Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" квітня 2021 р. м. Рівне Справа № 918/170/21

Господарський суд Рівненської області у складі: суддя Романюк Р.В.,

за участю секретаря судового засідання Стафійчук К.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго"

до Приватного акціонерного товариства "Рівне - Реєстр"

про стягнення коштів

За участю представників сторін:

від позивача: Кузьма Н.В. (довіреність № 03-05/30/33 від 06.01.2021 року);

від відповідача: Домецький О.І. (ордер серія ВК № 1018151 від 15.03.2021 року).

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" (далі - Позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Рівне - Реєстр" (далі - Відповідач) про стягнення 29 180,43 грн. заборгованості.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позовні вимоги Позивач обґрунтовує тим, що 11.11.2009 р. між ТОВ "Рівнетеплоенерго" та ПрАТ "Рівне - Реєстр" було укладено договір № 977 на відпуск теплової енергії, за умовами якого товариство зобов`язується надавати споживачеві теплову енергію, а споживач, в свою чергу, зобов`язується прийняти та оплатити теплову енергію за встановленими тарифами в терміни, передбачені цим договором. Позивач зазначає, що відповідач порушує умови договору та за останнім, станом на 01.02.2021 року, обліковується заборгованість в розмірі 29 180,43 грн.

19.03.2021 року до суду від відповідача надійшов відзив на позов відповідно до якого просить суд застосувати строк позовної давності до позовних вимог ТОВ "Рівнетеплоенерго" щодо ПрАТ "Рівне - Реєстр" про стягнення заборгованості за договором купівлі продажу № 977 від 11.11.2009 року та відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що заборгованість відповідача за спожиту теплову енергію у розмірі 29180,43 грн розрахована за період з 01.01.2017 року, що виходить за межі позовної давності до спірних правовідносин та яка утворилася внаслідок її зарахування в наступні періоди з урахуванням оплати боргу відповідачем.

12.04.2021 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив в якій просить стягнути з відповідача 29 180,43 грн заборгованості посилаючись на те, що відповідач здійснював платежі, тим самим перервав перебіг позовної давності.

Прийняті у справі судові рішення та інші процесуальні дії.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 09.03.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено розгляд справи на "07" квітня 2021 р.

Ухвалою суду від 07.04.2021 року клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" про відкладення розгляду справи задоволено, відкладено розгляд справи на "21" квітня 2021 р.

В судовому засіданні 21.04.2021 року оголошувалася перерва до 22.04.2021 року.

Представник позивача в судовому засіданні 22.04.2021 року підтримала позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві з урахуванням відповіді на відзив.

Представник відповідача в судовому засіданні 22.04.2021 року заперечив проти позовних вимог з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

11 листопада 2009 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" (Підприємство) та Відкритим акціонерним товариством "Рівне-Реєстр" (Споживач) укладено Договір № 977 на відпуск теплової енергії (далі - Договір), за умовами якого, підприємство зобов`язується надавати споживачеві теплову енергію, а споживач, в свою чергу, зобов`язується прийняти та оплатити теплову енергію за встановленими тарифами в терміни, передбачені цим договором (п. 1.1. Договору).

Відповідно до п. 1.2. та п. 1.4. Договору відпуск теплової енергії здійснюється після під`єднання і заключення даного Договору між підприємством і споживачем на підставі проектної, інвентарної та технічної документації. Теплова енергія подається Споживачу за адресою: вул. Коцюбинського, 6.

Відповідно до п.п. 3.2.1. п. 3.2. Договору споживач теплової енергії зобов`язується виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені договором.

Споживач, що має прилади обліку, щомісячно подає підприємству звіт про фактичне споживання теплової енергії до 25 числа поточного місяця. В разі неподання звіту в обумовлений термін, нарахування проводиться розрахунковим методом: по опаленню та вентиляції згідно з навантаженням зазначеним в Договорі; по гарячому водопостачанню по пропускній здатності вузла вводу при швидкості 2 м/с (п. 4.4. Договору).

Пунктом 4.5. Договору передбачено, що межа балансової та експлуатаційної відповідальності сторін, вказана в додатку № 1 до договору не може бути змінена в односторонньому порядку.

Відповідно до п. 5.1., п.п. б) п. 5.2., п. 5.3. Договору розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться в грошовій формі, відповідно до встановлених тарифів. Розмір щомісячної плати за опалення та підігрів води на момент укладання даного договору становить: теплоенергія на опалення: при наявності приладів обліку в розмірі 591,92 грн в місяць за 1 Гкал для інших споживачів. Споживач проводить оплату за отриману теплову енергію шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок підприємства, при цьому споживач самостійно отримує рахунок.

Розрахунковим періодом є календарний місяць. Термін внесення платежів не пізніше 10 числа місяця наступного за розрахунковим. Розрахунки споживача з підприємством за спожиту теплову енергію можуть здійснюватися в порядку планових платежів з обмеженням терміну до одного місяця (п.п. 5.4.1. п. 5.4. Договору).

Незгода споживача із вказаною в рахунку сумою вартості теплової енергії не є підставою для затримання її оплати ( п. 5.6. Договору).

Відповідно до п. 5.7. Договору передбачено, що в платіжних дорученнях споживач повинен обов`язково вказувати номер договору, дату його підписання, призначення платежу. При наявності боргу за спожиту теплову енергію кошти, що надходять, зараховуються в погашення боргу за теплову енергію, спожиту в минулі періоди, незалежно від вказаного в платіжному дорученні призначення платежу.

Сторони домовились, що підприємство має право стягувати суму боргу незалежно від моменту її виникнення (п. 5.8 договору).

Згідно з п. 5.10. Договору в інформативному порядку підприємством можуть направлятись рахунки споживачу. В рахунок включається оплата за теплову енергію, пеня та інші фінансові санкції за порушення умов даного договору.

Споживач несе відповідальність за несвоєчасне проведення розрахунків за теплову енергію пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, а також 3% річних від простроченої суми та сплата основного боргу з урахуванням індексу інфляції (п.п. 6.3.3 п.6.3. Договору).

Пунктом 8.1. Договору сторони погодили, що даний договір укладається терміном на 1 рік і набуває чинності з дня його підписання.

Як стверджує позивач, на виконання умов Договору № 977 від 11.11.2009 р., ТОВ "Рівнетеплоенерего" надано послуги з теплопостачання, зазначивши загальну суму заборгованості ПрАТ "Рівне - Реєстр" з 01.12.2016 року по 01.02.2021 року, яка складає 29 180,43 грн, згідно наданого суду розрахунку.

На підтвердження факту надання послуг та кількість використаної теплової енергії відповідачем суду надано довідки про кількість використаної теплової енергії споживача - ОСГ "Фортеця" (адреса - м. Рівне, вул. Коцюбинського, 6): з 11.10.2016 р. по 24.10.2016 р.; з 25.10.2016 р. по 22.11.2016 р.; з 23.01.2017 р. по 23.02.2017 р.; з 20.02.2017 р. по 20.03.2017 р.; з 20.03.2017 р. по 04.04.2017 р.; з 20.01.2019 р. по 20.02.2019 р.; зз 21.02.2019 р. по 25.03.2019 р.; з 26.03.2019 р. по 17.04.2019 р.; з 28.10.2019 р. по 19.11.2019 р.; з 20.11.2019 р. по 18.12.2019 р.; з 19.12.2019 р. по 20.01.2020 р.; з 21.01.2020 р. по 23.02.2020 р.; з 01.03.2020 р. по 31.03.2020 р.; з 01.04.2020 р. по 16.04.2020 р.; з 15.10.2020 р. по 26.10.2020 р.; з 27.10.2020 по 02.11.2020 р.; з 26.11.2020 р. по 22.12.2020 р.; з 23.12.2020 р. по 22.01.2021 р.

Тобто, згідно поданих Довідок (Додаток № 10 до положення про порядок прийняття лічильників № угоди 156, 977) споживачем послуг за адресою м. Рівне, вул. Коцюбинського, 6 визначено ОСГ "Фортеця" і саме уповноважена особа цього об`єднання приймала послуги та скріпила факт їх прийняття своїм підписом та печаткою. Крім того, як вбачається з поданих довідок, достовірність викладених в них відомостей (споживача послуг, показники лічильника, кількість спожитої теплової енергії, розрахункову формулу та її складові) перевірено уповноваженим представником ТОВ "Рівнетеплоенерго" (позивач у справі).

Жодних інших доказів які б підтверджували факт надання відповідачу у справі - ПрАТ "Рівне-Реєстр" послуг обумовлених договором № 977 від 11.11.2009 р. суду не подано і про відсутність таких доказів повідомлено представником позивача, присутнім в судовому засіданні.

В процесі судового розгляду справи, судом зроблено запит до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, згідно з відомостями якого від 21.04.2021 року, за адресою 33001, м. Рівне, вул. Коцюбинського, 6 знаходиться самостійна юридична особа - Об`єднання співвласників гуртожитку № 6 по вулиці Коцюбинського в м. Рівне "Фортеця" (ОСГ "Фортеця), дата реєстрації 12.07.2012р.

Жодних доказів на підтвердження факту надання послуг відповідачу - Приватному акціонерному товариству "Рівне - Реєстр" (адреса - м. Рівне, вул. Коцюбинського, 6) та обсягу згідно Договору у період з 01.12.2016 року по 01.02.2021 року, оформлених належним чином суду не подано суду. Так само не подано суду рахунків на оплату за теплову енергію необхідних для здійснення оплати за Договором.

Норми права, що підлягають до застосування, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів, наведених сторонами.

Між сторонами у справі виникли цивільно-правові відносини з надання послуг на підставі укладеного Договору на відпуск теплової енергії, який за своєю правовою природою є договором енергопостачання, в силу статті 11 Цивільного кодексу України, судом враховано законодавство що встановлює та регулює договірні зобов`язання, які виникають на підставі договору енергопостачання.

Згідно з ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України), господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 179 ГК України визначено, що майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 25 Закону України "Про теплопостачання" (далі - ЗУ "Про теплопостачання") теплопостачальні, теплотранспортні і теплогенеруючі організації зобов`язані забезпечувати надійне постачання обсягів теплової енергії відповідно до умов договору, а також норм і правил.

Відповідно до ч. 6 ст. 19 ЗУ "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку (ч. 6 ст. 25 ЗУ "Про теплопостачання").

Частинами 1 та 2 статті 714 ЦК України унормовано, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

За змістом ч. 1 ст. 509 ЦК України та ч. 1 ст. 173 ГК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Положеннями ст. 525, ч. 1 ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Згідно зі статтею 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Щодо заявленої відповідачем заяви про застосування строку позовної давності у справі, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Частинами 3, 4 статті 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Аналогічна правова позиція висвітлена у п. 2.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 року "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів".

Висновки суду за результатами вирішення спору.

За результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам учасників справи у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст.ст. 75-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку про недоведенність факту надання послуг відповідачу, а відтак про відсутність правових підстав для задоволення позову. При цьому суд виходить з того, що подані позивачем докази не підтверджують факт надання відповідачу - ПрАТ "Рівне-реєстр" послуг, обумовлених Договором № 977 на відпуск теплової енергії від 11.11.2009 року, вартість яких складає предмет позову. Подані на підтвердження факту надання послуг та їх обсягу (кількості спожитої теплової енергії) довідки не є належним доказом споживання відповідачем у справі (ПрАТ "Рівне-реєстр") теплової енергії у визначеному обсязі, оскільки споживачем цих полуг є інша юридична особа - ОСГ "Фортеця" і саме представником цього об`єднання приймались послуги, що підтверджує підпис та печатка уповноваженого представника ОСГ "Фортеця". Жодних інших доказів на підтвердження споживання теплової енергії відповідачем у справі (ПрАТ "Рівне-реєстр") у визначеному позивачем періоді, її кількості та вартості суду не подано.

Посилання відповідача на сплив строку позовної давності щодо заявлених позовних вимог як на підставу для відмови у позові також не приймаються судом, оскільки наслідки визначені ст. 267 ЦК України застосовуються якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені (позовні вимоги обгрунтовані), але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі. З огляду на зазначене, враховуючи, що в ході розгляду справи суд дійшов висновку про необгрунтованість заявлених позовних вимог, то відповідно відсутні правові підстави для застосування наслідків спливу строку позовної давності та звільнення особи від цивільної відповідальності на цій підставі.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що в задоволенні позову судом відмовлено, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 270,00 грн покладаються на позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго".

Керуючись ст. ст. 129, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно - західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення через господарський суд, що прийняв рішення або безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 23 квітня 2021 року.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Суддя Р.В. Романюк