ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2021 року Справа № 923/560/20

Господарський суд Херсонської області у складі судді Нікітенка С.В., при секретарі судового засідання Фінаровій О.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: ОСОБА_1 , смт. Велика Олександрівка, Херсонська область,

до: Державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних та фізичних осіб-підприємців Херсонської міської ради Павлюченко О.Ю., м. Херсон

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:

- ПП "Т.І.К";

- ОСОБА_2

про скасування та визнання незаконною реєстраційної дії від 06.12.2011, визнання незаконною реєстраційної дії від 20.03.2012.

За участю представників сторін:

від позивача - Бакун Т.В.;

від відповідача - не з`явився;

від ПП "Т.І.К" - не з`явився;

від ОСОБА_2 - адвокат Крижановський М.М.

Судове засідання проводиться із застосуванням програми EASYCON поза межами приміщення суду та у відповідності до ч.1 статті 222 Господарського процесуального кодексу України здійснюється повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Обставини справи.

10 червня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду Херсонської області з позовною заявою, вимоги якої спрямовані до державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Херсонської міської ради Павлюченко О.Ю., з наступними вимогами:

- скасувати та визнати незаконною реєстраційну дію за №6000484 від 06.12.2011 (зміна складу підписантів), яка була внесена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, в реєстраційні відомості про юридичну особу, приватне підприємство "Т.І.К.", ґрунтуючись на недостовірній інформації викладеної в підробленому (сфальшованому) протоколі зборів засновників ПП "Т.І.К." №2 від 01.08.2011 р.;

- визнати незаконною реєстраційну дію під номером №7000484 від 20.03.2012р. (зміна керівника юридичної особи), яка була внесена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, в реєстраційні відомості про юридичну особу, приватне підприємство "Т.І.К.", ґрунтуючись на недостовірній інформації викладеної в підробленому (сфальшованому) протоколі зборів засновників ПП "Т.І.К." №2 від 19.03.2012 р.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що рішенням Високопільського районного суду Херсонської області від 18.12.2013 встановлено факт фальсифікації протоколів загальних зборів учасників ПП «Т.І.К.» від 01.08.2011р. та від 19.03.2012. Також в протоколах №2 від 01.08.2011 та від 19.03.2012 підписи ОСОБА_1 є підробленими та виконані іншою особою, що встановлено висновком судово-почеркознавчої експертизи № 1629. В подальшому ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду Херсонської області з позовом до Приватного підприємства "Т.І.К." про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників Приватного підприємства "Т.І.К.", викладеного в протоколі засновників підприємства № 2 від 19.03.2012. Рішенням Господарського суду Херсонської області від 30.06.2016 у справі № 923/458/16 відмовлено у задоволені позову. Проте, постановою Одеського апеляційного господарського суду від 31.10.2016 у справі № 923/458/16, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 12.01.2017, рішення Господарського суду Херсонської області від 30.06.2016 у справі №923/458/16 скасовано, позов задоволено, визнано недійсним рішення загальних зборів учасників Приватного підприємства "Т.І.К.", зазначене в протоколі засновників підприємства №2 від 19.03.2012р.

12 березня 2020 року позивачка, як директор приватного підприємства Т.І.К., надіслала до відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Херсонської міської ради пакет документів для внесення змін в реєстраційні відомості про юридичну особу, приватне підприємство Т.І.К..

21 березня 2020 року на адресу ПП "Т.І.К" надійшло повідомлення від державного реєстратора про зупинення розгляду документів поданих для державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 27 ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань».

Позивачка стверджує, що подана нею заява про внесення змін в реєстраційні відомості про юридичну особу ПП «Т.І.К», а саме скасування недостовірної інформації, була оформлена у відповідності до діючих законодавчих норм ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань», а надані до заяви підтверджуючі документи були завірені належним чином, в той час, як держреєстратором порушено права та інтереси ОСОБА_1 , як власника ПП «Т.І.К.», на те щоб реєстраційні дані про підприємство були достовірними і не містили неправдивої інформації. Досудове урегулювання питання скасування недостовірних відомостей, які містяться у відомостях ЄДР стосовно ПП «Т.І.К.», вирішено не було.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 15 червня 2020 року відмовлено позивачу у відкритті провадження у справі, позовну заяву з додатком повернуто заявнику.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 27 серпня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Херсонської області від 15.06.2020р. у справі №923/560/20 задоволено, ухвалу Господарського суду Херсонської області від 15 червня 2020 року у справі №923/560/20 скасовано та передано справу № 923/560/20 до Господарського суду Херсонської області для вирішення питання про відкриття провадження за позовною заявою.

Ухвалою від 18 вересня 2020 року суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Розгляд справи № 923/560/20 визначено здійснювати за правилами загального позовного провадження з повідомленням викликом сторін.

Цією ж ухвалою суд запропонував учасникам провадження у встановлені строки надіслати (надати) до суду: відповідачу - відзив на позовну заяву (одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду надіслати (надати) іншим учасникам справи копію відзиву та доданих до нього документів, а відповідні докази представити суду), належним чином завірені копії статутних та реєстраційних документів та позивачу відповідь на відзив.

У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді у період з 19.10.2020 по 23.10.2020, призначене на 19.10.2020 підготовче засідання у справі не відбулось.

Ухвалою від 27.10.2020 суд призначив підготовче засідання у справі на 12.11.2020 о 14:30 год.

04 листопада 2020 року до суду від відповідача у справі надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд відмовити позивачу у задоволені позову, оскільки позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушеного права, зазначає, що позовні вимоги необґрунтовані та безпідставні. Одночасно відповідачем подано заяву про застосування строків позовної давності до вимог позивача.

Відзив з додатком суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.

Ухвалою від 12 листопада 2020 року суд продовжив на 30 днів строк проведення підготовчого провадження у справі № 923/560/20 та відкладено підготовче засідання у справі.

Ухвалою від 03 грудня 2020 року суд залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Приватне підприємство "Т.І.К" та ОСОБА_2 , суд запропонував третім особам надати письмові пояснення або свої міркування по суті заявленого позивачем позову.

Також вказаною ухвалою суд продовжено строк проведення підготовчого провадження у справі на підставі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та відклав підготовче засідання у справі.

10 грудня 2020 року до суду від позивачки надійшла відповідь на відзив відповідача, в якій позивачкою надано пояснення на доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву.

Суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи відповідь на відзив відповідача.

05 січня 2021 року до суду від відповідача у справі надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

Ухвалою від 05.01.2021 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу № 923/560/20 до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 03.02.2021 за клопотанням позивачки визначено судові засідання у справі проводити в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

04 лютого 2021 року до суду від третьої особи ОСОБА_2 надійшли пояснення по суті заявленого позову, в яких третя особа просить суд визнати поважними причини пропуску строку для надання пояснень, поновити даний строк, врахувати доводи викладені в поясненнях та відмовити позивачці у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 113 ГПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства (ч. ч. 1, 2 ст. 114 ГПК України).

Частиною 4 ст. 168 ГПК України унормовано, що пояснення третьої особи подаються в строк, встановлений судом. Суд має встановити такий строк, який дозволить третій особі підготувати свої міркування, аргументи та відповідні докази, та надати пояснення до позову або відзиву, а іншим учасникам справи - відповідь на такі пояснення завчасно до початку розгляду справи по суті.

За приписами ч. 2 ст. 119 ГПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

За таких обставин, заслухавши пояснення представника третьої особи суд дійшов висновку щодо поважності причин пропуску встановленого строку та поновлює третій особі строк для подання пояснень на позовну заяву.

У судовому засіданні 04.02.2021 протокольною ухвалою суд продовжив строк розгляду справи № 923/560/20 по суті на підставі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та визначено розгляд справи здійснити впродовж розумного строку.

У судовому засіданні 04.02.2021 оголошено перерву до 11:00 год. 23.02.2021.

22 лютого 2021 року до суду від позивачки у справі надійшла відповідь на пояснення третьої особи ОСОБА_2 .. Дану відповідь прийнято судом до розгляду та залучено до матеріалів справи.

За клопотанням позивачки у судовому засіданні 23.02.2021 оголошено перерву до 16:00 год. 08 квітня 2021 року.

У призначене судове засідання 08.04.2021 з`явилась позивачка та представник третьої особи ОСОБА_2 .

Позивачка у судовому засіданні 08.04.2021 позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві.

Представник третьої особи ОСОБА_2 у судовому засіданні 08.04.2021 позовні вимоги не визнав та у задоволенні позову просив відмовити, надавши аналогічні пояснення тим, які містяться у письмових поясненнях на позовну заяву.

У судовому засіданні 08.04.2021 проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення і повідомлено присутнім учасникам справи про орієнтовний час складення повного рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, суд -

в с т а н о в и в:

Матеріали справи свідчать, що 10.04.2007 Приватне підприємство "Т.І.К." зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців з присвоєнням ідентифікаційного коду юридичної особи - 35005285.

За твердженням ОСОБА_1 відповідно до Протоколу №1 від 12.08.2009 вона була єдиним власником та директором ПП «Т.І.К.» .

Позивачка вказує, що 29.09.2010 у відповідності до рішення засновника від 31.08.2010, як єдиного власника ПП «Т.І.К.», відбулася державна реєстрація зміни юридичної адреси підприємства.

Зазначає, що 15.04.2011р. було прийнято рішення про передачу частки у статутному капіталі, - п`ятдесят відсотків (50%) Статутного капіталу ПП «Т.І.К.» на користь ОСОБА_2 про що зроблено відповідний запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зміна складу або інформації про засновників (запис 4000484).

В подальшому, за твердженням ОСОБА_1 , їй стало відомо про існування рішення загальних зборів учасників ПП "Т.І.К" від 01.08.2011р. оформленого протоколом №2, яким надано ОСОБА_3 право представляти інтереси ПП "Т.І.К." та від 19.03.2012р. оформленого протоколом №2, яким вирішено призначити на посаду директора ПП "Т.І.К." ОСОБА_3 та доручити здійснити всі дії, пов`язані із внесенням змін до відомостей по ПП " Т.І.К. " новообраному директору.

Про вказані рішення внесено записи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, а саме: державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи; 6000484 від 06.12.2011р.; заміна складу підписантів; внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах; №17000484 від 20.03.2012 (скасована); зміна видів діяльності, зміна керівника юридичної особи.

В подальшому ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду Херсонської області з позовом до ПП "Т.І.К." про визнання недійним рішення загальних зборів учасників ПП "Т.І.К." від 19.03.2012р., оформленого протоколом №2 засновників підприємства, згідно з яким вирішено обрати на посаду директора ПП "Т.І.К." ОСОБА_3 та доручити здійснити всі дії, пов`язані із внесенням змін до відомостей по ПП "Т.І.К.".

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 30.06.2016р. у справі № 923/458/16 в позові відмовлено у зв`язку зі спливом позовної давності без поважних причин її пропуску.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 31.10.2016, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 12.01.2017 рішення господарського суду від 30.06.2016р. скасовано. Прийнято нове рішення про задоволення позову. Визнано недійним рішення загальних зборів учасників ПП "Т.І.К.", зазначене в протоколі засновників підприємства №2 від 19.03.2012р.

Позивачка вказує, що 12.03.2020 вона, як директор приватного підприємства «Т.І.К.», надіслала поштовим відправленням, з описом вкладення, начальнику відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Херсонської міської ради Купліванчук Галині Павлівні, нотаріально завірену заяву про внесення змін в реєстраційні відомості про юридичну особу, приватне підприємство «Т.І.К.», з копіями документів завірених належним чином.

В подальшому позивачкою отримано повідомлення від державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Херсонської міської ради Павлюченко 0.Ю. №17-16/392 від 18.03.2020, за змістом якого заявницю ПП «Т.І.К.» Банкун Т.В. повідомлено про зупинення до 01.04.2020 розгляду документів, поданих для державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ПП «Т.І.К.» (35005285) на підставі на підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 27 ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», а саме: не подано примірник оригіналу (нотаріально засвідчена копія) рішення уповноваженого органу управління юридичної особи про зміни, що вносяться до ЄДР. Заява про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в ЄДР повинна бути викладена на спеціальному бланку нотаріальних документів на підставі ч. 3 ст. 34 ЗУ «Про нотаріат». Також у повідомленні зазначено, що у разі подання документів необхідних для усунення підстав для зупинення їх розгляду протягом встановленого строку розгляд документів поновлюється.

Повідомленням про відмову у проведенні державної реєстрації №17-17/764 від 28.05.2020 повідомлено ОСОБА_1 про відмову у проведенні державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ПП "Т.І.К." оскільки заявником не усунуто підстави зупинення розгляду документів протягом встановленого строку.

26 травня 2020 року позивачка звернулась до Херсонського окружного адміністративного суду з даним адміністративним позовом до Державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Херсонської міської ради Павлюченко О.Ю., в якому просила :

- скасувати та визнати незаконною реєстраційну дію за №6000484 від 06.12.2011 (зміна складу підписантів), яка була внесена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, в реєстраційні відомості про юридичну особу, приватне підприємство "Т.І.К.", ґрунтуючись на недостовірній інформації викладеної в підробленому (сфальшованому) протоколі зборів засновників ПП "Т.І.К." №2 від 01.08.2011 року;

- визнати незаконною реєстраційну дію під номером №7000484 (зміна керівника юридичної особи), яка була внесена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, в реєстраційні відомості про юридичну особу, приватне підприємство "Т.І.К.", ґрунтуючись на недостовірній інформації викладеної в підробленому (сфальшованому) протоколі зборів засновників ПП "Т.І.К." №2 від 19.03.2012 року.

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 29.05.2020 у справі № 540/1339/20 у відкритті провадження відмовлено та зазначено, що позовна заява підлягає розгляду у порядку господарського судочинства, після чого ОСОБА_1 звернулася з відповідним позовом до господарського суду Херсонської області.

Позивачка вказує, що вимога державного реєстратора про те, щоб власники ПП «Т.І.К.» своїм рішенням зборів засновників підприємства, нотаріально завіреним, встановили підробку Протоколу №2 від 01.08.2011 та Протоколу №2 від 19.03.2012 року є недоречним, тому що даний факт вже встановлено судом України що викладено в судовому рішенні від 26.12.2013 року, і не потребує додаткового рішення засновниками ПП «Т.І.К.» про скасування даної недостовірної інформації, тому рішення державного реєстратора Павлюченко О.Ю., про зупинення розгляду наданих ОСОБА_1 документів, вимога надіслання додаткових рішень засновників, порушують мої права та інтереси, як власника ПП «Т.І.К.» на те, щоб реєстраційні дані про моє приватне підприємство «Т.І.К.» були достовірними, і не містили неправдивої інформації.

Оскільки відповідач відмовив позивачці у проведені реєстраційних дій, дані обставини стали підставою для звернення ОСОБА_1 з позовною заявою до суду.

Таким чином, виник спір, який підлягає вирішенню у судовому порядку.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Так, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, ОСОБА_1 вказує на порушення її прав та інтересів як власника ПП «Т.І.К.», оскільки наявність недостовірних відомостей в ЄДР про ПП «Т.І.К.» порушує її права власника підприємства, встановлені ст. 65 ГК України та Статутом ПП «Т.І.К.» щодо управління підприємством.

Таким чином, позовні вимоги у розглядуваній справі стосуються стверджуваного порушення корпоративних прав позивачки, характер спірних відносин пов`язаний з необхідністю захисту її прав власника підприємства, що за своїм змістом наближені до корпоративних прав.

З матеріалів справи слідує, що 17.03.2020 до відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Херсонської міської ради надійшли документи від директора Приватного підприємства «Т.І.К.» Бакун Т.В., для внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах.

Відповідно до опису, для проведення реєстраційної дії "Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах" заявником було надані наступні документи:

Заява про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 10.03.2020р.;

- опис вкладення від 12.03.2020р.;

- заява від 12.03.2020р.;

- копія ухвали Високопільського районного суду Херсонської області № 650/1244/13-к від 18.12.2013р.;

- копія Висновку експерта № 1629 від 29.05.2013р.;

- квитанція від 12.03.2020р..

За результатами розгляду документів, державним реєстратором Павлюченко О.Ю. було прийнято рішення від 18.03.2020 за № 17-16/392 про зупинення розгляду документів та надано заявнику відповідне повідомлення.

28 травня 2020 року державним реєстратором Павлюченко О.Ю. було надіслано ОСОБА_1 повідомлення про відмову в проведенні державної реєстрації з причин не усунення підстав для зупинення розгляду документів протягом встановленого строку.

Зміст пунктів 4 і 5 ч. 3 ст. 162 ГПК України дає підстави зробити висновок, що предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Суд погоджується з доводами відповідача, що у позовній заяві підстави позову не відповідають предмету позову, з огляду на наступне.

Так, в прохальній частині позовної заяви позивачка просить суд визнати незаконною та скасувати реєстраційну дію від 06.12.2011 та реєстраційну дію від 20.03.2012 щодо зміни складу підписантів та зміни керівника ПП "Т.І.К.".

Таким чином, в даній справі предметом позову є оскарження реєстраційної дії №6000484 від 06.12.2011 та реєстраційної дії №7000484 від 20.03.2012, які позивачка вважає незаконними та просить суд їх скасувати.

Приписами ч. 2 ст. 76 ГПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Поняття предмету доказування слід розглядати в призмі підстав позову, оскільки ці процесуально правові інститути є суміжними.

Підстава позову - обставини (фактична підстава) і норми права (юридична підстава), які в сукупності дають право особі звернутися до суду з вимогами до відповідача.

Зі змісту позовної заяви слідує, що позивачка просить суд визнати незаконними та скасувати реєстраційні дії, з тих підстав, що держаний реєстратор Павлюченко О.Ю. відмови у проведенні державної реєстрації від 28.05.2020 №17-17/764, а не оскаржує саму відмову у проведенні державної реєстрації.

З викладеного слідує, що позивачкою обрано невірний спосіб захисту порушеного права.

Крім того, відповідно до ст. 34 «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів або до суду.

Таким чином згідно вимог наведеної статті, а також принципом персональної відповідальності публічних службовців, позов стосовно незаконності рішення, дій або бездіяльності державного реєстратора чи суб`єкта державної реєстрації має бути спрямований до того державного реєстратора чи суб`єкта державної реєстрації, який безпосередньо приймав вчинював дію яка оскаржується.

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань, а також копії витягу з реєстру від 03.04.2020 за № наданим позивачкою, суб`єктом державної реєстрації оскаржуваних реєстраційних дій є Великоолександрівська районна державна адміністрація Херсонської області, а саме державний реєстратор Жарков Євгеній Миколайович.

Виходячи з викладеного, оскільки позивачкою оскаржується реєстраційна дія № 6000484 від 06.12.2011 та реєстраційна дія №7000484 від 20.03.2012, до яких державний реєстратор Павлюченко О.Ю. не має жодного відношення, він також і не є учасником ПП "Т.І.К.", а тому вказаний відповідач є неналежним відповідачем у даній справі.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що за змістом ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 20 ГПК України встановлено категорію справ, що відносяться до юрисдикції господарських судів.

Стаття 12 ГПК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів відповідно до ч.2ст. 16 ЦК України можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Су зазначає, що право або інтерес позивача може бути порушено внесенням до Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про проведену державну реєстрацію права. При цьому рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань вичерпує свою дію. А тому після внесення такого запису скасування та/або визнання незаконною реєстраційної дії не може бути належним способом захисту права або інтересу позивача.

Суд вважає, що належним способом захисту права або інтересу позивача у такому разі є не скасування та/або визнання незаконною реєстраційної дії суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав, а скасування запису про проведену державну реєстрацію права.

Водночас у постанові Великої Палати Верховного Суду від 4.09.2018 № 915/127/18 зазначено, що у разі, коли суд установить, що суб`єкт державної реєстрації прав правомірно прийняв рішення про державну реєстрацію права (зокрема, для державної реєстрації подані всі необхідні документи, які вимагаються відповідно до закону, та немає встановлених законом підстав для відмови у державній реєстрації права), це не є перешкодою для задоволення позову про скасування запису про проведену державну реєстрацію права, якщо наявність такого запису порушує право або інтерес позивача. Тому за позовом про скасування запису про проведену державну реєстрацію відповідного права відповідачем є не суб`єкт державної реєстрації прав, а особа, щодо права якої здійснено такий запис.

Отже, якщо позивач не був заявником стосовно оскаржених ним реєстраційних дій, які були вчинені за заявою іншої особи, такий спір є спором про цивільне право незалежно від того, чи здійснено державну реєстрацію прав з дотриманням державним реєстратором вимог законодавства.

Суд вважає, що у даному випадку державний реєстратор Жарков Є.М. вчиняючи оскаржувані реєстраційні дії не мав правовідносин саме з позивачкою.

Суд вважає, що спір про скасування реєстраційного запису має розглядатись як спір, що пов`язаний з порушенням корпоративних прав позивачки, як учасника приватного підприємства, іншою особою.

Тобто належним відповідачем за заявленими позовними вимогами є ПП "Т.І.К.", як юридична особа, до відомостей про яку, що містяться в державному реєстрі, спірними реєстраційними записами були внесені зміни.

У господарському процесі сторонами у справі є особи, правовий спір яких вирішується в суді, які мають юридичну заінтересованість в результаті справи, мають комплекс процесуальних прав і обов`язків, необхідних для захисту прав, свобод та інтересів. Відповідачем є особа, яка, на думку позивача, порушила, не визнає чи оспорює його суб`єктивне право, свободи чи інтерес, який охороняється законом.

Правовими наслідками задоволення судом позову є зобов`язання відповідача як особи, до якої позивачем пред`являється матеріально - правова вимога, вжити заходів до вчинення дій, утримання від вчинення дій та усунення обставин, що призвели до порушення, невизнання чи оспорювання права або охоронюваного законом інтересу шляхом, зазначеним у резолютивній частині судового рішення.

Відповідно до ст. 47 ГПК України позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо іншої сторони діє в судовому процесі самостійно.

Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів; права або обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; предметом спору є однорідні права і обов`язки.

Згідно ч. 2 ст. 48 ГПК України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Таким чином, оскільки суд позбавлений можливості замінити первісного відповідача належним відповідачем, що само по собі унеможливлює правильне вирішення спору по суті, у задоволенні такого позову слід відмовити з цих підстав, що не позбавляє права позивача повторно звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів, з іншим позовом, вказавши всіх належних учасників справи.

Суд вважає, що оцінка доводів позивачки, викладених у позовній заяві щодо законності внесення оскаржуваних реєстраційних записів до Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є передчасною, оскільки вони можуть бути предметом розгляду при новому розгляді справи у суді.

Щодо заяви відповідача від 03.11.2020 про застосування строку позовної давності (т.1, а.с. 140-141), суд зазначає наступне.

Пунктом 2.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. №10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" передбачено, що за змістом частини першої статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, порушено право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Виходячи із зазначеного та з огляду на відсутність підстав для задоволення позовних вимог, заява відповідача про застосування до спірних правовідносин строків позовної давності судом не розглядається.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Щодо інших доводів учасників справи, викладених в обґрунтування власних правових позицій по наявному спору, то суд не вбачає підстав для надання таким оцінки у межах розглядуваного спору, оскільки вищенаведені аргументи суду у даному рішенні, на думку суду, є самостійною та достатньою підставою для висновку про відмову у задоволені позовних вимог.

Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 123, 129, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 20.04.2021.

Суддя С.В. Нікітенко