від 16.11.2017 визначено ціну за 1000 куб.м. газу, що становить 4942,00 грн

Проте, як вже зазначалось договір № 8254/1718-ТЕ-23 від 16.11.2017, на який посилається відповідач було укладено в листопаді, а його дія поширюється на поставку природного газу починаючи з 01.11.2017.

Таким чином, застосовувати вартість природного газу, передбачену договором №8254/1718-ТЕ-23 від 16.11.2017р., до спожитого природного газу є неможливим, оскільки дія договору не поширюється на жовтень 2017р.

Відповідно до п. 8 розділу 6 «Кодексу газотранспортної системи», для цілей розрахунку плати за добовий небаланс ціна, що застосовується (крім випадку обсягів небалансу, який виник у рамках виконання спеціальних обов`язків, в установленому порядку покладених Кабінетом Міністрів України на суб`єктів ринку природного газу на підставі статті 11 Закону України «Про ринок природного газу»), визначається як:

- маржинальна ціна продажу природного газу, якщо обсяг добового небалансу замовника послуг транспортування природного газу за газову добу є позитивним (тобто коли подачі замовника послуг транспортування природного газу протягом газової доби перевищують його відбори);

- маржинальна ціна придбання природного газу, якщо обсяг добового небалансу замовника послуг транспортування природного газу за газову добу є негативним (тобто коли відбори замовника послуг транспортування протягом газової доби перевищують його подачі).

З метою визначення маржинальної ціни продажу, маржинальної ціни придбання й середньозваженої ціни оператором газотранспортної системи використовується інформація про операції, що відбуваються на торговій платформі, вибір якої погоджений Регулятором.

Разом з позовною заявою Позивачем було надано роздруківку з веб-сайту з даними про маржинальну ціну природного газу. Відповідно до цих даних вартість природного газу отриманого Відповідачем складає 44 535,98 грн: 5,308 тис. куб. м. природного газу * 8 390,35 грн - ціна закупівлі природного газу, придбаного оператором газотранспортної системи внаслідок отримання послуг балансування за газову добу 28.12.2020 року.

Щодо застосування строку позовної давності, суд звертає увагу Відповідача на наступне.

Суд вважає, що за відсутності в матеріалах справи прямих та належних доказів коли Позивач фактично довідався про порушення його права - слід виходити з того коли Позивач міг довідатись про порушення його права з боку Відповідача.

Так, судом встановлено, що права Позивача було порушено Відповідачем у жовтні 2017 року. Тому, суд вважає, що Позивач міг довідатись про таке порушення, щонайменше з 01.11.2017 року.

Отже, загальний строк позовної давності, встановлений ст. 257 ЦК України мав сплинути 01.11.2020 року, а Позивач звернувся до суду із цим позовом - 04.01.2021 року, тобто через 63 дні після спливу загального строку позовної давності.

Натомість, слід враховувати, що Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 року "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" вирішено установити з 12 березня до 3 квітня 2020 р. на усій території України карантин.

В подальшому:

- численними змінами КМУ дію карантину було продовжено з 12 березня 2020 р. до 22 травня 2020 р.

Тобто, загальна тривалість карантину становила - 71 день.

- дію карантину, встановленого цією постановою, продовжено з 1 серпня до 19 грудня 2020 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року N 641, враховуючи зміни, внесені постановами Кабінету Міністрів України від 26 серпня 2020 року N 760, від 13 жовтня 2020 року N 956, від 9 грудня 2020 року N 1236.

Тобто, загальна тривалість карантину становила - 140 днів.

- дію карантину, встановленого цією постановою, продовжено з 19 грудня 2020 року до 30 квітня 2021 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 року N 1236, враховуючи зміни, внесені постановою Кабінету Міністрів України від 17 лютого 2021 року N 104.

Тобто, загальна тривалість карантину має бути - 131 день та діє станом на теперішній час.

Згідно п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (введено в дію Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.2020 року) - під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Таким чином, враховуючи наведені положення ЦК України та діючий карантин, встановлений Кабінетом Міністрів України - строк на звернення до суду із цим позовом, визначений ст. 257 ЦК України - Позивачем не пропущено.

Тому, суд не вбачає підстав для застосування строку позовної давності.

Статтею 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, зокрема, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч.ч.1-2 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною 1 статті 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

На підставі викладеного позов підлягає задоволенню частково, з покладенням на відповідача витрат по сплаті судового збору пропорційно задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 238, 240 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Французький 35" (код - 33509219; 65044, м. Одеса, Французький бульвар, буд. 35) на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1; код - 30019801): 44535 гривні 98 коп. - вартості безпідставно набутого майна та 2102 гривні - судового збору.

3. В задоволенні решти позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст.241 ГПК України

та може бути оскаржено в порядку ст..ст.253-259 ГПК України.

Повний текст складено 23 квітня 2021 р.

Суддя О.А. Демешин