ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про результати розгляду заяви

конкурсного кредитора про грошові

вимоги до боржника у справі про банкрутство

13.04.2021м. ДніпроСправа № 904/6727/20

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ДУКЛА", м. Дніпро

до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНА", м. Дніпро

про визнання грошових вимог

Суддя Мартинюк С.В.

за участю секретаря судового засідання Кучма Т.В.

Представники:

Від ініціюючого кредитора: не з`явився;

Від боржника: Таламанчук О.С., дов. від 01.12.2020 адвокат

Від розпорядника майна ТОВ "Україна": Попов Д.О. дов. від 21.01.2020 адвокат

Від ТОВ "Логістик Х": не з`явився;

Від ТОВ "Коновалівка-Агро": не з`явився;

Від ТОВ "Царичанське-Агро": не з`явився;

Від ТОВ з ІІ "НОВОФАРМ": Демченко С.В., дов. від 07.12.2020 адвокат

Від ТОВ "Дніпровський-елеватор": Демченко С.В., ордер серія АЕ №1058072 від 26.02.2021 адвокат

Від АТ КБ "ПриватБанк": Труфанова О.С. дов. №4532-К-Н-О від 30.10.2020 адвокат

Від ТОВ "Приват-Альянс": не з`явився;

Від ГУ ПФУ в Дніпропетровській області: не з`явився;

Від ПрАТ "Насінневе": не з`явився;

Від СПП "БІЛЕ ОЗЕРО": не з`явився;

Від ТОВ "Доброульянівка": не з`явився;

Від ТОВ "ДУКЛА": не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

15.12.2020 Приватне акціонерне товариство Страхова компанія "Інгосстрах" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області із заявою про порушення провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Україна" на підставі ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 17.12.2020 прийнято заяву Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Україна" до розгляду в підготовчому засіданні, яке відбудеться 28.12.2020.

Ухвалою господарського суду від 12.01.2021 відкрито провадження у справі №904/6727/20 за заявою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" (49100, Дніпропетровська область, м. Дніпро, узвіз Кодацький, б. 2; ідентифікаційний код 33248430) про визнання банкрутом Товариства з обмеженою відповідальністю "Україна" (49040, Дніпропетровська область, м. Дніпро, пр. Праці, буд. 2Т, 23; ідентифікаційний номер юридичної особи 30508364). Призначено розпорядником майна боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Україна" - арбітражного керуючого Чичву Олега Сергійовича.

28.01.2021 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "ДУКЛА" надійшла заява про визнання конкурсних грошових вимог до боржника у розмірі 14 918 010, 57 грн. та судового збору у розмірі 4 540, 00 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 02.02.2021 відкладено вирішення питання щодо прийняття до розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ДУКЛА" до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Україна" (49040, Дніпропетровська область, м. Дніпро, пр. Праці, буд. 2Т, 23; ідентифікаційний номер юридичної особи 30508364) до закінчення строку на усунення недоліків в заяві.

09.02.2021 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "ДУКЛА" надійшло клопотання про усунення недоліків.

Ухвалою господарського суду від 10.02.2021 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ДУКЛА" до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Україна» про визнання грошових вимог у розмірі 14 918 010, 57 грн. та судового збору у розмірі 4 540, 00 грн. по справі про банкрутство №904/6727/20 прийнято до розгляду в попередньому судовому засіданні на 01.03.2021.

22.02.2021 до господарського суду надійшов відзив арбітражного керуючого на заяву кредитора, за змістом якої грошові вимоги визнає в повному обсязі.

Ухвалою господарського суду від 01.03.2021 в попередньому судовому засіданні оголошувалась перерва, розгляд грошових вимог ТОВ "Дукла" було відкладено.

26.03.2021 до господарського суду від боржника надійшло повідомлення про розгляд грошових вимог, які він визнає в повному обсязі.

12.04.2021 до господарського суду від боржника надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши присутніх в судовому засіданні учасників справи, встановлено наступне.

Між ТОВ «ДУКЛА» та ТОВ «УКРАЇНА» було укладено Договір зберігання № 19/11-2016У від 19.11.2016.

ТОВ «УКРАЇНА» не виконало своїх грошових зобов`язань перед ТОВ «ДУКЛА» за Договором зберігання № 19/11-2016У від 19.11.2016.

Заборгованість ТОВ «УКРАЇНА» перед ТОВ «ДУКЛА» за Договором зберігання № 19/11-2016У від 19.11.2016 складає 3 812,92 грн.

Між ТОВ «ДУКЛА» (Орендодавець) та ТОВ «УКРАЇНА» (Орендар) укладено Договір № 01/07/16У від 01.07.2016, відповідно до умов якого Орендодавець зобов`язується передати Орендарю в тимчасове платне володіння та користування транспортний засіб, а також зобов`язується забезпечити своїми силами його керування та технічну експлуатацію, а Орендар зобов`язується сплачувати Орендодавцю орендну плату.

Розмір орендної плати визначається виходячи з фактичного часу роботи та простою ТЗ. При цьому, вартість однієї години роботи ТЗ складає 1 529,13 грн.

Даний договір набуває чинності з дати його підписання і діє до 31.12.2016.

01.07.2016 між сторонами було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору № 01/07/16У від 01.07.2016, відповідно до якої, Сторони дійшли згоди внести зміни до п. 8.3. Договору № 01/07/16У від 01.07.2016: «У разі прострочення сплати орендних платежів Орендар сплачує Орендодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення виконання зобов`язань, від суми заборгованості за кожний день прострочки.» на абзац: «Сторони дійшли згоди, що строк позовної давності щодо зобов`язань сторін за цим Договором, додатковими угодами до Договору, в тому числі у випадку нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань, становить п`ятнадцять років.

При простроченні Орендарем виконання грошового зобов`язання перед Орендодавцем на строк більше 3 (трьох) календарних днів, розмір процентів, встановлений ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України застосовується в розмірі 360 % процентів річних.».

ТОВ «УКРАЇНА» не виконало своїх грошових зобов`язань перед ТОВ «ДУКЛА» за Договором № 01/07/16У від 01.07.2016 (Акт звірки взаємних розрахунків за вересень 2016 серпень 2019).

Заборгованість ТОВ «УКРАЇНА» перед ТОВ «ДУКЛА» за Договором № 01/07/16У від 01.07.2016 становить 1 735 507,47 грн., з яких: 108 585,00 грн. основний борг; 39 737,01 грн. інфляційні витрати; 1 587 185,46 грн. розмір річних.

Між ТОВ «ДУКЛА» (Постачальник) та ТОВ «УКРАЇНА» (Покупець) 01.04.2016 укладено Договір купівлі-продажу продукції для сільгоспвиробництва № 01/04-2016У, відповідно до умов якого Постачальник зобов`язується передати Покупцеві Товар на умовах, передбаченим цим Договором.

Відповідно до п. 3.1. Договору, ціна товару вказана в Специфікації до цього Договору.

Відповідно до п. 5.1. Договору, за порушення даного Договору Сторони несуть відповідальність згідно чинного законодавства України та даного Договору, якщо інше не встановлено даним Договором.

Дата виконання Договору 31.12.2016.

01.04.2016 між сторонами було підписано Додаткову угоду № 1 від 01.04.2016 до Договору купівлі-продажу продукції для сільгоспвиробництва № 01/04-2016У від 01.04.2016, відповідно до якої, Сторони дійшли згоди додати пункт 5.2. Договору купівлі-продажу продукції для сільгоспвиробництва № 01/04-2016У від 01.04.2016 у наступній редакції: « 5.2. Сторони дійшли згоди, що строк позовної давності щодо зобов`язань сторін за цим Договором, додатковими угодами до Договору, в тому числі у випадку нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань, становить п`ятнадцять років.». Сторони дійшли згоди додати пункт 5.3. Договору купівлі-продажу продукції для сільгоспвиробництва № 01/04-2016У від 01.04.2016 у наступній редакції: « 5.3. При простроченні Покупцем виконання грошового зобов`язання перед Постачальником на строк більше 3 (трьох) календарних днів, розмір процентів, встановлений ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України застосовується в розмірі 360 % процентів річних.»

ТОВ «УКРАЇНА» не виконало своїх грошових зобов`язань перед ТОВ «ДУКЛА» за Договором купівлі-продажу продукції для сільгоспвиробництва № 01/04-2016У від 01.04.2016.

З огляду на вищевикладене заборгованість ТОВ «УКРАЇНА» перед ТОВ «ДУКЛА» за Договором купівлі-продажу продукції для сільгоспвиробництва № 01/04-2016У від 01.04.2016 складає 2 273 573,11 грн., з яких:142 250,00 грн. основний борг; 52 056,81 грн. інфляційні витрати; 2 079 266,30 грн. розмір річних.

Між ТОВ «ДУКЛА» (Постачальник) та ТОВ «УКРАЇНА» (Покупець) 26.11.2015 укладено Договір купівлі-продажу № 26/11/2015, відповідно до умов якого Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця Товар, а Покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його.

Відповідно до п. 2.4. Договору, загальна сума договору складає 209 244,00 грн. з ПДВ.

Відповідно до п. 2.2. Договору, Покупець сплачує Продавцю вартість ВРХ шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок Продавця до 31.12.2015.

Відповідно до п. 5.1. Договору, у випадку порушення зобов`язання, що виникає з цього Договору, винна Сторона несе відповідальність, визначену чинним законодавством України.

Між цими ж сторонами було підписано Додаткову угоду № 1 від 26.11.2015 до Договору купівлі-продажу № 26/11/2015 від 26.11.2015, відповідно до якої, Сторони дійшли згоди додати пункт 5.7. Договору купівлі-продажу № 26/11/2015 від 26.11.2015 у наступній редакції: « 5.7. Сторони дійшли згоди, що строк позовної давності щодо зобов`язань сторін за цим Договором, додатковими угодами до Договору, в тому числі у випадку нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань, становить п`ятнадцять років.». Сторони дійшли згоди викласти пункти 5.2. та 5.3. Договору купівлі-продажу № 26/11/2015 від 26.11.2015 у наступній редакції: « 5.2. При простроченні Покупцем виконання грошового зобов`язання перед Постачальником на строк більше 3 (трьох) календарних днів, розмір процентів, встановлений ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України застосовується в розмірі 360 % процентів річних.»

На теперішній час ТОВ «УКРАЇНА» не виконало своїх грошових зобов`язань перед ТОВ «ДУКЛА» за Договором купівлі-продажу № 26/11/2015 від 26.11.2015.

Заборгованість ТОВ «УКРАЇНА» перед ТОВ «ДУКЛА» за Договором купівлі-продажу № 26/11/2015 від 26.11.2015 складає 4 132 943,73 грн., з яких:209 244,00 грн. основний борг; 111 904,65 грн. інфляційні витрати; 3 811 795,08 грн. розмір річних.

Між ТОВ «ДУКЛА» (Постачальник) та ТОВ «УКРАЇНА» (Покупець) 01.04.2015 укладено Договір купівлі-продажу продукції для сільгоспвиробництва № 01/04-2015У, відповідно до умов якого Постачальник зобов`язується передати Покупцеві Товар на умовах, передбаченим цим Договором.

Відповідно до п. 3.1. Договору, ціна товару вказана в Специфікації до цього Договору.

Відповідно до п. 5.1. Договору, за порушення даного Договору Сторони несуть відповідальність згідно чинного законодавства України та даного Договору, якщо інше не встановлено даним Договором.

Дата виконання Договору 31.12.2015.

Між сторонами було підписано Додаткову угоду № 1 від 01.04.2016 до Договору купівлі-продажу продукції для сільгоспвиробництва № 01/04-2015У від 01.04.2015, відповідно до якої, Сторони дійшли згоди додати пункт 5.2. Договору купівлі-продажу продукції для сільгоспвиробництва № 01/04-2015У від 01.04.2015 у наступній редакції: « 5.2. Сторони дійшли згоди, що строк позовної давності щодо зобов`язань сторін за цим Договором, додатковими угодами до Договору, в тому числі у випадку нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань, становить п`ятнадцять років.». Сторони дійшли згоди додати пункт 5.3. Договору купівлі-продажу продукції для сільгоспвиробництва № 01/04-2015У від 01.04.2015 у наступній редакції: « 5.3. При простроченні Покупцем виконання грошового зобов`язання перед Постачальником на строк більше 3 (трьох) календарних днів, розмір процентів, встановлений ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України застосовується в розмірі 360 % процентів річних.».

ТОВ «УКРАЇНА» не виконало своїх грошових зобов`язань перед ТОВ «ДУКЛА» за Договором купівлі-продажу продукції для сільгоспвиробництва № 01/04-2015У від 01.04.2015.

З огляду на вищевикладене заборгованість ТОВ «УКРАЇНА» перед ТОВ «ДУКЛА» за Договором купівлі-продажу продукції для сільгоспвиробництва № 01/04-2015У від 01.04.2015 складає 821 645,07 грн., з яких: 41 598,51 грн. основний борг; 22 247,07 грн. інфляційні витрати; 757 799,49 грн. розмір річних.

Між ТОВ «ДУКЛА» (Первісний кредитор), ТОВ «УКРАЇНА» (Новий кредитор) та ПП «БІЛОЦЕРКІВСЬКА АГРОПРОМИСЛОВА ГРУПА» (Боржник) підписано Договір про відступлення права вимоги № 23-05/16ДУБ від 23.05.2016, за яким Первісний кредитор передає Новому кредиторові, а Новий кредитор приймає право вимоги, що вже виникло на дату укладання цього Договору, та право вимоги, що виникне у майбутньому, що належать Первісному кредиторові за Договором купівлі-продажу № 01/03/16БАГ від 01.04.2016 (Основний договір), укладеним між Первісним кредитором та Боржником, і стає кредитором за Основним договором.

Строк виконання Договору про відступлення права вимоги № 23-05/16ДУБ від 23.05.2016 23.05.2019.

Відповідно до п. 2.2. Договору, згідно з відступленням права вимоги, строк якої ще не настав, за цим Договором Новий кредитор сплачує Первісному кредитору компенсацію у розмірі грошового зобов`язання Боржника, що виникатиме на підставі Основного договору, шляхом безготівкового перерахування на поточний рахунок Первісного кредитора.

Між ТОВ «ДУКЛА» (Первісний кредитор), ТОВ «УКРАЇНА» (Новий кредитор) та ПП «БІЛОЦЕРКІВСЬКА АГРОПРОМИСЛОВА ГРУПА» (Боржник) було підписано Додаткову угоду № 1 від 23.05.2016 до Договору про відступлення права вимоги № 23-05/16ДУБ від 23.05.2016, відповідно до якої Сторони дійшли згоди викласти п. 4.2. Договору про відступлення права вимоги № 23-05/16ДУБ від 23.05.2016 в наступній редакції: « 4.2. При простроченні Покупцем виконання грошового зобов`язання перед Постачальником на строк більше 3 (трьох) календарних днів, розмір процентів, встановлений ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України застосовується в розмірі 360 % процентів річних.». Сторони дійшли згоди додати п. 4.5. до Договору про відступлення права вимоги № 23-05/16ДУБ від 23.05.2016 в наступній редакції: « 4.5. Сторони дійшли згоди, що строк позовної давності щодо зобов`язань сторін за цим Договором, додатковими угодами до Договору, в тому числі у випадку нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань, становить п`ятнадцять років.».

ТОВ «УКРАЇНА» не виконало своїх грошових зобов`язань перед ТОВ «ДУКЛА» за Договором про відступлення права вимоги № 23-05/16ДУБ від 23.05.2016.

З огляду на вищевикладене заборгованість ТОВ «УКРАЇНА» перед ТОВ «ДУКЛА» за Договором про відступлення права вимоги № 23-05/16ДУБ від 23.05.2016 складає 5 950 528,27 грн., з яких: 843 154,83 грн. основний борг; 42 900,43 грн. інфляційні витрати; 5 064 473,01 грн. розмір річних.

Враховуючи вищевикладене, загальний розмір заборгованості ТОВ "Україна" перед ТОВ "Дукла" складає 14 918 010,57 грн.

У судовому засіданні 13.04.2021 представник АТ КБ "Приватбанк" просив повністю відхилити вимоги даного кредитора по нарахованих процентах, посилаючись на те, що умова договору щодо підвищених процентів має ознаки фраудаторного правочину, такого, що порушує права інших кредиторів.

Розглянувши усні заперечення представника АТ КБ "Приватбанк" щодо необхідності зменшення розміру чи повного відхилення процентів, нарахованих кредитором за неналежне виконання грошових зобов`язань у відповідності до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, господарський суд дійшов висновку про необхідність їх відхилення з огляду на таке.

Згідно зі ст. 12 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Кодексом України з процедур банкрутства.

Кодекс України з процедур банкрутства є спеціальним законом, що регулює відносини неплатоспроможності, він не містить норм, які б надавали право господарському суду при розгляді грошових вимог зменшувати розмір процентів, які сторони погодили в договорі як міру відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань.

Виходячи із системного аналізу ст.ст. 1, 47 Кодексу України з процедур банкрутства стосовно визначення грошового зобов`язання, господарський суд прийшов до висновку про те, що сума процентів, нарахованих у відповідності до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України, входить до основної заборгованості з віднесенням до 4 черги задоволення.

Штрафними санкціями є неустойка (штраф, пеня), вони враховуються в реєстрі вимог кредиторів окремо від основних зобов`язань і задовольняються в 6 чергу, лише в ліквідаційній процедурі.

Статтею 233 Господарського кодексу України регулюються питання зменшення штрафних санкцій. Так, у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

З огляду на те, що проценти річних не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, застосування положень ст. 233 Господарського кодексу України при розгляді грошових вимог у справі про банкрутство є неможливим.

Статтею 204 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Матеріалами справи про банкрутство підтверджується, що ні правочин в цілому, ні окремі його положення, що стосуються встановлення розміру процентів, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, у встановленому порядку не визнані недійсними на час розгляду грошових вимог у попередньому судовому засіданні по даній справі про банкрутство.

Кредиторам у справі про банкрутство, яким є АТ КБ "Приватбанк", арбітражному керуючому статтею 42 Кодексу України з процедур банкрутства надано право на оспорення правочинів боржника протягом здійснення провадження у справі про банкрутство. Цим правом ні кредитор, ні арбітражний керуючий не скористалися.

Господарський суд не наділений правом за своєю ініціативою визнавати недійсними правочини в цілому чи їх окремі положення незалежно від підстав.

Згідно зі ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Положення ст. 526 Цивільного кодексу України (Недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання) передбачають, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України (Загальні умови виконання зобов`язання) передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 626, 629 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Також, у ч.1. ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 625 ЦК України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, частиною першою цієї статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

У частині другій зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Зазначена норма передбачає, що проценти та індекс інфляції, що стягуються у разі порушення стороною грошового зобов`язання, має компенсаційний, а не штрафний характер.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Проценти, передбачені статтею 625 ЦК України, за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів. Тобто такі проценти є гарантією для кредитора у вигляді настання певних правових наслідків для боржника через неналежне виконання ним взятих за договором зобов`язань.

Отже, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді трьох процентів річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Приписи статті 625 ЦК України про три проценти річних, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються в разі, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тобто в разі якщо в договорі не зазначено розміру процентів, цивільно-правова відповідальність за порушення грошового зобов`язання настає на підставі вимог закону, а саме статті 625 ЦК України. Якщо в договорі позики чи кредитному договорі встановлено збільшення розміру процентів у зв`язку з простроченням сплати боргу, розмір ставки, на яку збільшена плата за користування позикою (кредиту), слід вважати іншим розміром процентів, встановленим договором відповідно до частини другої статті 625 ЦК України.

Таким чином, стаття 625 ЦК України надає можливість кредитору боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, встановити інший, ніж три проценти річних, розмір процентів за користування чужими грошовими коштами.

Отже, три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення застосовуються у випадку, якщо сторони в договорі не передбачили іншого розміру процентів річних.

Судом встановлено, що у відповідності до внесених додатковими угодами змін до договорів, передбачено, що при простроченні Покупцем виконання грошового зобов`язання перед Постачальником на строк більше 3 (трьох) календарних днів, розмір процентів, встановлений ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України застосовується в розмірі 360 % процентів річних

Указані виплати процентів річних, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України, не є процентами за користування чужими грошима в розумінні статті 536 цього Кодексу, а є гарантією належного виконання грошового зобов`язання.

Підвищені проценти за статтею 625 ЦК України встановлені й узгоджені самими сторонами.

Зазначені проценти входять до складу основного боргу. Чинне цивільне законодавство не передбачає можливості суду зменшувати основний борг. Тому не може бути зменшено і розмір процентів, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України.

З урахуванням наведених норм матеріального права можна зробити висновок, що обумовлені сторонами в пункті 5 угоди про добровільне погашення заборгованості проценти річних не можуть бути зменшені за аналогією неустойки (пені) на підставі частини третьої статті 551 ЦК України, також не може бути відмовлено в їх стягненні тільки з тих підстав, що їх розмір або загальний розмір заборгованості є неспівмірним до суми основного боргу, оскільки їх стягнення не залежить від задоволення вимог про стягнення основного боргу, який до дня ухвалення судового рішення може бути виплачено.

При цьому необхідно керуватися тими мотивами, що сторони в договорі є рівними. У даному випадку обидві сторони є юридичними особами з однаковим правовим статусом. Між сторонами не існує правовідносин підпорядкування чи управління.

Також суд виходить з визнання боржником в повному обсязі нарахованих кредитором відсотків річних. Крім того, не доведено зловживання кредитора при визначенні процентів за статтею 625 ЦК України під час укладення договору про добровільне погашення заборгованості.

Якщо рівні сторони при здійсненні господарської діяльності визначили проценти за статтею 625 ЦК України в договорі, то такі проценти можуть бути переглянуті лише і виключно у випадку або зловживання стороною, на користь якої вони сплачуються, своїм привілейованим становищем, або визнання в цій частині умов договору недійсними у разі, якщо чинився протиправний тиск на одну зі сторін, чи в інших, передбачених законом випадках, якщо одна зі сторін діяла незаконно чи недобросовісно, чи штучно створила умови для такого стягнення.

Вимоги ТОВ «Дукла» є конкурсними, оскільки заборгованість виникла до відкриття провадження у справі про банкрутство.

Щодо постанови Великої Палати Верховного Суду по справі №904/417/18 від 18.03.2020, господарський суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з вищезазначеної постанови Великої Палати Верховного Суду по справі №904/417/18 від 18.03.2020, судом було зменшено розмір відсотків річних, передбачених умовами договору, з посиланням на неспівмірність заявлених до стягнення сум та враховано сплачену в повному обсязі, після відкриття провадження у справі, суму заборгованості.

Господарський суд бере до уваги те, що в спірних правовідносинах суму заборгованості не сплачено, а щодо боржника відкрито провадження у справі про банкрутство, що взагалі ставить під сумнів можливість повного погашення заборгованості. Крім того, Великою Палатою Верховного Суду було зменшено розмір відсотків річних при розгляді спору в позовному провадженні, в той час як наразі розглядається заява про визнання грошових вимог у справі про банкрутство.

За таких обставин, господарський суд не вбачає підстав для застосування до даних правовідносин позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові по справі №904/417/18 від 18.03.2020.

За змістом положень статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства конкурсними кредиторами є кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.

Згідно ч.1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

За змістом частини 1 статті 64 Кодексу України з процедур банкрутства кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цим Кодексом. При цьому:

1) у першу чергу задовольняються: вимоги щодо виплати заборгованості із заробітної плати працюючим та звільненим працівникам банкрута, грошові компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки та додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, інші кошти, належні працівникам у зв`язку з оплачуваною відсутністю на роботі (оплата часу простою не з вини працівника, гарантії на час виконання державних або громадських обов`язків, гарантії і компенсації при службових відрядженнях, гарантії для працівників, які направляються для підвищення кваліфікації, гарантії для донорів, гарантії для працівників, які направляються на обстеження до медичного закладу, соціальні виплати у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності за рахунок коштів підприємства тощо), а також вихідна допомога, належна працівникам у зв`язку з припиненням трудових відносин, та нараховані на ці суми страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, у тому числі відшкодування кредиту, отриманого на ці цілі; вимоги щодо виплати заборгованості із компенсації збитків, завданих Державному бюджету України внаслідок виконання рішень Європейського суду з прав людини, постановлених проти України; вимоги кредиторів за договорами страхування; витрати, пов`язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді; витрати кредиторів на проведення аудиту, якщо аудит проводився за рішенням господарського суду за рахунок їхніх коштів;

2) у другу чергу задовольняються: вимоги із зобов`язань, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю громадян, шляхом капіталізації у ліквідаційній процедурі відповідних платежів, у тому числі до Фонду соціального страхування України за громадян, які застраховані в цьому фонді, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, зобов`язань із сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, крім вимог, задоволених позачергово, з повернення невикористаних коштів Фонду соціального страхування України, а також вимоги громадян - довірителів (вкладників) довірчих товариств або інших суб`єктів підприємницької діяльності, які залучали майно (кошти) довірителів (вкладників);

3) у третю чергу задовольняються: вимоги щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів); вимоги центрального органу виконавчої влади, що здійснює управління державним резервом;

4) у четверту чергу задовольняються вимоги кредиторів, не забезпечені заставою;

5) у п`яту чергу задовольняються вимоги щодо повернення внесків членів трудового колективу до статутного капіталу підприємства;

6) у шосту чергу задовольняються інші вимоги.

Зазначені вимоги є конкурсними, оскільки виникли до дати відкриття провадження у справі про банкрутство.

Грошові вимоги ТОВ «Дукла» залишаються повністю неоплаченими з боку Боржника.

З огляду на обґрунтованість вимог, викладених в заяві ТОВ «Дукла», яка подана до господарського суду в межах строку, визначеного приписами ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд, дійшов висновку щодо наявності підстав для визнання його конкурсним кредитором з грошовими вимогами до боржника на суму 14 918 010,57грн. та 4540,00 грн. витрат по сплаті судового збору, яка підлягає погашенню у наступному порядку:

- 1 черга - 4 540, 00 грн (витрати по сплаті судового збору);

- 4 черга - 14 918 010,57 грн. (заборгованість)

Керуючись ст.ст. 2, 73-74, 76-79, 86, 91, 234-235 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 45, 64 Кодексу України з процедур банкрутства, суд

УХВАЛИВ:

Визнати грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Дукла" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Україна" (49040, Дніпропетровська область, м. Дніпро, пр. Праці, буд. 2Т, 23; ідентифікаційний номер юридичної особи 30508364) на суму 4 540, 00 грн. (судовий збір) - 1 черга задоволення вимог кредиторів, на суму 14 918 010,57грн. (заборгованість) - 4 черга задоволення вимог кредиторів.

Ухвала набирає законної сили - 13.04.2021 та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI Перехідних положень ГПК України, до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Суддя С.В. Мартинюк