ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" квітня 2021 р. Справа №914/2252/20

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії суддів:

головуючий-суддя Желік М.Б.

судді Галушко Н.А.

Орищин Г.В.

секретар судового засідання Гунька О.П.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерного Банку «Укргазбанк» б/н від 04.01.2021 (вх. №01-05/188/21 від 14.01.2021)

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 17.12.2020 (повний текст складено 22.12.2020, суддя А.Я. Морозюк),

постановлену за результатами розгляду заяви «CONCORD ENGINEERING GMBH» (Республіка Австрія) в особі «Представництва «КОНКОРД ІНЖИНІРІНГ ГМБХ», м.Дніпро

про грошові вимоги до боржника: Товариства з обмеженою відповідальністю «АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ» на суму 63 356 718,37 грн.

у справі №914/2252/20

за заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-впроваджувальне підприємство «МАК», м. Запоріжжя

про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ» (79040, м. Львів, вул. Городоцька, буд. 367а, ідентифікаційний код 40371795)

за участю представників:

від АТ АБ «Укргазбанк»: Шищак І.С. - представник

від ТзОВ «НВП «МАК»: Олексів Н.М. - адвокат

від інших учасників справи: не з`явились

Учасникам процесу роз`яснено їх права та обов`язки, передбачені ст.ст. 35, 42, 46 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст.222 Господарського процесуального кодексу України фіксування судового засідання здійснюється технічними засобами.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 17.12.2020 у справі №914/2252/20 визнано вимоги «CONCORD ENGINEERING GMBH» (Республіка Австрія) в особі «Представництва «КОНКОРД ІНЖИНІРІНГ ГМБХ» (м. Дніпро,) розмірі 63 352 514,37 грн., які підлягають внесенню до четвертої черги реєстру вимог кредиторів, та покладено витрати на оплату судового збору в розмірі 4 204,00 грн. на боржника, які підлягають внесенню до першої черги реєстру вимог кредиторів.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням скаржник звернувся до Західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 17.12.2020 у справі №914/2252/20 та відмовити в задоволенні заяви про визнання кредиторських вимог CONCORD ENGINEERING GMBH» в особі «Представництва «КОНКОРД ІНЖИНІРІНГ ГМБХ» до ТзОВ «АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ» у справі №914/2252/20.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.01.2021 справу №914/2252/20 розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Желіка М.Б., суддів Орищин Г.В.,Галушко Н.А.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 19.01.2021 відкрито апеляційне провадження, розгляд справи в судовому засіданні призначено на 17.02.2021.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 17.02.2021 відкладено розгляд справи на 17.03.2021, зобов`язано апелянта надати суду копію генерального кредитного договору №1/16/к від 07.10.2016 та копії договору (договорів) застави (іпотеки), укладеного (укладених) в забезпечення зобов`язання за вказаним договором.

17.03.2021 на адресу суду надійшов відзив боржника на апеляційну скаргу, у якому боржник просить залишити оскаржену ухвалу без змін.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 17.03.2021 розгляд справи відкладено на 07.04.2021.

29.03.2021 апелянт надав суду копію генерального кредитного договору №1/16/к від 07.10.2016, а також копії додаткових договорів до нього, договорів про внесення змін до кредитного договору, копії договорів застави/іпотеки.

02.04.2021 боржник подав суду клопотання про долучення до матеріалів справи доказів надсилання відзиву на апеляційну скаргу іншим учасникам справи.

В судове засідання 07.04.2021 з`явилися представники апелянта та ініціюючого кредитора, інші учасники справи явки уповноважених представників в судове засідання не забезпечили, причин неявки суду не повідомили.

Враховуючи те, що явка учасників справи в судове засідання не визнавалась обов`язковою, клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило, учасники справи були повідомлені про дату, час та місце судового засідання, колегія суддів вважає за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності представників, що не з`явились.

Представник апелянта в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримала, зазначила, що договори, на підставі яких заявлено грошові вимоги до боржника, укладено із заінтересованими особами стосовно боржника на шкоду інтересам та без попередньої письмової згоди банку, просила оскаржену ухвалу Господарського суду Львівської області від 17.12.2020 скасувати та відмовити в задоволенні заяви «CONCORD ENGINEERING GMBH» в особі «Представництва «КОНКОРД ІНЖИНІРІНГ ГМБХ» про визнання кредиторських вимог до боржника.

Представник ініціюючого кредитора проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечила, зазначила, що скаржник не подав суду доказів пов`язаності боржника та кредитора, укладення договорів між пов`язаними особами не забороняється законодавством, договори, які скаржник вважає фраудаторними, в судовому порядку не оскаржені та є правомірними у відповідності із положеннями статті 204 Цивільного кодексу України, а встановлення обставин недійсності договорів не є завданням попереднього засідання у справі про банкрутство, відтак просила залишити оскаржену ухвалу місцевого господарського суду без змін.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши думку учасників справи про банкрутство, присутніх в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, взявши до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, а відтак оскаржувану ухвалу слід залишити без змін, з огляду на наступне.

В провадженні Господарського суду Львівської області перебуває справа за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-впроваджувальне підприємство «МАК» про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ».

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 21.09.2020 відкрито провадження у справі про банкрутство ТзОВ «АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ», введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника, введено процедуру розпорядження майном, розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Куца Ігоря Ярославовича.

Оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство ТзОВ «АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ» оприлюднено на офіційному веб-порталі судової влади України 21.09.2020 за №65245.

В межах тридцятиденного строку, встановленого ч.1 ст.45 Кодексу України з процедур банкрутства для подання письмових заяв кредиторів з вимогами до боржника, Представництво «КОНКОРД ІНЖИНІРІНГ ГМБХ» подало до Господарського суду Львівської області заяву про визнання кредиторських вимог до боржника на суму 63 356 718,37 грн. (в т.ч. 4 204,00 грн. судового збору).

Заява обґрунтована існуванням заборгованості в розмірі 22 367 698,00 грн., що виникла на підставі укладеного кредитором та боржником договору №12.09П від 12.09.2016 про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги (позики) (вимогу до позичальника про сплату заборгованості в розмірі 22 367 698,00 грн. пред`явлено у лютому 2020 року); та заборгованості в розмірі 39 829 996,00 грн., що виникла у боржника як поручителя за договором поруки від 21.02.2018, укладеним в забезпечення виконання зобов`язання ТзОВ «Біо Енерджи Дніпро» як позичальника за договором безвідсоткової поворотної фінансової допомоги №БІО-0001 від 21.02.2018, перед кредитором (вимогу про сплату заборгованості в розмірі 39 829 996,00 грн. до поручителя пред`явлено 30.04.2020). Окрім того, за договором №1209П від 12.09.2016 на дату заявлення кредиторських вимог нараховано 372 183,83 грн. 3% річних, та 403 925,60 грн. інфляційного збільшення боргу, за договором безвідсоткової поворотної фінансової допомоги №БІО-0001 від 21.02.2018 нараховано 378 411,44 грн. 3% річних.

Боржник у повідомленні про результати розгляду заяви кредитора вимоги визнав у повному обсязі.

Розпорядник майна за результатами розгляду заяви вимоги «Представництва «КОНКОРД ІНЖИНІРІНГ ГМБХ» визнав у повному обсязі, з яких 4 204,00 грн. судового збору відніс до вимог першої черги реєстру кредиторів, 63 352 514,37 грн. основного боргу - до вимог четвертої черги.

Місцевий господарський суд, постановляючи оскаржену ухвалу, дійшов висновків про те, що заявлені «Представництвом «КОНКОРД ІНЖИНІРІНГ ГМБХ» кредиторські вимоги в розмірі 63 352 514,37 грн. (з яких: 62 197 694,00 грн. - основного боргу, 403 925,60 грн. - інфляційних втрат, 750 895,27 грн. - 3% річних) є обґрунтованими та підлягають внесенню до четвертої черги реєстру вимог кредиторів, а витрати на оплату судового збору в розмірі 4 204 грн. 00 коп. слід покласти на боржника та внести до першої черги реєстру вимог кредиторів.

Вимоги апеляційної скарги ПАТ АБ «Укргазбанк» (забезпеченого кредитора у справі) обґрунтовано тим, що оскаржену ухвалу постановлено з неправильним застосуванням норм процесуального права та порушенням норм матеріального права, на підставі неповно з`ясованих обставин, що мали вирішальне значення для вирішення цієї конкретної заяви.

Так, скаржник вказує, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки змісту договору про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги (позики) №1209П від 12.09.2016, укладеного між «Представництвом «КОНКОРД ІНЖИНІРІНГ ГМБХ» як позикодавцем та ТзОВ «АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ», договору безвідсоткової поворотної фінансової допомоги №БІО-0001 від 21.02.2018, укладеного між ТзОВ «Біо Енерджи Дніпро» та «Представництвом «КОНКОРД ІНЖИНІРІНГ ГМБХ», договору поруки від 21.02.2018, укладеного між «Представництвом «КОНКОРД ІНЖИНІРІНГ ГМБХ» та ТзОВ «АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ», за якими не встановив в інтересах кого було укладено відповідні договори та його впливу на права й інтереси боржника. Суд не врахував тієї обставини, що перелічені договори були укладені боржником із заінтересованими особами (в розумінні ст.1 КУзПБ), оскільки кінцевим бенефіціаром ТзОВ «АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ», ТзОВ «Біо Енерджи Дніпро» та ТзОВ «Альтернативні енергоресурси» є одна особа - ОСОБА_1 . Також перелічені юридичні особи підпадають під визначення пов`язаних контрагентів відповідно до умов генерального кредитного договору №1/16/к від 07.10.2016, укладеного між АБ «Украгзбанк», ТзОВ «Альтернативні Енергоресурси» та ТзОВ «АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ». Відповідно до умов кредитного договору позичальники взяли на себе, окрім інших, зобов`язання не отримувати та не надавати кредитів, їх різновидів (фінансових порук, гарантій, надання порук, здійснення авалювання векселів, фінансового лізингу, розміщення облігацій, відкриття акредитивів) без попередньої письмової згоди банку.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції не звернув уваги на завідомо штучний характер банкрутства ТзОВ «АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ», що відбулося внаслідок укладення боржником договорів із заінтересованими та пов`язаними особами, та стверджує, що укладення зазначених договорів не було спрямоване на настання реальних наслідків.

Скаржник, покликаючись на правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду України від 24.06.2015 у справі №915/55/14, постановах Верховного Суду у справі №405/1820/17 від 24.07.2019, у справі №910/8357/18 від 28.11.2019, у справі №922/1903/18 від 20.05.2020, вказує, що договори позики та поруки, на підставі яких заявлено грошові вимоги, є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом, що призвело до їх фраудаторності.

Окрім того, апелянт звертає увагу на те, що в оскарженій ухвалі не наведено проведених судом розрахунків заборгованості по вказаних договорах, якими б обґрунтовувалась правомірність вказаної в оскарженій ухвалі суми, що є грубим порушенням процесуального обов`язку суду.

Відтак, не з`ясувавши відповідних обставин, не дослідивши пов`язані з ними докази, суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, а саме статей 13, 86, 236, 269 ГПК України щодо повного та всебічного дослідження обставин, доказів та аргументів сторін, що мають значення для правильного розгляду відповідної заяви.

Скаржник зазначає, що результати розгляду кредиторських вимог CONCORD ENGINEERING GMBH» в особі «Представництва «КОНКОРД ІНЖИНІРІНГ ГМБХ» до боржника мають безпосередній вплив на права та інтереси банку, оскільки результат прийнятого в цій справі рішення безпосередньо впливає на формування конкурсної маси боржника, а отже, і розміру задоволення вимог кредиторів.

У відзиві боржник - ТзОВ «АПС Пауер Технолоджи», повністю заперечує проти доводів апеляційної скарги та зазначає, що на момент розгляду справи в суді першої інстанції в матеріалах справи були відсутні докази, які б спростовували наявність основної заборгованості боржника перед Представництвом «КОНКОРД ІНЖИНІРІНГ ГМБХ» в сумі 62 197 694,00 грн. та свідчили б про неправильність розрахунків нарахованих інфляційних втрат у сумі 403 925,60 та 3% річних у сумі 750 895,27 грн., такі докази не подано і суду апеляційної інстанції. Скаржник не подав ні суду, ні боржнику, ні розпоряднику майна заперечення щодо визнання вимог Представництва «КОНКОРД ІНЖИНІРІНГ ГМБХ», відтак суд першої інстанції відповідно до ст.73-80, 86 ГПК України обґрунтовано прийняв оскаржену ухвалу на підставі наявних у справі доказів.

Боржник звертає увагу, що скаржник не подав суду належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження факту заінтересованості Представництва «Конкорд Інжиніринг ГМБХ» та ТзОВ «АПС Пауер Технолоджи» в розумінні ст.1 КУзПБ, а саме, що Представництво «Конкорд Інжиніринг ГМБХ» створено за участю боржника або що Представництво «Конкорд Інжиніринг ГМБХ» здійснює контроль над боржником та навпаки, що боржник здійснює контроль над кредитором, або обидві перебувають під контролем однієї особи. Наявність одного кінцевого бенефіціара у боржника та третьої особи (ТзОВ «Біо Енерджи Дніпро», яка не є учасником справи) не є підставою для визнання саме Представництва «Конкорд Інжиніринг ГМБХ» заінтересованою особою щодо боржника, окрім того, законодавство не містить жодної заборони визнання конкурсними кредиторами осіб, які є заінтересованими особами щодо боржника, що підтверджується, зокрема, нормою ч.5 ст.52 КУзПБ, відповідно до якої вимоги кредиторів, які є заінтересованими стосовно боржника, не враховуються для цілей голосування при схваленні плану санації.

Щодо доводів апелянта про завідомо штучний характер банкрутства боржник вказує, що правові наслідки дій, вчинених боржником та іншими особами до порушення справи про банкрутство не належать до обставин (фактів), що підлягають з`ясуванню та оцінці судом під час розгляду вимог кредиторів у попередньому судовому засіданні. Боржник вважає, що саме лише покликання апелянта на п.5.2.8 Генерального кредитного договору №1/16/к від 07.10.2016, а також на те, що договори позики та поруки мають ознаки фраудаторних правочинів не свідчить про їх недійсність, а в матеріалах справи відсутні докази оспорення чи визнання недійсним у судовому порядку договорів, які скаржник вважає фраудаторними, отже, такі договори є правомірними та створюють для сторін права та обов`язки.

Окрім того, в мотивувальній частині оскарженої ухвали наведені дані про розрахунки, з яких суд виходив при задоволення грошових вимог за заявою Представництва «Конкорд Інжиніринг ГМБХ».

Окремо боржник зазначає, що із системного аналізу ст.ст.9, 45, 47 КУзПБ та ст.255 ГПК України, випливає, що в апеляційному порядку може бути оскаржена ухвала в частині конкретних вимог кредиторів, яка постановлена виключно за результатами попереднього засідання, а відтак, ухвала Господарського суду Львівської області від 17.12.2020, постановлена за результатами розгляду заяви Представництва «Конкорд Інжиніринг ГМБХ» про визнання кредиторських вимог у справі №914/2252/20 не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Інші учасники справи правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що апелянт - АТ АБ «Укргазбанк» є забезпеченим кредитором боржника, що підтверджується наданими апелянтом копіями договорів іпотеки та застави, укладених в забезпечення вимог банку до боржника за зобов`язаннями ТзОВ «АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ» за кредитним договором №1/16/к-1 від 07.10.2016.

Забезпечений кредитор набуває процесуальних прав учасника справи про банкрутство, в тому числі і право на оскарження судових рішень, з моменту відкриття провадження у справі про банкрутство. Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство від 22.10.2019 у справі №910/11946/18 та від 16.07.2020 у справі №910/4475/19.

Відповідно до абз. 1, 3 ч.2 ст.47 КУзПБ у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною першою статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна.

За результатами попереднього засідання господарський суд постановляє ухвалу, в якій зазначаються: розмір та перелік усіх визнаних судом вимог кредиторів, що вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів; розмір та перелік не визнаних судом вимог кредиторів; дата проведення зборів кредиторів та комітету кредиторів; дата підсумкового засідання суду, на якому буде постановлено ухвалу про санацію боржника чи постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, чи ухвалу про закриття провадження у справі про банкрутство, чи ухвалу про продовження строку процедури розпорядження майном та відкладення підсумкового засідання суду, яке має відбутися у строки, встановлені частиною другою статті 44 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.47 КУзПБ ухвала господарського суду, постановлена за результатами попереднього засідання, може бути оскаржена стороною у справі про банкрутство лише в частині конкретних вимог кредиторів.

Водночас, відповідно до ч.2 ст.9 КУзПБ в апеляційному порядку можуть бути оскаржені постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури/процедури погашення боргів, усі ухвали місцевого господарського суду, прийняті у справі про банкрутство, крім випадків, передбачених Господарським процесуальним кодексом України та цим Кодексом.

Предметом апеляційного оскарження є ухвала, постановлена за результатами розгляду заяви кредитора з грошовими вимогами до боржника, на момент подання апеляційної скарги розгляд вимог заяв з грошовими вимогами до боржника в попередньому засіданні місцевим господарським судом ще не завершено.

Оскільки, Кодексом України з процедур банкрутства передбачене право апеляційного оскарження усіх ухвал місцевого господарського суду, прийнятих у справі про банкрутство, цей Кодекс та Господарський процесуальний кодекс України не містять прямої вказівки щодо неможливості оскарження ухвали, постановленої за результатами розгляду вимог кредитора, безпідставними є доводи боржника про те, що в апеляційному порядку може бути оскаржена виключно ухвала в частині конкретних вимог кредиторів, яка постановлена за результатами попереднього засідання.

Колегія суддів апеляційної інстанції, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи зазначає, що місцевий господарський суд вірно встановив наступні обставини.

Між «Представництвом «КОНКОРД ІНЖИНІРІНГ ГМБХ» (позикодавцем) та ТзОВ «АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ» (позичальником) було укладено договір про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги (позики) №1209П від 12.09.2016 з рядом додаткових угод, за умовами якого: позикодавець надає позичальнику кошти у вигляді поворотної фінансової допомоги (позики), а позичальник зобов`язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах передбачених договором (п.1.1); поворотна безвідсоткова фінансова допомога повертається позичальником допомогодавцю у безготівковому порядку шляхом перерахування позичальником грошових коштів на поточний рахунок допомогодавця протягом 30 (тридцяти) днів від дня пред`явлення допомогодавцем вимоги (п.1.4 в редакції додаткової угоди №5 від 20.01.2020); поворотна фінансова допомога надається в національній валюті України в сумі 43 000 000,00 грн. (п.2.1 в редакції додаткової угоди №3 від 03.04.2017); позичальник зобов`язаний повернути фінансову позику позикодавцю в розмірі передбаченому п.2.1 договору(п.7.2.); договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до моменту повернення поворотної фінансової позики (п. 8.1.).

На виконання умов договору «Представництвом «КОНКОРД ІНЖИНІРІНГ ГМБХ» надавалась ТзОВ «АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ» позика, яка станом на дату подання вимоги становила 22 367 698,00 грн., що підтверджується доданими до заяви платіжними дорученнями за період з 13.09.2016 по 24.09.2019 про надання безвідсоткової фінансової допомоги на загальну суму 29 735 443,00 грн. та про повернення коштів за договором поворотної безвідсоткової фінансової допомоги на загальну суму 7 367 745,00 грн.

Також в матеріалах справи наявний акт звірки взаєморозрахунків за період з 12.09.2016 - 03.02.2020, згідно з яким станом на 03.02.2020 заборгованість за договором №1209П від 12.09.2016 на користь «Представництва «КОНКОРД ІНЖИНІРІНГ ГМБХ» складає 22 367 698,00 грн. (підписаний та скріплений печатками сторін).

Представництво «КОНКОРД ІНЖИНІРІНГ ГМБХ» звернулося до боржника з вимогою від 03.02.2020 №В1/1209П повернути надану фінансову допомогу в розмірі 22 367 698,00 грн. У відповідь на вимогу, ТзОВ «АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ» листом №3/02-20 від 02.03.2020 повідомило «Представництво «КОНКОРД ІНЖИНІРІНГ ГМБХ», що визнає зобов`язання за договором №1209П про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги (позики) у розмірі 22 367 698,00 грн., однак, на даний час відсутні грошові кошти для повернення наданої фінансової допомоги.

Докази, які б вказували на повернення наданої фінансової допомоги (позики) в розмірі 22 367 698,00 грн., в матеріалах справи відсутні.

Оскільки боржник станом на дату подання заяви до суду заборгованість за договором безвідсоткової поворотної фінансової допомоги (позики) №1209П від 12.09.2016 в розмірі 22 367 698,00 грн. не погасив, кредитор нарахував боржнику інфляційне збільшення боргу в розмірі 403 925,60 грн. та 3% річних в розмірі 372 183,83 грн.

Окрім цього, між «Представництвом «КОНКОРД ІНЖИНІРІНГ ГМБХ», як позикодавцем, та ТзОВ «АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ», як поручителем, було укладено договір поруки від 21.02.2018 (та додаткову угоду №1 до нього) відповідно до умов якого боржник поручився перед позикодавцем за виконання позичальником - ТзОВ «Біо Енерджи Дніпро» зобов`язань за договором безвідсоткової поворотної фінансової позики №БІО-0001 від 21.02.2018.

Сторони договору поруки також узгодили, що у разі порушення (невиконання чи неналежного виконання) позичальником зобов`язання за основним договором, позикодавець вправі звернутися із вимогою про виконання як до позичальника так і до поручителя, які несуть солідарну відповідальність перед позикодавцем (п.3.1.); у разі невиконання позичальником зобов`язань по основному договору, позикодавець звертається з письмовою вимогою про виконання зобов`язань по основному договору до поручителя, поручитель зобов`язується не пізніше 7 (семи) календарних днів з дати отримання письмової вимоги позикодавця, перерахувати суму заборгованості позичальника за основним договором на зазначені у вимозі реквізити (п.3.2.); відповідальність поручителя перед позикодавцем обмежується сплатою суми в розмірі 50 000 000,00 грн, що є максимально наданою сумою поворотної фінансової позики (п.2.1. в редакції додаткової угоди №1 від 28.02.2018); договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін та діє до моменту припинення поруки (п.5.1.).

Відповідно до умов договору безвідсоткової поворотної фінансової позики №БІО-0001 від 21.02.2018 Представництво «КОНКОРД ІНЖИНІРІНГ ГМБХ» зобов`язалось надати ТзОВ «Біо Енерджи Дніпро» поворотну фінансову допомогу в сумі 50 000 000,00 грн. (п.2.1. в редакції додаткової угоди №1 від 28.02.2018); поворотна фінансова допомога повертається протягом тридцяти днів від дня пред`явлення допомогодавцем вимоги (п.1.4 в редакції додаткової угоди №2 від 30.04.2019).

Надання фінансової допомоги ТзОВ «Біо Енерджи Дніпро» підтверджується платіжними дорученнями за період з 21.02.2018 по 24.12.2019 на загальну суму 39 829 996,00 грн., доданими до заяви кредитора.

Представництво «КОНКОРД ІНЖИНІРІНГ ГМБХ» звернулося до ТзОВ «Біо Енерджи Дніпро» з вимогою №В1/БІО-0001 від 03.04.2020 щодо повернення наданої поворотної фінансової допомоги в розмірі 39 829 996,00 грн.

ТзОВ «Біо Енерджи Дніпро» листом від 27.04.2020 №1/27/04-20 повідомило Представництво «КОНКОРД ІНЖИНІРІНГ ГМБХ», що визнає зобов`язання у розмірі 39 829 996,00 грн., проте, наразі відсутні грошові кошти для повернення наданої фінансової допомоги в повному обсязі.

Представництво «КОНКОРД ІНЖИНІРІНГ ГМБХ» звернулось до ТзОВ «АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ» як до поручителя за зобов`язаннями ТзОВ «Біо Енерджи Дніпро» з вимогою №В2/БІО-0001 від 30.04.2020 щодо повернення наданої поворотної фінансової допомоги в розмірі 39 829 996,00 грн.

Листом №1/05-28 від 28.05.2020 ТзОВ «АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ» повідомило кредитора про те, що не заперечує зобов`язань в розмірі 39 829 996,00 грн. за договором поруки, однак, на даний час відсутні грошові кошти.

Також в матеріалах заяви наявний підписаний та скріплений печатками ТзОВ «Біо Енерджи Дніпро» та «Представництво «КОНКОРД ІНЖИНІРІНГ ГМБХ» Акт звірки взаєморозрахунків за період з 21.02.2018 по 03.04.2020, згідно з яким станом на 03.04.2020 заборгованість за договором №БІО-0001 від 21.02.2018 на користь «Представництво «КОНКОРД ІНЖИНІРІНГ ГМБХ» складає 39 829 996,00 грн.

Докази, які б вказували на повернення позичальником чи поручителем фінансової позики в розмірі 39 829 996,00 грн., в матеріалах справи відсутні.

Оскільки боржник, як поручитель згідно договору поруки №БІО-0001 від 21.02.2018 не погасив заборгованість, яка виникла за договором безвідсоткової поворотної фінансової позики №БІО-0001 від 21.02.2018 в розмірі 39 829 996,00 грн., кредитор за згаданим договором нарахував боржнику 3% річних в розмірі 378 711,44 грн.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 17.11.2020 зобов`язано заявника надати суду надати суду обґрунтовані розрахунки 3% річних та інфляційного збільшення боргу із обґрунтуванням підстав здійснених нарахувань та періодів таких нарахувань.

На виконання вказаної ухвали заявник подав суду клопотання за вих.№0042 від 01.12.2020 з письмовими розрахунками, відповідно до яких 3% річних за договором №1209П від 12.09.2016 за період з 02.03.2020 до 20.09.2020 становить 372 183,83 грн., інфляційне збільшення боргу за цей же період становить 403 925,60 грн., 3% річних за договором №БІО-0001 від 21.02.2018 за період з 28.05.2020 до 20.09.2020 становить 378 711,44 грн.

В оскарженій ухвалі зазначено, що місцевий господарський суд, здійснивши перевірку розрахунків заявника щодо нарахування боржнику інфляційного збільшення за період з 02.03.2020 по 20.09.2020 на суму 403 925,60 грн., та 3% річних за період з 02.03.2020 по 20.09.2020 на суму 372 183,83 грн. за договором про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги (позики) №1209П від 12.09.2016, а також розрахунків заявника щодо нарахування боржнику 3% річних за період з 28.05.2020 по 20.09.2020 на суму 378 711,44 грн. за договором безвідсоткової поворотної фінансової позики №БІО-0001 від 21.02.2018 (забезпеченого порукою), встановив, що нараховані суми не перевищують встановленого розміру інфляційних нарахувань та 3% річних на відповідну суму боргу за відповідний період та є обґрунтованими.

Колегія суддів апеляційної інстанції, провівши власний перерахунок, зазначає, що проведені заявником розрахунки є вірними, а розмір інфляційного збільшення за договором поворотної фінансової допомоги (позики) №1209П від 12.09.2016 за період з 02.03.2020 по 20.09.2020 становить 403 925,60 грн. (визначені Державною службою статистики України індекси споживчих цін: у березні 2020 року - 100,8%, у квітні 2020 року - 100,8%, у травні 2020 року 100,3%, у червні 2020 року 100,2%, у липні 2020 року - 99,4%, у серпні 2020 року - 99,8%, у вересні 2020 року 100,5%; тобто сукупний індекс інфляції за період прострочення, визначений шляхом перемноження щомісячних показників становить - 1,01805843; 2367698,00х101,8%/100%=22771623,50 грн; 22771623,50-22367698,00=403925,50грн.), розмір 3% річних за вказаний період становить 372 183,83 грн. (22367698,00х3%/100%/366(днів)х203(дні); розмір 3% річних за період з 28.05.2020 по 20.09.2020 договором безвідсоткової поворотної фінансової позики №БІО-0001 від 21.02.2018 (забезпеченого порукою) становить 378 711,44 грн. (39829996,00х3%/100%/366(днів)х116(днів)).

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заявником вірно розраховано заявлену суму інфляційного збільшення суми боргу та трьох відсотків річних.

Враховуючи наведене, а також те, що місцевий господарський суд детально дослідив обґрунтованість кредиторських вимог в загальному розмірі 63 352 514,37 грн. (з яких: 62 197 694,00 грн. - основного боргу, 403 925,60 грн. - інфляційних втрат, 750 895,27 грн. - 3% річних), безпідставними є доводи апеляційної скарги в частині відсутності проведених судом розрахунків заборгованості, якими б обґрунтовувалась правомірність вказаної в оскарженій ухвалі суми.

Відповідно до статті ст.526 ЦК України, ст.193 ГК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч.1 ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. А згідно ст.599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, вірним є висновок господарського суду першої інстанції про те, що кредиторські вимоги в розмірі 63 352 514,37 грн. підлягають визнанню за «CONCORD ENGINEERING GMBH» в особі «Представництво «КОНКОРД ІНЖИНІРІНГ ГМБХ», та внесенню до четвертої черги реєстру вимог кредиторів.

Щодо доводів апелянта про те, що суд не надав належної оцінки змісту договорів поворотної фінансової позики та поруки щодо пов`язаності контрагентів, очевидної недобросовісності дій сторін, наявних ознак фраудаторності договорів, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст.1 Кодексу України з процедур банкрутства заінтересовані особи стосовно боржника - юридична особа, створена за участю боржника, юридична особа, що здійснює контроль над боржником, юридична або фізична особа, контроль над якою здійснює боржник, юридична особа, з якою боржник перебуває під контролем третьої особи, власники (учасники, акціонери) боржника, керівник боржника, особи, які входять до складу органів управління боржника, головний бухгалтер (бухгалтер) боржника, у тому числі звільнені з роботи за три роки до відкриття провадження у справі про банкрутство, а також особи, які перебувають у родинних стосунках із зазначеними особами та фізичною особою - боржником, а саме: подружжя та їхні діти, батьки, брати, сестри, онуки, а також інші особи, щодо яких наявні обґрунтовані підстави вважати їх заінтересованими; для цілей цього Кодексу заінтересованими особами стосовно арбітражного керуючого чи кредиторів визнаються особи в такому самому переліку, як і заінтересовані особи стосовно боржника.

Як вбачається з відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, інформація з якого є відритою та загальнодоступною в розумінні ст.20 Закону України «Про інформацію», засновниками ТзОВ «АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ» є кінцевий бенефіціарний власник ТзОВ «АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ ГМБХ» - ОСОБА_1 та ТзОВ «КОНКОРД ІНДАСТРІАЛ КЕМІКАЛС», засновниками ТзОВ «Біо Енерджи Дніпро» є кінцевий бенефіціарний власник ТзОВ «АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ ГМБХ» - ОСОБА_1 та ТзОВ «Альтернативні енергоресурси».

Відтак, ТзОВ «Біо Енерджи Дніпро» підпадає під визначення заінтересованої особи стосовно боржника.

Відповідно до ч.10 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» представництва іноземних суб`єктів господарської діяльності підлягають реєстрації в порядку, визначеному Законом України «Про зовнішньоекономічну діяльність». Відповідно до ст.5 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» реєстрацію представництв інших іноземних суб`єктів господарської діяльності здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку. До заяви з вимогами кредитора додано копію свідоцтва №ПІ-4789 від 21.11.2017, відповідно до якого Міністерством економічного розвитку і торгівлі України засвідчено реєстрацію Представництва фірми «CONCORD ENGINEERING GMBH» («КОНКОРД ІНЖИНІРИНГ ГМБХ»), Австрія, яке здійснює свої функції згідно із законодавством України, організаційно-правова форма за Класифікатором організаційно-правових форм господарювання - представництво, а також копію Відомостей з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, наданих Головним управлінням статистики у Дніпропетровській області 04.09.2020, щодо реєстрації «Представництва «КОНКОРД ІНЖИНІРИНГ ГМБХ» Міністерством економічного розвитку і торгівлі України.

Вказані документи не містять відомостей щодо засновників «CONCORD ENGINEERING GMBH».

Водночас слід зазначити, що укладення боржником договорів з особами, які є заінтересованими стосовно боржника, не є самостійною ознакою недобросовісності дій контрагентів.

Скаржник вказує, що у пункті 5.2.8.1 Генерального кредитного договору №1/16/к від 07.10.2016, укладеного між АБ «Украгзбанк», ТзОВ «Альтернативні Енергоресурси» та ТзОВ «АПС ПАУЕР ТЕХНОЛОДЖИ», позичальники взяли на себе зобов`язання до повного виконання позичальником зобов`язань за цим генеральним кредитним договором не отримувати та не надавати кредитів, їх різновидів (фінансових порук, гарантій, надання порук, здійснення авалювання векселів, фінансового лізингу, розміщення облігацій, відкриття акредитивів) без попередньої письмової згоди банку.

Матеріали справи не містять доказів письмового погодження банком укладення додаткових угод до договору поворотної фінансової допомоги (позики) №1209П від 12.09.2016, а також договору поруки від 21.02.2018 до договору безвідсоткової поворотної фінансової позики №БІО-0001.

Слід зазначити, що апелянт як забезпечений кредитор, наділений правами учасника справи з моменту відкриття справи про банкрутство не був позбавлений права звернутись до боржника, розпорядника майна і суду із запереченнями щодо визнання вимог конкурсного кредитора на підставі норми ч.6 ст.45 КУзПБ, однак, звернув увагу на відсутність письмового погодження банком договорів позики та поруки лише в апеляційній скарзі, відповідно, вказана обставина не була предметом оцінки під час розгляду заяви кредитора в суді першої інстанції.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ст.215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Фраудаторні правочини (правочини, що вчинені боржником на шкоду кредиторам) в українському законодавстві регулюються тільки в певних сферах (зокрема: у банкрутстві (стаття 20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, стаття 42 Кодексу України з процедур банкрутства); при неплатоспроможності банків (стаття 38 Закону України від 23.02.2012 № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»); у виконавчому провадженні (частина четверта статті 9 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження»). Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №369/11268/16-ц.

Так, можливість визнання недійсними правочинів боржника, в тому числі, за заявою кредитора, передбачена статтею 42 Кодексу України з процедур банкрутства.

Відповідно до ст.42 КУзПБ правочини, вчинені боржником після відкриття провадження у справі про банкрутство або протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора, якщо вони завдали збитків боржнику або кредиторам, з таких підстав: боржник виконав майнові зобов`язання раніше встановленого строку; боржник до відкриття провадження у справі про банкрутство взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим; боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами, відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови що в момент прийняття зобов`язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів; боржник оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів до боржника перевищувала вартість майна; боржник узяв на себе заставні зобов`язання для забезпечення виконання грошових вимог. Правочини, вчинені боржником протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора також з таких підстав: боржник безоплатно здійснив відчуження майна, взяв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог; боржник уклав договір із заінтересованою особою; боржник уклав договір дарування.

З огляду на сферу регулювання Кодексу України з процедур банкрутства загалом і за змістом зазначеної норми статті 42, вона є спеціальною по відношенню до загальних, установлених цивільним кодексом підстав для визнання правочинів недійсними, тобто ця норма передбачає додаткові, специфічні підстави для визнання правочинів недійсними, які характерні виключно для правовідносин, що виникають між боржником і кредитором у процесі відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом.

Інститут визнання недійсними правочинів боржника у межах справи про банкрутство є універсальним засобом захисту у відносинах неплатоспроможності та частиною єдиного механізму правового регулювання відносин неплатоспроможності, що спрямована на дотримання балансу інтересів не лише осіб які беруть участь у справі про банкрутство, а й осіб, залучених у справу про банкрутство, наприклад, контрагентів боржника. Визнання недійсними правочинів боржника у межах справи про банкрутство спрямоване на досягнення однієї з основних цілей процедури неплатоспроможності - максимально можливе справедливе задоволення вимог кредиторів. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у справі №910/12809/16 від 02.02.2021.

Таким чином, договори, які мають, на погляд кредитора, ознаки фраудаторності, тобто вчинені боржником на шкоду кредиторам, можуть бути визнані господарським судом недійсними на підставі ст.42 КУзПБ за результатами розгляду відповідних заяв в межах справи про банкрутство.

Водночас, доведення наявності обставин, з якими закон пов`язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним та факту порушення прав чи інтересів кредитора з боку боржника укладенням спірного договору покладено на учасника справи, який звернувся до суду з відповідною заявою на підставі ст.42 КУзПБ.

Враховуючи положення статті 204 ЦК України щодо презумпції правомірності правочину, до визнання оспорюваного договору недійсним в судовому порядку такий створює права та обов`язки для сторін та підлягає виконанню.

Правову позицію щодо презумпції правомірності фраудаторного правочину до моменту доведення позивачем зворотнього викладено також у постановах Верховного Суду від 21.01.2020 у справі №910/14138/18 та від 26.02.2020 у справі №910/14139/18.

Доказів визнання недійсними в судовому порядку договорів, заборгованістю за якими кредитор обґрунтовує грошові вимоги до боржника, в матеріалах справи відсутні.

У постанові від 20.05.2020 у справі №922/1903/18, на правові висновки у якій покликається скаржник, Верховний Суд погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про правомірність відмови у визнанні конкурсних грошових вимог до боржника, оскільки, договори, на яких ґрунтуються грошові вимоги кредитора визнано недійсними судовими рішеннями господарського суду в межах цієї ж справи про банкрутство. У постановах Верховного Суду від 28.11.2019 у справі №910/8357/18 та від 24.07.2019 у справі №405/1820/17, на які також покликається скаржник, наведено правові висновки щодо можливості визнання недійсними договорів, що мають ознаки фраудаторності, в судовому порядку.

Враховуючи встановлені обставини справи, зважаючи на те, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи, беручи до уваги межі перегляду оскаржуваної ухвали, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, а ухвалу Господарського суду Львівської області від 17.12.2020 у справі №914/2252/20 слід залишити без змін.

В порядку положень ст. 129 ГПК України сплачений скаржником за подання апеляційної скарги судовий збір слід покласти на скаржника.

Керуючись ст.ст.86, 129, 269, 270, 276, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні вимог апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства Акціонерного Банку «Укргазбанк» б/н від 04.01.2021 (вх. №01-05/188/21 від 14.01.2021) - відмовити.

2. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 17.12.2020 у справі №914/2252/20, постановлену за результатами розгляду заяви «Представництва «КОНКОРД ІНЖИНІРІНГ ГМБХ» про грошові вимоги до боржника - залишити без змін.

3. Судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, покласти на скаржника.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки встановлені ст. 287,288 ГПК України протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови складено 19.04.2021.

Головуючий суддя Желік М.Б.

суддя Галушко Н.А.

суддя Орищин Г.В.