Господарський суд
Житомирської області
_______________________________________
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" квітня 2021 р. м. Житомир Справа № 906/1318/19 (906/77/21)

Господарський суд Житомирської області у складі судді Костриці О.О. при секретарі судового засідання Шаховій Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом Комунального підприємства "Житомирводоканал" Житомирської міської ради до Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про стягнення 149942,56 грн,

за участю учасників судового процесу:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

Комунальне підприємство "Житомирводоканал" Житомирської міської ради (далі - КП "Житомирводоканал" Житомирської міської ради, позивач) звернулося до Господарського суду Житомирської області з позовною заявою до Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (далі - ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України", відповідач, боржник) про стягнення 149942,56 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги до боржника, КП "Житомирводоканал" Житомирської міської ради зазначено, що між позивачем та філією "Зарічанська ДЕД" ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" 14.06.2018, яка є відокремленим підрозділом відповідача, укладено договір №454 про відпуск води з комунального водопроводу та приймання стічних вод у комунальну каналізацією. Відповідачем та його відокремленим підрозділом не виконано належним чином договірні зобов`язання щодо оплати отриманих послуг, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 149 942,56 грн.

Ухвалою господарського суду від 25.01.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №906/77/21 в межах справи про банкрутство ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України"; постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 11.03.2021 о 10:00 год.

У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Костриці О.О., судове засідання 11.03.2021 не відбулося.

Ухвалою господарського суду від 15.03.2021 призначено підготовче засідання на 25.03.2021 об 11:10 год.

Ухвалою господарського суду від 25.03.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу № 906/77/21 за позовом КП "Житомирводоканал" Житомирської міської ради до ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" про стягнення 149942,56 грн до судового розгляду по суті; призначено судове засідання на 22.04.2021 об 11:30 год.

19.04.2021 до господарського суду надійшла заява КП "Житомирводоканал" Житомирської міської ради від 19.04.2021 № 8/577 про розгляд справи без участі представника позивача.

Представник позивача у судове засідання 22.04.2021 не з`явився.

Відповідач не скористався своїм правом надання письмового відзиву на позовну заяву та правом на участь в судовому засіданні: повноважного представника в судове засідання не направив, про причини неявки суд не повідомив, хоча про місце, дату та час судового засідання повідомлявся своєчасно та відповідно до Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Розглянувши заяву КП "Житомирводоканал" Житомирської міської ради від 19.04.2021 № 8/577 про розгляд справи без участі представника позивача, господарський суд прийшов до висновку задовольнити її, здійснити розгляд справи без участі представника позивача.

Згідно з частиною 1 статті 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи, що явка представника відповідача в судове засідання обов`язковою не визнавалася, а надання відповідачем письмового відзиву відповідно до вимог статті 42 ГПК України є правом відповідача, а не його обов`язком, суд вважає, що неявка представника відповідача та неподання відзиву на позовну заяву, не перешкоджає розгляду справи. Розгляд справи здійснюється за наявними в ній матеріалами, відповідно до частини 9 статті 165 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд Житомирської області, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України.

Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати.

Частиною 1 статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими ГПК України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. В силу приписів частини 2 вказаної статті господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 05.03.2020, зокрема, відкрито провадження у справі про банкрутство ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України", у зв`язку з чим розгляд позовної заяви КП "Житомирводоканал" Житомирської міської ради ухвалою господарського суду від 25.01.2021 постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження у межах справи № 906/1318/19 про банкрутство ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України".

Разом з тим, ухвалою господарського суду від 28.01.2021, зокрема, провадження у справі № 906/1318/19 про банкрутство ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" було закрито.

Слід зазначити, що статтею 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

За змістом положень статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Устименко проти України" (заява № 32053/13).

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20.07.2006 зазначив, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі "Занд проти Австрії" висловлено думку, що термін "судом, встановленим законом" у пункті першому статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з [...] питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів [...]".

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об`ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Як вказано у рішенні Конституційного Суду України №15-рп/2004 від 02.11.2004, верховенство права - це панування права в суспільстві. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим, у тому числі обмежувати свободу та рівність особи.

Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права.

Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у рішенні від 30.01.2003 № 3-рп/2003 у справі про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора: "Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах."

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

За приписами частини 2 статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних зі здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до частин 1, 2 статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та ФОП, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно з частиною 2 статті 31 ГПК України справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа відноситься до виключної підсудності іншого суду.

У разі закриття/припинення провадження в справі про банкрутство, розгляд спорів, стороною в яких є боржник, у межах справи про банкрутство завершується їх розглядом по суті суддею, якому були передані такі справи автоматизованою системою документообігу суду, з ухваленням відповідного судового рішення, що узгоджується з принципом "незмінності складу суду", задля недопущення створення для сторін перешкод у реалізації права на судовий захист і загрози сутності гарантованого Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод права сторін на доступ до суду та ефективний засіб захисту упродовж розумного строку.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 20.01.2021 у справі № 5017/2833/2012.

З огляду на зазначене, враховуючи те, що положеннями ГПК України та Кодексу України з процедур банкрутства не передбачено передачу справи, стороною якої є боржник, іншому суду після закриття провадження у справі про банкрутство, зважаючи на мету звернення позивача до суду та необхідність забезпечення поновлення можливого порушеного права позивача, у суду відсутні підстави для передачі позовної заяви КП "Житомирводоканал" Житомирської міської ради іншому суду.

З матеріалів справи судом встановлено, що 14.06.2018 між КП "Житомирводоканал" Житомирської міської ради (виконавець) та філією "Зарічанська ДЕД "ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України", яка є відокремленим підрозділом відповідача (споживач) укладено договір № 454 про відпуск води з комунального водопроводу та приймання стічних вод в комунальну каналізацію (т. 1 а.с. 4-7).

Відповідно до розділу 1 договору виконавець зобов`язався постачати споживачу воду із комунального водопроводу і приймати від нього стоки у комунальну каналізаційну систему міста Житомира; споживач зобов`язався своєчасно і в повному обсязі на умовах даного договору оплачувати надані йому виконавцем послуги з водопостачання та водовідведення за встановленими тарифами згідно виставлених рахунків.

Згідно з пунктом 7.4. договору оплата спожитих послуг з водопостачання та водовідведення здійснюється споживачем шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок виконавця. Споживач зобов`язаний виконувати в повному обсязі вимоги правил приймання стічних вод споживача у каналізаційну мережу м.Житомира та договору на послуги водовідведення, сплачувати надані послуги виконавцю у 5-денний термін після отримання платіжного документу або у 10-денний термін з дня його відправлення. Споживач може здійснювати попередню оплату до 25 числа поточного місяця у розмірі 100 % від очікуваного споживання в наступному місяці. Остаточний розрахунок проводиться за фактично спожиті послуги водопостачання та водовідведення.

Позивачем зазначено, що з березня 2020 року по грудень 2020 року включно відповідачу було надано послуги з відпуску води з комунального водопроводу та приймання стічних вод в комунальну каналізацію на загальну суму 149 942,56 грн.

Відповідач вищезазначену суму позивачу не сплатив, у зв`язку з чим утворилася заборгованість на суму 149 942,56 грн.

За викладених обставин, враховуючи неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань, позивачем зазначено про необхідність стягнення на його користь суму заборгованості в розмірі 149 942,56 грн.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст. 509 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України, господарський договір є підставою виникнення господарських зобов`язань.

Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що укладений між сторонами договір від 14.06.2018 за своєю юридичною природою є договором про надання послуг.

Відповідно до частини 1 статті 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Матеріалами справи підтверджено, що в період з березня 2020 по грудень 2020 року включно позивачем надано відповідачу послуги та виставлено рахунки на оплату на загальну суму 149 942,56 грн, а саме:

- за березень 2020 року - рахунок від 17.03.2020 №454/107562 на суму 14838,20 грн (т. 1 а.с. 9);

- за квітень 2020 року - рахунок від 21.04.2020 №454/109662 на суму 14741,46 грн (т. 1 а.с. 10);

- за травень 2020 року - рахунок від 25.05.2020 №454/111614 на суму 14802,86грн (т. 1 а.с. 11);

- за червень 2020 року - рахунок від 22.06.2020 №454/113351 на суму 15348,01грн (т. 1 а.с. 12);

- за липень 2020 року - рахунок від 24.07.2020 №454/115901 на суму 15382,12 грн (т. 1 а.с. 13);

- за серпень 2020 року - рахунок від 27.08.2020 № 454/118625 на суму 15124,39грн (т. 1а.с. 14);

- за вересень 2020 року - рахунок від 30.09.2020 №454/121066 на суму 15052,16грн (т. 1 а.с.15);

- за жовтень 2020 року - рахунок від 31.10.2020 №454/123469 на суму 14626,67грн (т. 1 а.с. 16);

- за листопад 2020 року - рахунок від 30.11.2020 №454/125851 на суму 15260,51грн (т. 1 а.с. 17);

- за грудень 2020 року - рахунок від 30.12.2020 №454/128349 на суму 14765,88грн (т. 1 а.с. 18).

Відповідач свої зобов`язання щодо сплати за отримані послуги перед позивачем не виконав.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем за період з березня 2020 року по грудень 2020 року включно становить 149 942,56 грн.

За частинами 2, 3 статті 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 73 ГПК України).

Згідно з частинами 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами статей 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивачем доведено суду обґрунтованість заявлених позовних вимог належними та допустимими доказами у справі.

Отже, вимога КП "Житомирводоканал" Житомирської міської про стягнення 149 942,56 грн заборгованості підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2021 року - 2270 гривні.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, суд зазначає, що судовий збір у розмірі 2270,00 грн підлягає покладенню на відповідача.

Керуючись статтями 20, 73 - 80, 86,129, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, статтями 2, 7 Кодексу України з процедур банкрутства, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Комунального підприємства "Житомирводоканал" Житомирської міської ради до Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Автомобільні дороги України" задовольнити.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Автомобільні дороги України" (10003, м. Житомир, вул. Перемоги, 75, ідентифікаційний код 32008278) на користь Комунального підприємства "Житомирводоканал" Житомирської міської ради (10005, м. Житомир, вул. Чуднівська, 120, ідентифікаційний код 03344065) - 149942,56грн. заборгованості, 2270,00 грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 23.04.2021.

Суддя Костриця О.О.