ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
УХВАЛА

"20" квітня 2021 р.Справа № 924/187/21
м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Виноградової В.В., розглянувши заяву про забезпечення позову у справі

за позовом фізичної особи-підприємця Лоран Олександри Юріївни, м. Хмельницький

до: 1. приватного підприємства "Бізон-тех 2006", м. Пологи Запорізької області

2. приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Пруняка Володимира Івановича, м. Хмельницький

про визнання недійсною фінансової аграрної розписки, зобов`язання вчинити дії

встановив: у провадженні Господарського суду Хмельницької області перебуває справа №924/187/21 за позовом фізичної особи-підприємця Лоран Олександра Юріївна, м. Хмельницький до приватного підприємства "Бізон-тех 2006", м. Пологи Запорізької області, приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Пруняка Володимира Івановича, м. Хмельницький про визнання недійсною фінансової аграрної розписки, укладеної між ПП "Бізон-тех 2006" та позивачем, від 02.04.2020, посвідченої приватним нотаріусом Пруняком В.І., зобов`язання приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Пруняка В.І. внести до реєстру запис про припинення оскаржуваної фінансової аграрної розписки. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржена фінансова аграрна розписка оформлена з порушенням вимог Закону України "Про аграрні розписки", не містить визначення зобов`язання, на виконання якого була видана, а нотаріусом при її посвідченні не було дотримано вимог Закону України "Про нотаріат".

19.04.2021 на адресу суду надійшла заява фізичної особи-підприємця Лоран Олександри Юріївни (від 16.04.2021), в якій просить вжити заходів забезпечення позову шляхом зупинення виконавчого провадження за виконавчим написом, вчиненого на аграрній розписці №3832 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Козаєвою Н.М. від 15.12.2020 та зареєстрованого в реєстрі за №5544 про стягнення з ФОП Лоран О.Ю. на користь ПП «Бізон - Тех 2006» загальної суми заборгованості в тому числі плати за вчинення виконавчого напису всього у розмірі 800186,79 грн - до набрання законної сили рішенням суду по суті спору.

Обґрунтовуючи заяву, зазначає, що приватним виконавцем в рамках зведеного виконавчого провадження виконується виконавчий напис, вчинений на спірній аграрній розписці приватним нотаріусом Київського міського округу Козаєвою Н.М. про стягнення з ФОП Лоран О.Ю. на користь ПП «Бізон-Тех 2006» коштів в сумі 792236,79 грн та 7950,00 грн витрати за вчинення виконавчого напису. Повідомляє, що в ході примусового виконання було накладено арешт на банківські рахунки ФОП Лоран О.Ю. та здійснено списання коштів на користь ПП «Бізон-Тех 2006» в сумі 75128,46 грн., також здійснено опис та арешт майна боржника, а саме: цукор білий кристалічний з цукрового буряка обсягом 9839,00 кг, згідно постанови від 25.02.2021; призначено суб`єкта оціночної діяльності для оцінки арештованого майна боржника. Стверджує, що існує реальна загроза, що невжиття заходів забезпечення позову до вирішення спору по суті може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Суд, розглядаючи подану заяву про забезпечення позову, враховує таке.

Статтею 136 ГПК України передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тобто забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Частина 1 ст. 137 ГПК України містить перелік заходів забезпечення позову. Так, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Верховний Суд у постанові від 16.08.2018 у справі №910/1040/18 висловив позицію, згідно з якою, якщо позивач звернувся до суду з позовною вимогою немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не підлягає дослідженню, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. У немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Такої ж позиції дотримується Верховний Суд у постановах від 07.09.2020 у справі №904/1766/20, від 26.08.2020 у справі №907/73/19, від 24.06.2020 у справі №902/1051/19.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Позивач просить вжити заходів забезпечення позову шляхом зупинення виконавчого провадження за виконавчим написом.

Судом враховується, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження»).

У статті 38 вищезазначеного Закону передбачено підстави зупинення виконавчого провадження, а саме: виконавче провадження зупиняється виконавцем у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню). Про зупинення виконавчого провадження виконавець виносить постанову не пізніше наступного робочого дня з дня отримання судового рішення.

Беручи до уваги вищенаведене та визначені ст. 137 ГПК України заходи забезпечення позову, суд зауважує, що чинним законодавством не передбачено такого заходу забезпечення позову як зупинення виконавчого провадження, яке є дією визначених у Законі України «Про виконавче провадження» органів і осіб та проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені, в тому числі вказаним Законом.

Доказів, які би підтверджували наявність підстав для зупинення виконавчого провадження судом, не подано.

Враховуючи вищевикладені обставини, виходячи з вимог процесуального закону, який регулює підстави забезпечення позову та заходи забезпечення позову, зокрема, вимог статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вжиття визначеного у заяві заходу забезпечення позову і, відповідно, відмову у задоволенні поданої заяви про забезпечення позову.

Суд звертає увагу на те, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову не досліджується обґрунтованість позову, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 136, 137, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви фізичної особи-підприємця Лоран Олександри Юріївни (від 16.04.2021) про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили 20.04.2021.

Ухвала може бути оскаржена у строки та порядку, встановлені ст. ст. 256, 257 ГПК України, з урахуванням п. 17.5 розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Суддя В.В. Виноградова

Видрук. 5 прим.: 1 - до справи, 2, 3 - позивачу ( АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ), 4 - відповідачу 1 (70605, Запорізька область, м. Пологи, вул. Лесі Українки, 162, кв. 11), 5 - відповідачу 2 (29000, м. Хмельницький, вул. Проскурівського Підпілля, 46, к. 2). Всім рек. з пов. про вруч.