РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.04.2021Справа № 910/2508/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Комарової О.С. розглянув в порядку спрощеного позовного провадження

Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛКОР ДИСТРИБУЦИЯ УА»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДЕРЖЦИФРА»

про стягнення 107 871, 65 грн

Без повідомлення (виклику) учасників судового процесу

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕЛКОР ДИСТРИБУЦИЯ УА» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДЕРЖЦИФРА» про стягнення 107 871, 65 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором про надання послуг № №10-02-20 від 10 лютого 2020 року щодо своєчасної оплати за надані послуги, внаслідок чого й утворилась спірна заборгованість про стягнення якої, з урахуванням пені, інфляційних втрат та 20% річних, просить позивач.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22 лютого 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду від 22.02.2021 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 03049, м. Київ, вул. Юліуса Фучика, буд. 4, гр. пр. 49.

Однак, конверт з ухвалою суду був повернутий відділенням поштового зв`язку у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що неотримання листа з ухвалою суду відповідачем та його повернення до суду є наслідком відсутності волевиявлення відповідача щодо його належного отримання, проте, ніяким чином не неналежним повідомленням про розгляд справи у розмінні Господарського процесуального кодексу України.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач так і не скористався правом на подання відзиву, а за висновками суду у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

10 лютого 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕЛКОР ДИСТРИБУЦИЯ УА» (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРДЕРЖЦИФРА» (замовник) укладено договір про надання послуг № 10-02-20 (далі - Договір), за умовами якого виконавець зобов`язується за завданням замовника надавати послуги щодо забезпечення доступу до авторизованих сервісів (послуг) Amazon (надалі - послуги) на території України, а замовник зобов`язується приймати надані відповідачем послуги та оплачувати їх вартість.

Згідно пунктів 1.2, 1.3 Договору, під авторизованими послугами (сервісами) розуміють послуги, що надаються компанією АМАЗОН ВЕБ СЕРВІСЕЗ, ІНК. та визначені в додатку № 1 до цього Договору, які можуть періодично оновлюватися АМАЗОН ВЕБ СЕРВІСЕЗ, ІНК на сайті за посиланням https://aws.amazon.com/products (далі - «Авторизовані послуги»).

Послуги надаються виконавцем з використанням обчислювальних потужностей та технологій Амазон Веб Сервісес (Amazon Web Services), правовласником яких є АМАЗОН ВЕБ СЕРВІСЕЗ, ІНК., (далі - «Правовласник»).

У пункті 2.4 Договору сторони домовились, що послуги у кожному звітному періоді протягом строку чинності цього Договору вважатимуться наданими Виконавцем в повному обсязі, у встановлені строки, з дотриманням інших встановлених цим Договором вимог, прийнятими Замовником без зауважень та підлягають оплаті в повному обсязі, якщо таке приймання оформлене актом наданих послуг, складеним в письмовій формі у двох примірниках-оригіналах - по одному для кожної сторони, що мають рівну юридичну силу.

Виконавець складає проект Акту не пізніше 15 (п`ятнадцятого числа) місяця, наступного за кожним Звітним періодом протягом строку дії Договору, підписує його зі своєї сторони, скріплює відбитком печатки та будь-яким зручним способом направляє зазначений проект замовникові (пп. 2.4.1 Договору).

За змістом пунктів 3.1-3.4 Договору, вартість послуг, що підлягає оплаті замовником виконавцю за підсумками кожного звітного періоду протягом строку чинності цього Договору, визначається за наступною формулою та вказується виконавцем в акті наданих послуг та рахунку на їх оплату, що передбачені, відповідно, пунктами 2.4 та 3.2 цього Договору:

ВП = (Е х К) + КМ + ПДВ, де

ВП - вартість Послуг, що підлягає сплаті Замовником Виконавцю за підсумками відповідного Звітного періоду, в гривнях з урахуванням ПДВ;

Е - еквівалент в доларах США вартісного показника, визначеного за даними біллінгової системи Особистого кабінету, що відображає обсяг Послуг, фактично спожитих Замовником протягом відповідного Звітного періоду;

К - міжбанківський курс долара США до гривні (курс продажу), встановлений на міжбанківському валютному ринку України за даними веб-сайту http://minfin.com.ua/currency/mb/archive/usd (у випадку збоїв у роботі цього ресурсу за цим Договором можуть використовуватися дані іншого доступного інформаційного ресурсу, погодженого Сторонами) станом на момент закриття торгів в останній робочий день Звітного періоду;

X знак множення;

+ - знак додавання;

КМ - комісія Виконавця, що складає 5%;

ПДВ - сума податку на додану вартість.

Виконавець складає рахунок на оплату вартості послуг за підсумками кожного звітного періоду протягом строку чинності цього Договору та передає його замовникові разом з відповідним проектом акту наданих послуг в порядку, встановленому підпунктом 2.4.1 цього Договору.

Замовник зобов`язаний оплатити виконавцеві вартість послуг, спожитих ним у кожному звітному періоді протягом строку дії цього Договору, не пізніше 25 (двадцять п`ятого) числа місяця, наступного за таким звітним періодом.

Зобов`язання замовника з оплати вартості спожитих у відповідному звітному періоді послуг вважається виконаним в момент зарахування грошових коштів у сумі, визначеній у підписаному сторонами акті наданих послуг, на вказаний у цьому Договору поточний банківський рахунок виконавця.

Згідно п. 4.1 Договору, у випадку порушення взятого на себе за цим Договором зобов`язання сторона несе відповідальність, визначену цим Договором та чинним в Україні законодавством. Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Як погоджено сторонами у п. 4.3 Договору, у випадку прострочення виконання передбачених цим Договором грошових зобов`язань замовник зобов`язаний сплатити виконавцеві суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, двадцять процентів річних від простроченої суми, а також пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла протягом простроченого періоду, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Нарахування встановленої пунктом 4.3 цього Договору пені припиняється в момент виконання замовником простроченого грошового зобов`язання (пп. 4.3.1 Договору).

Відповідно до п. 6.1 Договору, він набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими на те представниками Сторін та його скріплення відбитками печаток Сторін і діє по 31.12.2020.

Як зазначає позивач, на виконання своїх договірних зобов`язань він надав послуги, які відповідач прийняв на суму 228 224, 74 грн, натомість власні зобов`язання щодо оплати за надані послуги виконав частково, сплативши лише 131 261, 20 грн, що й стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Відповідно до статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно статті 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки, та в порядку, що встановлені договором.

За змістом ст. 193 ГК України та ст. 526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається.

Стаття 527 ЦК України визначає, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно частин 1, 2 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За встановленими обставинами, на виконання умов Договору про надання послуг № 10-02-20 від 10 лютого 2020 року у період з лютого 2020 року по грудень 2020 року, позивачем надавались послуги, оформлені наступними актами надання послуг: № 90 від 29.02.2020 на суму 10 304, 24 грн; № 152 від 31.03.2020 на суму 33 159, 79 грн; № 226 від 30.04.2020 на суму 31 644, 23 грн; № 304 від 31.05.2020 на суму 29 801, 71 грн; № 382 від 30.06.2020 на суму 26 351, 23 грн; № 435 від 31.07.2020 на суму 26 829, 79 грн; № 535 від 31.08.2020 на суму 18 165, 43 грн; № 592 від 30.09.2020 на суму 14 489, 38 грн; № 664 від 31.10.2020 на суму 15 153, 02 грн; № 775 від 30.11.2020 на суму 14 871, 28 грн; № 860 від 31.12.2020 на суму 7 454, 64 грн.

Згідно з частиною другою статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Надані позивачем копії актів надання послуг містять найменування юридичних осіб, а також підписи представників сторін, найменування послуг, їх кількість, вартість, та інші необхідні реквізити, тобто відповідають вимогам законодавства, тому є первинними документами, які фіксують факт здійснення господарської операції та є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

В підтвердження здійснення відповідачем часткових оплат за замовлені послуги, матеріали справи містять платіжні доручення № 268 від 12.03.2020 на суму 10 304, 24 грн; № 293 від 08.04.2020 на суму 33 159, 79 грн; № 329 від 26.05.2020 на суму 31 644, 23 грн; № 356 від 11.06.2020 на суму 29 801, 71 грн; № 371 від 29.07.2020 на суму 26 351, 23 грн.

Докази погашення решти грошових зобов`язань, що виникли з Договору про надання послуг № 10-02-20 від 10 лютого 2020 року в матеріалах справи відсутні.

Отже, судом встановлено, що відповідач в порушення умов Договору та норм чинного законодавства належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання з повної та своєчасної оплати замовлених у позивача послуг, у зв`язку з чим за ним обліковується заборгованість в розмірі 96 963, 54 грн, що належними та допустимими доказами спростовано не було.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищенаведене та встановленням факту невиконання відповідачем обов`язку з оплати наданих послуг за договором, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 96 963, 54 грн є цілком обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім цього, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 3 257, 24 грн пені.

Згідно з частиною 1 статті 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У відповідності до частини 2 статті 217 ГК України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 ГК України).

Згідно з нормами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Керуючись пунктом 4.3 Договору позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача пеню в сумі 3 257, 24 грн.

Відповідно до статті 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Аналогічні положення містить стаття 610 Цивільного кодексу України.

Так, згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ст. 546, 549 ЦК України, виконання зобов`язань можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання.

За приписами статті 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Частинами 4 та 6 ст. 231 ГК України встановлено, що штрафні санкції за порушення зобов`язання застосовуються у розмірі передбаченому сторонами у договорі.

Згідно ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Оскільки, судом встановлено наявність порушення відповідачем термінів здійснення взаєморозрахунків, передбачених договором, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені є обґрунтованими та підлягають задоволенню в сумі 3 257, 24 грн.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 20 % річних в сумі 5 427, 80 грн та 2 223, 07 грн інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, пунктом 4.3 Договору визначено інший розмір процентів, а саме 20% річних.

Відтак, заявлені грошові вимоги про стягнення з відповідача 20 % річних в сумі 5 427, 80 грн та інфляційних втрат в сумі 2 223, 07 грн підлягають задоволенню.

Водночас суд зауважує, що надані позивачем розрахунки містили помилку в частині визначення дня початку прострочення заборгованості. Так, позивачем не враховано, що з огляду на погоджений сторонами порядок розрахунків, зобов`язання з оплати є порушеним саме на перший робочий день після закінчення строку на оплату. Позивачем же в розрахунок включено останній день для сплати грошового зобов`язання, тобто день, за який грошове зобов`язання ще не було простроченим.

Попри це, вказана помилка не вплинула на правильність визначення розміру пені, 20% річних та інфляційних втрат, оскільки розмір заявлених вимог не перевищує сум, розрахованих судом.

Враховуючи викладене в сукупності, зважаючи на зміст позовних вимог, обставини, встановлені під час розгляду справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, у зв`язку з чим наявні підстави для задоволення позову в повному обсязі.

Судові витрати в розмірі сплати судового збору в сумі 2270,00 грн., відповідно до положень статті 129 ГПК України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДЕРЖЦИФРА» (03049, м. Київ, вул. Юліуса Фучика, буд. 4, гр. пр. 49; ідентифікаційний код 42680063) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛКОР ДИСТРИБУЦИЯ УА» (03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, буд. 4, корп. «ДІАМАНТ ЦЕНТР», кімн. 502; ідентифікаційний код 40550901) 96 963, 54 грн (дев`яносто шість тисяч дев`ятсот шістдесят три гривні 54 коп.) основного боргу, 3 257, 24 грн (три тисячі двісті п`ятдесят сім гривень 24 коп.) пені, 2 223, 07 грн (дві тисячі двісті двадцять три гривні 07 коп.) інфляційних втрат, 5 427, 80 грн (п`ять тисяч чотириста двадцять сім гривень 80 коп.) 20% річних та 2 270, 00 грн (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 коп.) судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів в порядку, передбаченому ст.ст. 253-259, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Рішення в повному обсязі складено 23.04.2021.

Суддя О.С. Комарова