ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" квітня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/2397/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ємельянової О.О.

при секретарі судового засідання Малихіній М.П.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства Запорізький завод Феросплавів, 69035, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, буд. 11
до Товариства з обмеженою відповідальністю Компані Плазма, 61108, м. Харків, пр. Академіка Курчатова, буд. 12, кв. 132
про зобов`язання здійснити заміну товару та стягнення 405 388, 80 грн.

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Компані Плазма, 61108, м. Харків, пр. Академіка Курчатова, буд. 12, кв. 132

до Акціонерного товариства Запорізький завод Феросплавів, 69035, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, буд. 11

3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) Товариство з обмеженою відповідальністю «Сумська компанія насосного обладнання», 40020, м. Суми, пр.-т. Курський, буд. 26

про стягнення 1 055 389, 40 грн.

за участю представників сторін:

позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом): не з`явився;

відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом): Балаклицький В.В., ордер серія АХ1042195 від 02.03.2021 року;

3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) Товариство з обмеженою відповідальністю «Сумська компанія насосного обладнання»: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство Запорізький завод Феросплавів (позивач) звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Компані Плазма про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю Компані Плазма здійснити заміну відповідно до пункту 8.2. договору, поставленого на адресу Акціонерного товариства Запорізький завод Феросплавів неякісного товару, а саме двох одиниць насосів ВВН2-50М з електродвигунами заводський номер 240 та 242. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Компані Плазма на користь Акціонерного товариства Запорізький завод Феросплавів грошові кошти у сумі 405 388, 80 грн. та до стягнення заявлені судові витрати у розмірі 8 001, 83 грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 02.08.2019 року позовну заяву Акціонерного товариства Запорізький завод Феросплавів вих. № 18-135 від 10.07.2019 року (вх. № 2397/19 від 29.07.2019 року) залишено без руху.

09.08.2019 року через канцелярію суду від представника позивача надійшла заява вх. № 19220 про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 12.08.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 27.08.2019 року, яку занесено до протоколу судового засідання, судом оголошено перерву до 19.09.2019 року.

03.09.2019 року від Товариства з обмеженою відповідальністю Компані Плазма через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 20999), у якому останній, просить суд, відмовити у задоволенні позовних вимог.

03.09.2019 року від Товариства з обмеженою відповідальністю Компані Плазма надійшла зустрічна позовна заява (т. 1 .а.с. 187-192).

Ухвалою суду від 16.09.2019 року зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю Компані Плазма (вх. № 21000 від 03.09.2019 року) прийнято до спільного розгляду з первісним позовом (вх. № 2397/19 від 29.07.2019 року). Вимоги за зустрічним позовом (вх. № 21000 від 03.09.2019 року) об`єднано в одне провадження з первісним позовом (вх. № 2397/19 від 29.07.2019 року).

18.09.2019 року від Товариства з обмеженою відповідальністю Компані Плазма через канцелярію суду надійшла заява (вх. № 22366) про застосування строків позовної давності (т. 1, а.с. 210-211).

18.03.2019 року від Товариства з обмеженою відповідальністю Компані Плазма надійшло клопотання (вх. № 22367) про призначення експертизи (т. 1, а.с. 213-216).

Ухвалою суду від 19.09.2019 року яку занесено до протоколу судового засідання, судом відкладено підготовче засідання до 30.09.2019 року.

27.09.2019 року від Акціонерного товариства Запорізький завод Феросплавів через канцелярію суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву (вх. № 23232), у якій останній зазначає, що граничний термін поставки 24.08.2018 року. Згідно пункту 8.1. договору та додаткової угоди № 2 від 11.06.2018 року постачальник гарантує високу якість поставленого товару протягом 12 місяців, з моменту вводу товару в експлуатацію, але не більше 18 місяців з моменту його поставки. Таким чином, обчислення гарантійного строку починається з моменту введення в експлуатацію поставленого товару. Згідно актів готовності до вводу в експлуатацію № ІІ-ІІІ-7/8/1 та № ІІ-ІІІ-7/8/2 насоси було введено в експлуатацію 23.11.2018 року та 04.12.2018 року. Таким чином термін гарантійного строку для насосів спливає відповідно 23.11.2019 року та 04.12.2019 року. Також зазначає. що в процесі експлуатації два з трьох насосів, згідно з актами технічного стану за № 4/1/29 від 27.11.2018 року та № 4/1/30 від 13.12.2018 року вийшли з ладу з наступних причин: тріщини і наскрізні отвори на корпусах насосів. Оскільки подальша експлуатація насосів, виявилась неможливою, позивач звернувся 14.01.2019 року до Запорізької торгово-промислової палати для отримання висновку про невідповідність товару умовам пункту .2. договору. За твердженнями позивача, останній діяв відповідно з пунктами розділу 8 "Гарантії якості" договору, який був укладений між сторонами (т. 2, а.с. 3-5).

27.09.2019 року від Акціонерного товариства Запорізький завод Феросплавів через канцелярію суду надійшов відзив на зустрічну позовну заяву (вх. № 23233).

Ухвалою суду від 30.09.2019 року яку занесено до протоколу судового засідання, судом відкладено підготовче засідання до 10.10.2019 року.

07.10.2019 року від Акціонерного товариства Запорізький завод Феросплавів через канцелярію суду надійшли заперечення (вх. № 23956) щодо заяви про застосування строків позовної давності.

09.10.2019 року від Товариства з обмеженою відповідальністю Компані Плазма через канцелярію суду надійшла відповідь на відзив на зустрічний позов (вх. № 24292) у якій останній зазначає, що враховуючи умови договору поставки, норми інструкції П-7 та дату поставки (08.10.2018 року) Акціонерне товариство Запорізький завод Феросплавів повинно було прийняти продукцію не пізніше 28.10.2019 року, та саме на цій стадії, у випадку виявлення невідповідностей поставленого товару умовам договору викласти усі свої претензії. Проте жодних претензій зі сторони Акціонерного товариства Запорізький завод Феросплавів щодо якості поставленого товару під час його прийняття не було, товар був прийнятий, та введений в експлуатацію. Також на думку Товариства з обмеженою відповідальністю Компані Плазма, вихід з ладу товару. жодним чином не впливає на обов`язок покупця здійснити оплату належним чином поставленого товару. У зв`язку із чим. просить зустрічні позовні вимоги, задовольнити у повному обсязі (т. 2, а.с. 36-39).

09.10.2019 року від Товариства з обмеженою відповідальністю Компані Плазма надійшли заперечення на відповідь на відзив (за первісним позовом) (вх. № 24294) у якій останній зазначає, що відповідно до умов договору, поставку було здійснено в межах періоду поставки, який погоджено сторонами. Також зазначає, що сторонами було укладено додаткову угоду № 3, якою строк поставки визначено не пізніше 09.10.2018 року. Таким чином. сторони, підписанням додаткової угоди № 3, змінили строки поставки та встановили його до 09.10.2018 року (т. 2, а.с. 41-46).

09.10.2019 року від Товариства з обмеженою відповідальністю Компані Плазма надійшла заява (вх. №24295) про залучення 3-ї особи (т. 2, а.с. 49-50).

Ухвалою суду від 10.10.2019 року задоволено заяву (вх. № 24295 від 09.10.2019 року) Товариства з обмеженою відповідальністю Компані Плазма про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору. Залучено до участі у справі, в якості 3-ї особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) Товариство з обмеженою відповідальністю «Сумська компанія насосного обладнання».

Ухвалою суду від 10.10.2019 року продовжено строк розгляду справи на 30 днів. Задоволено клопотання (вх. № 22367 від 18.09.219 року) Товариства з обмеженою відповідальністю Компані Плазма про призначення у справі судової товарознавчої експертизи. Призначено у справі № 922/2397/19 комплексну судову металеву та товарознавчу експертизу. Провадження у справі 922/2397/19 зупинено до отримання висновку з комплексної судової металевої та товарознавчої експертизи від Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз імені заслуженого професора М.С. Бокаріуса.

Ухвалою суду від 16.12.2019 року поновлено провадження у справі № 922/2397/19. Призначено судове засідання для розгляду клопотання судового експерта (вх. № 29619 від 05.12.2019 року) у справі № 922/2397/19 на "16" грудня 2019 року.

Ухвалою суду від 16.12.2019 року задоволено клопотання (вх. № 29619 від 05.12.2019 року) експерта Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз імені заслуженого професора М.С. Бокаріуса про виконання зазначеної експертизи у термін понад 90 календарних днів. Провадження у справі 922/2397/19 зупинено.

22.02.2021 року на адресу суду від Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз імені заслуженого професора М.С. Бокаріуса надійшов висновок експертів за результатами проведення комісійної інженерно - технічної експертизи № 24205/351/352 у справі № 922/2397/19 (т. 3, а.с. 1-92).

Ухвалою суду від 02.03.2021 року провадження у справі № 922/2397/19 поновлено. Підготовче засідання у справі № 922/2397/19 призначено на "11" березня 2021 року.

05.03.2021 року від Товариства з обмеженою відповідальністю Компані Плазма через канцелярію суду надійшли пояснення (вх. № 5319), у яких останній зазначає, що як встановлено висновком експертів № 24205/351/352 за результатами проведеної комісійної судової інженерно - технічної експертизи у справі № 922/2397/19, складеним 29.01.2021 року, доведено, що існуючі недоліки (зміни якісного стану) насосів ВВН2-50М заводські номери 240 та 242 виникли внаслідок порушення Акціонерним товариством Запорізький завод Феросплавів правил їх експлуатації. У зв`язку із чим, позовні вимоги Акціонерного товариства Запорізький завод Феросплавів не грунтуються на вимогах чинного законодавства, та не підлягають до задоволення (т. 3, а.с. 103-107).

10.03.2021 року від відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) через канцелярію суду надійшла заява (вх. № 1345 електронна пошта) про збільшення розміру позовних вимог, у якому останній просить суд, прийняти заяву про збільшення розміру позовних вимог до розгляду. Стягнути з Акціонерного товариства Запорізький завод Феросплавів на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Компані Плазма заборгованість по оплаті у розмірі 1 055 389, 40 грн., з яких: 894 240, 00 грн. сума основної заборгованості, 100 512, 56 грн. інфляційні втрати, 60 636, 84 грн. - 3 % річних. Також просить суд, судові витрати покласти на відповідача. Відповідна заява відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) надійшла поштою до канцелярію суду 10.03.2021 року та зареєстрована під вх. № 5644 (т. 3, а.с. 109-110).

Ухвалою суду від 11.03.2021 року прийнято до розгляду заяву (вх. № 1345 від 10.03.2021 року) про збільшення позовних вимог.

Ухвалою суду від 11.03.2021 року, яку занесено до протоколу судового засідання, судом оголошено перерву до 23.03.2021 року.

Ухвалою суду від 23.03.2021 року задоволено спільну заяву від 23.03.2021 року позивача та відповідача про перехід до розгляду справи по суті у даному судовому засіданні. Відповідну заяву долучено до матеріалів справи, подальший розгляд справи ведеться з її урахуванням. Закрито підготовче провадження у справі № 922/2397/19 та розпочато розгляд справи по суті у даному судовому засіданні 23.03.2021 року.

Ухвалою суду від 23.03.2021 року, яку занесено до протоколу судового засідання, судом оголошено перерву до 06.04.2021 року.

Уповноважений представник позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним) у призначене судове засідання 06.04.2021 року, проте 29.03.2021 року через канцелярію суду надав клопотання (вх. № 7002) у якому зазначає, що на 06.04.2021 року у м. Києві призначено слухання справи № 640/12695/19. У зв`язку із чим, що представник позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним) не в змозі забезпечити явку компетентного представника у судове засідання призначеного на 06.04.2021 року, просить суд. відкласти розгляд справи.

Присутній у судовому засідання представник відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) заперечував проти клопотання позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним).

Суд дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку про відмову у задоволенні клопотання позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним) (вх. № 7002 від 29.03.2021 року) оскільки останній в обґрунтування наданого до суду клопотання не наданого жодного доказу. Крім того, суд зазначає, що останній Відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України, не позбавлений права направити у судове засідання іншого представника.

Присутній у судовому засідання представник відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) підтримав зустрічний позовний позов у повному обсязі та просив суд, його задовольнити, та відмовити у задоволенні первісного позову. Судові витрати зі сплати судового збору та витрат на експертизу, просить суд стягнути з позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним).

Також суд зазначає, що згідно статті 114 Господарського процесуального кодексу України, суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка ратифікована Україною 17.07.1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Частинами 2, 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд, повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Згідно пункту 4 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за місцезнаходженням.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним) було належним чином повідомлений судом про розгляд спору за його участю. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про вчинення усіх необхідних дій для розгляду справи та про достатність у матеріалах справи доказів для вирішення спору по суті.

У судовому засіданні 06.04.2021 року судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, судом встановлено наступне.

Як зазначає, позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним) 12.10.2017 року між Акціонерним товариством «Запорізький завод феросплавів» (позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним), покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компані «Плазма» (відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним), постачальник) укладено договір поставки № 776 (т. 1, а.с. 29-36).

Даний договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і скріплення їх печатками. Термін дії договору закінчується 31.12.2019 року, але не раніше повного виконання зобов`язань обома сторонами (пункт 12.1. договору т. 1, а.с. 34).

Пунктом 1.1. договору сторони погодили, що постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором. Поставити, а покупець прийняти та оплатити продукцію, в асортименті та за цінами, вказаними у додатку (специфікації) та додаткових угодах до цього договору, які є невід`ємними його частинами.

Між сторонами було підписано додаток № 1 до договору поставки № 776 від 12.10.2017 року (т. 1, а.с. 37-38).

Пунктом 3 додатку сторони погодили, що строк поставки на протязі 10 календарних днів від дати відкриття акредитиву.

11.06.2018 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 2 до договору поставки № 776 від 12.10.2017 року, відповідно до якої визначено найменування товару насос ВВН2-50М з електродвигуном 110 кВт у кількості 3-х штук, за ціною 972 000, 00 грн. (т. 1, а.с. 39-40).

Пунктом 3 додаткової угоди, сторони погодили, що строк поставки на протязі 60 календарних днів з моменту відкриття акредитиву.

За твердженнями позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним) на підставі додаткової угоди № 2 від 11.06.2018 року до договору поставки № 776 від 12.10.2017 року, в листопаді 2018 року на підприємстві позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним) були поставлені насоси ВВН2-50М з електродвигуном у кількості 3 шт. Станом на 27.12.2018 року два насоси вийшли з ладу з наступних причин: тріщини і наскрізні отвори на корпусах насосів.

10.12.2018 року позивачем за первісним позовом (відповідача за зустрічним) на адресу відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним) було направлено лист № 21/4940, у якому останній зазначав, що станом на 10.12.2018 року один з насосів вийшов з ладу № 240, та просив направити компетентного представника для участі у спільному огляді насосу (т. 1, а.с. 157).

13.12.2018 року позивачем за первісним позовом (відповідача за зустрічним) було складно акт № 4/1/30 технічного стану вакуумно водокільцевого насосу № 2 типа ВВН2-50 М (№ 242) (т. 1, а.с. 57-58).

28.12.2018 року між сторонами було складено акт № 2457 прийому продукції за якістю та комплектністю (т. 1, а.с. 51).

Оскільки, подальша експлуатація насосів виявилася неможливою, згідно пункту 8.3. договору, 14.01.2019 року позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним) звернувся до Запорізької торгово-промислової палати для отримання висновку про невідповідність товару умовам пункту 8.2. договору. Згідно з експертним висновком фахівців Запорізької торгово-промислової палати (акт експертизи № О-4382 від 19.03.2019 року) два насоса водокільцевих вакуумних ВВН2-50М заводські номери 240 та 242, виробництва Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумська Компанія насосного обладнання» м. Суми мають видимі дефекти, які утворилися в процесі їх експлуатації, а період гарантійного терміну. Подальше використання за призначенням насосів визнається експертизою неможливим, оскільки потрібно відповідний ремонт або заміна товару (т. 1, а.с. 59-67).

Як зазначає позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним), останній 09.04.2019 року згідно пункту 8.2. договору за вих. № 18-01 від 05.04.2019 року звернувся до відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним) з вимогою про заміну неякісного товару. Проте відповідач відмовився здійснити заміну неякісного товару, у зв`язку із чим, позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним) звернувся із відповідним позовом до суду.

Надаючи правову кваліфікацію доказам які надані сторонами та викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно зі статтею 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. (Аналогічна норма міститься і у статті 526 Цивільного кодексу України). До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно зі статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін .

Як зазначає позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним) на підставі додаткової угоди № 2 від 11.06.2018 року до договору поставки № 776 від 12.10.2017 року, в листопаді 2018 року на підприємстві позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним) були поставлені насоси ВВН2-50М з електродвигуном у кількості 3 шт. Проте станом на 27.12.2018 року два насоси вийшли з ладу з наступних причин: тріщини і наскрізні отвори на корпусах насосів.

27.11.2018 року позивачем за первісним позовом (відповідача за зустрічним) було складно акт № 4/1/29 технічного стану вакуумно водокільцевого насосу № 2 типа ВВН2-50 М (№ 240) (т. 1, а.с. 54-56).

10.12.2018 року позивачем за первісним позовом (відповідача за зустрічним) на адресу відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним) було направлено лист № 21/4940, у якому останній зазначав, що станом на 10.12.2018 року один з насосів вийшов з ладу № 240, та просив направити компетентного представника для участі у спільному огляді насосу (т. 1, а.с. 157).

13.12.2018 року позивачем за первісним позовом (відповідача за зустрічним) було складно акт № 4/1/30 технічного стану вакуумно водокільцевого насосу № 2 типа ВВН2-50 М (№ 242) (т. 1, а.с. 57-58).

28.12.2018 року між сторонами було складено акт № 2457 прийом продукції за якістю та комплектністю (т. 1, а.с. 51).

Згідно пункту 8.1. договору постачальник гарантує високу якість поставленого товару протягом 12 місяців, з моменту вводу товару в експлуатацію, але не більше 18 місяців з моменту його поставки. Таким чином обчислення гарантійного строку починається з моменту введення в експлуатацію поставленого Товару.

Пунктом 8.2. договору сторони погодили, якщо протягом гарантійного строку виявляться недоліки: некомплектність або невідповідність товару повністю або частково умовам договору, постачальник зобов`язується за свій рахунок усунути всі виявлені дефекти шляхом ремонту або заміни дефектного товару новим товаром, відповідним умовам даного договору протягом 20 (двадцяти) календарних днів після письмового повідомлення постачальника покупцем про це або про винесення висновку незалежної компетентної організації про невідповідність товару умовам даного договору. Покупець інформує постачальника про дефекти або невідповідності поставленого товару умовам даного договору письмово, включаючи опис дефекту невідповідності.

Відповідно до пункту 8.3. договору, за наявності умов, зазначених у пункті 8.2. договору покупець має право звернутися в будь-яку незалежну компетентну організацію на свій вибір, для підтвердження невідповідності товару умовам даного договору. Висновок такої організації породжує для постачальника зобов`язання усунути дефекти в порядку і на умовах, викладених в пункті 8.2. договору. При відсутності вини покупця, витрати по залученню незалежної компетентної організації для підтвердження невідповідності і товару умовам цього договору несе постачальник.

Враховуючи вищевикладене, та оскільки подальша експлуатація насосів виявилася неможливою, позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним) згідно пункту 8.3. договору 14.01.2019 року звернувся до Запорізької торгово-промислової палати для отримання висновку про невідповідність товару умовам пункту 8.2. договору.

Згідно з експертним висновком фахівців Запорізької торгово-промислової палати (акт експертизи № О-4382 від 19.03.2019 року) два насоса водокільцевих вакуумних ВВН2-50М заводські номери 240 та 242, виробництва Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумська Компанія насосного обладнання» м. Суми мають видимі дефекти, які утворилися в процесі їх експлуатації, а період гарантійного терміну. Подальше використання за призначенням насосів визнається експертизою неможливим, оскільки потрібно відповідний ремонт або заміна товару (т. 1, а.с. 59-67).

Відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) у наданому до суду відзиві на позовну заяву (вх. № 20999 від 03.09.2019 року) щодо позовних вимог в частині заміни товару та стягнення штрафних санкцій за несвоєчасну заміну товару зазначає, що 10.12.2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю Компані Плазма отримало від Акціонерного товариства Запорізький завод Феросплавів лист № 21-4940 від 10.12.2018 року відповідно до якого, повідомлено про вихід з ладу насосу зав. № 240 та виклик уповноважених представників Товариства з обмеженою відповідальністю Компані Плазма для складання двостороннього акту про недоліки. Таким чином, про можливий вихід з ладу насосу зав. № 240 Товариство з обмеженою відповідальністю Компані Плазма стало відомо лише 10.12.2018 року. Проте, Акціонерним товариством Запорізький завод Феросплавів разом з позовною заявою надано акт № 4/1/29 від 27.11.2018 року технічного стану вакуумного - водокільцевого насосу № 2 типу ВВН2-50М зав. № 240, зі змісту якого вбачається, що про наявність недоліків насосу зав. № 240 позивачу за первісним позовом стало відомо саме 27.11.2018 року. Відповідно до положень пункту 9 Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю № П-7 від 25.04.1966 р. затвердженою постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25 квітня 1966 р (надалі Інструкція П-7), акт про приховані недоліки продукції повинен бути складений протягом 5 днів після виявлення недоліків, однак не пізніше чотирьох місяців з дня надходження продукції на склад одержувача, виявив приховані недоліки, якщо інші терміни не встановлені обов`язковими для сторін правилами. Акціонерне товариство Запорізький завод Феросплавів викликало Товариство з обмеженою відповідальністю Компані Плазма для обстеження насосу зав. № 240 та складання двостороннього акту 10.12.2018 року, при цьому про недоліки насосу зав. № 240 позивачу за первісним позовом було відомо з 27.11.2018 року про що свідчить акт № 4/1/29, таким чином, позивачем за первісним позовом було допущено порушення Інструкції П-7 в частині строків складання акту про приховані недоліки.

21.12.2018 року спільно представниками Товариства з обмеженою відповідальністю Компані Плазма та Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумська компанія насосного обладнання" було складно акту № 2457 від 21.12.2018 року обстеження насосу зав. № 240. Відповідно до змісту даного акту АТ ЗЗФ зазначає, що руйнування корпусу ВВН 2- 50М в верхній частині корпусу відбулося внаслідок руйнування робочого колеса в процесі експлуатації.

Товариства з обмеженою відповідальністю Компані Плазма вважає, що даний випадок не є гарантійним з огляду на наступне: відсутній журнал експлуатації насосів ВВН 2-50М; відсутні контрольно-вимірювальні прилади, замість яких присутні заглушки; - причиною руйнування ротору насосу є відсутність очисних фільтрів на вході, при відкритті внутрішня порожнина насосу була забруднена, виявлено виявлено велику кількість бруду (щонайменше 30% об`єму камери насосу), що і призвело до руйнування; відсутні сітки на всмоктуючому колекторі, а відповідно до п. 6.2.5. Інструкції з експлуатації вони повинні бути; якість води не відповідає технічним умовам експлуатації; - за таких обставин, Товариство з обмеженою відповідальністю Компані Плазма повідомило Акціонерне товариство «Запорізький завод феросплавів» про відмову від гарантійних зобов`язань, оскільки насоси ВВН 2-50М вийшли з ладу виключно з вини Акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів», внаслідок порушення правил експлуатації.

Також заперечує проти наданої позивачем за первісним позовом експертизи Запорізької торгово-промислової палати № О-4382 від 19.03.2019 року. За твердженнями відповідача за первісним позовом, висновок експертизи Запорізької торгово-промислової палати неможливо використовувати у якості доказу невідповідності хімічного стану стружки чавунної нібито відібраної з насосів № 242, 240 матеріалу СЧ20 ГОСТ 1412-85, оскільки зняття проб матеріалу для проведення дослідження здійснювалося за відсутності представників Товариства з обмеженою відповідальністю Компані Плазма.

За твердженнями Товариства з обмеженою відповідальністю Компані Плазма, Акціонерним товариством Запорізький завод Феросплавів було порушено вимоги Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю № П-7 від 25.04.1966 року затвердженою постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.1966 року, правила експлуатації товару, що виключає здійснення гарантійних зобов`язань з боку Товариства з обмеженою відповідальністю Компані Плазма, у зв`язку зі чим, позовні вимоги позивача за первісним позовом про заміну відповідно до пункту 8.2. договору, поставленого на адресу Акціонерного товариства "Запорізький завод Феросплавів" неякісного товару, а саме двох одиниць насосів ВВН2-50М з електродвигунами заводський номер 240 та 242 та стягнення грошових коштів в частині 119 232, 00 грн. (штраф у розмірі 20 % від вартості дефектного Товару згідно з пунктом 8.5.) є безпідставними та необґрунтованими. (т. 1, а.с. 169-177).

У зв`язку із чим, 18.03.2019 року Товариством з обмеженою відповідальністю Компані Плазма було надано до суду клопотання (вх. № 22367) про призначення експертизи (т. 1, а.с. 213-216).

Ухвалою суду від 10.10.2019 року задоволено клопотання (вх. № 22367 від 18.09.219 року) Товариства з обмеженою відповідальністю Компані Плазма про призначення у справі судової товарознавчої експертизи. Призначено у справі № 922/2397/19 комплексну судову металеву та товарознавчу експертизу, на вирішення якої поставити наступні питання:

1). Чи виникли існуючі недоліки насів ВВН2-50М з заводськими номерами 240 та 242 у вигляді пошкодження під час промислової комплексної експлуатації чи є існуючі недоліки насів ВВН2-50М з заводськими номерами 240 та 242 заводськими дефектами поставленими на підставі договору поставки № 776 від 12.10.2017 року Товариством з обмеженою відповідальністю Компані Плазма Акціонерному товариству Запорізький завод Феросплавів?;

2). Визначити причини якісних змін товарної продукції «насів ВВН2-50М з заводськими номерами 240 та 242» відповідніі мають виробничий характер чи виникли у процесі експлуатації, під впливом яких причин змінилась якість насів ВВН2-50М з заводськими номерами 240, 242 та чи мають вони виробничий характер або виникли в результаті будь-яких пошкоджень при експлуатації поставленими на підставі договору поставки № 776 від 12.10.2017 року Товариством з обмеженою відповідальністю Компані Плазма Акціонерному товариству Запорізький завод Феросплавів?;

3). Чи відповідає якість насосів ВВН2-50М з заводськими номерами 240 та 242 поставлених Товариством з обмеженою відповідальністю Компані Плазма Акціонерному товариству Запорізький завод Феросплавів на підставі договору поставки № 776 від 12.10.2017 року вимогам стандартів, технічних умов, товаросупровідній документації на товар?;

4). Чи відповідали умови експлуатації насосів ВВН2-50М з заводськими номерами 240 та 242 поставлених Товариством з обмеженою відповідальністю Компані Плазма Акціонерному товариству Запорізький завод Феросплавів на підставі договору поставки № 776 від 12.10.2017 року інструкції з експлуатації.

Проведення експертизи доручити експертам Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз імені заслуженого професора М.С. Бокаріуса Також, попереджено експертів про кримінальну відповідальність за статтями 384, 385 Кримінального кодексу України.

Як вбачається із матеріалів справи, 22.02.2021 року за вх. № 315 від Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз імені заслуженого професора М.С. Бокаріуса через канцелярію суду надійшов висновок експертів № 24505/351/352 за результатами проведення комісійної судової інженерно технічної експертизи у справі № 922/2397/19 який складено 29.01.2021 року та містить наступні висновки, щодо питання 1, 2, 3. експертами Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз імені заслуженого професора М.С. Бокаріуса зазначено:

- що технічний стан (якісний стан) насосів ВВН2-50М з заводськими номерами 240 та 242, поставлених Товариством з обмеженою відповідальністю Компані Плазма Акціонерному товариству Запорізький завод Феросплавів на підставі договору поставки № 776 від 12.10.2017 року, відповідав вимогам технічної документації на дані насоси Паспорту СН.У.28.1-5:2013.

- умови експлуатації насосів ВВН2-50М з заводськими номерами 240 та 242, поставлених Товариством з обмеженою відповідальністю Компані Плазма Акціонерному товариству Запорізький завод Феросплавів на підставі договору поставки № 776 від 12.10.2017 року, не відповідали вимогам пунктів 7.4.1 та 6.2.5. Керівництва з експлуатації РЄ.У.28.1-5:2013 заводу - виробника щодо застосування для живлення насосів чистої води з механічними домішками розміром не більше 0,1 мм, для чого на всмоктувальних колекторах необхідне встановлення металевої сітки з чавунками (отворами) не більше 2 мм.

- існуючі недоліки (зміни якісного стану) ВВН2-50М з заводськими номерами 240 та 242 у вигляді пошкодження лопастей робочих коліс та циліндричних корпусів насосів з наскрізними тріщинами у верхній частині по центу, виникли під час експлуатації (використання за призначенням) цих насосів Акціонерним товариством Запорізький завод Феросплавів не у відповідності до вимог Керівництва з експлуатації РЄ.У.28.1-5:2013 насосів ВВН2-50М.

Щодо питання 4 зазначено, що причинами якісних змін (технічного стану) насосів ВВН2-50М з заводськими номерами 240 та 242 у вигляді пошкодження лопастей робочих коліс та циліндричних корпусів насосів з наскрізними тріщинами у верхній частині по центру є недотримання вимог пунктів 7.4.1 та 6.2.5. Керівництва з експлуатації РЄ.У.28.1-5:2013 на насоси ВВН2-50М при монтажу та під час їх експлуатації (використання за призначенням).

Також у висновку експертів зазначено, що відповідно до вимог статті 70 та частини 2 статті 102 Кримінального процесуального кодексу України експерти про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених обов`язків за статтями 384, 385 Кримінального кодексу України попереджені (т. 3, а.с. 2-15).

Згідно вимог частин 1, 2 статті 98 Господарського процесуального кодексу України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Статтею 104 Господарського процесуального кодексу України, визначено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Згідно вимог частин 1, 2 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Враховуючи вищевикладене, вищезазначений висновок експертів № 24205/351/352 прийнятний судом в якості належного доказу у даній справі.

При цьому, суд не приймає як належний доказ наданий позивачем за первісним позовом (відповідачем за зустрічним) акт експертизи № 0-4382 від 19.03.2019 року Запорізької торгово - промислової палати, оскільки згідно вимог частини 7 статті 98 Господарського процесуального кодексу України у висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом, також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Відповідно до частин 1 статті 77 Господарського процесуального Кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 79 Господарського процесуального Кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За таких обставини, враховуючи наявний в матеріалах справи висновок експертів № 24205/351/352 від 29.01.2021 року у справі № 922/2397/19, обставини на які посилається позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним) в частині позовних вимог про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю Компані Плазма здійснити заміну відповідно до пункту 8.2. договору, поставленого на адресу Акціонерного товариства Запорізький завод Феросплавів неякісного товару, а саме двох одиниць насосів ВВН2-50М з електродвигунами заводський номер 240 та 242 як на підставу задоволення позовних вимог, не підтверджені належними та допустимими доказами у відповідності до вимог Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із чим, позовні вимоги в цій частині не підлягають до задоволення.

Щодо позовних вимог в частині стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Компані Плазма на користь Акціонерного товариства Запорізький завод Феросплавів грошові кошти у сумі 405 388, 80 грн. суд зазначає наступне.

В обґрунтування вищезазначених вимог, позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним) зазначає, що відповідно до умов пункту 10.3 договору поставки, при порушенні строків поставки товару згідно даного договору постачальник сплачує покупцю штраф у розмірі 0.5 % від суми непоставленого товару за кожен день прострочення.

За твердження позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним) в порушення умов договору постачальником товар у кількості трьох одиниць був фактично поставлено до лише 08.10.2018 року.

Таким чином, на думку останнього, постачальник прострочив поставку товару у кількості З одиниці на суму 972 000,00 грн. на 44 календарних днів і повинен сплатити на користь позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним) штраф у розмірі 0,5 % від суми непоставленого товару за кожен день прострочення, що за розрахунком позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним) складає суму у розмірі 196 732,80 грн. (894 240,00 грн. (сума боргу) період прострочення з 25.08.2018 року по 07.10.2018 року) (т. 1, а.с. 14).

Крім чого у разі продовження такого прострочення більше 10-ти календарних днів постачальник додатково сплачує покупцю штраф у розмірі 10 % від суми непоставленого товару, що за розрахунком позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) складає суму у розмірі 89 424,00 грн. згідно пункту 10.3 договору (894 240, 00 грн. * 10 %) (т. 1, а.с. 14).

Згідно пункту 8.5. договору у випадку, якщо постачальник протягом терміну зазначеного в пункті 8.2. цього договору, не замінить дефектний товар новим товаром або не усуне всі виявлені дефекти, покупець має право, без обмеження своїх прав за гарантією, замінити товар та/або усунути дефекти самостійно за свій рахунок. При цьому постачальник зобов`язується компенсувати покупцю понесені у зв`язку з цим витрати в строк не пізніше 10 (десяти) банківських днів з моменту надання покупцем постачальнику рахунку, а також у термін до 3 (трьох) банківських днів після закінчення терміну заміни, оплачує покупцю штраф у розмірі 20% від вартості дефектного товару, що за розрахунком позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) складає суму у розмірі 119 323, 00 грн. (вартість однієї одиниці товару згідно додаткової угоди № 3 від 19.11.2018 року становить 298 080, 00 грн. Вартість 2 одиниць товару 596 160, 00 грн. / 298 080,00 грн. х 2 = 596 160, 00 грн. Штраф 20 % - 119 232, 00 грн. / 596 160, 00 грн. х 20 % = 119 232, 00 грн.) (т. 1, а.с. 14).

У зв`язку зі чим, загальна сума штрафу за договором поставки № 776 від 12.10.2017 року складає суму у розмірі 405 388, 80 грн.

Відповідач у наданому до суду відзиві на позовну заяву (вх. № 20999 від 03.09.2019 року) в частині позовних вимог щодо порушення строків поставки зазначає, що на виконання умов договору поставки № 776 від 12.10.2017 року та додаткової угоди № 2 від 11.06.2018 року, Товариством з обмеженою відповідальністю Компані Плазма 08.10.2018 року було поставлено насоси ВВН 2-50М з електродвигуном 110кВт у кількості 3 штук вартістю 972 000, 00 грн. Відповідно до видаткової накладної № 2175 від 08.10.2018 року, товарно-транспортної накладної №Р2175 від 08.10.2018 року. Акціонерне товариство Запорізький завод Феросплавів, вважає що Товариством з обмеженою відповідальністю Компані Плазма було допущено порушення строків поставки на 44 календарних дні та нараховано штрафні санкції за порушення строків поставки у розмірі 286 156, 80 грн. відповідно до пункту 10.3. договору. Проте, відповідно до умов додаткової угоди № 2 від 11.06.2018 року, виробником товару є Товариство з обмеженою відповідальністю "Сумська компанія насосного обладнання", та строк поставки до 24.08.2018 року, оскільки акредитив було відкрито 25.06.2018 року. На початку серпня 2018 року представники Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумська компанія насосного обладнання" в телефонному режимі повідомили про затримку поставки. При цьому Товариством з обмеженою відповідальністю Компані Плазма було повідомлено Акціонерне товариство Запорізький завод Феросплавів, про затримку поставку, та одразу після отримання товару. його було поставлено Акціонерному товариству Запорізький завод Феросплавів.

Також зазначає, що 19.11.2018 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 3 до договору поставки. Відповідно до пункту 3 додаткової угоди, сторони погодили внести зміни щодо строків поставки, та погодили новий строк, а саме не пізніше 09.10.2018 року.

Товариством з обмеженою відповідальністю Компані Плазма на виконання умов договору 08.10.2018 року було поставлено Акціонерному товариству Запорізький завод Феросплавів товар, а саме насоси ВВН 2-50М з електродвигуном 110кВт у кількості 3 штук . Таким чином, Товариством з обмеженою відповідальністю Компані Плазма поставку здійснено у строки погодженими сторонами у додатковій угоді № 3 до договору поставки № 776, у зв`язку із чим, відсутні підстави для нарахування штрафу у розмірі 286 156, 80 грн. (т. 1, а.с. 169-177).

Згідно положень статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У відповідності вимог до статті 173 Господарського кодексу України один суб`єкт господарського зобов`язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб`єкта, а інший суб`єкт має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з частиною 1 статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Статтею 663 цього ж Кодексу встановлено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України закріплено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до вимог статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Приписами статті 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України визначено, що штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов`язання.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним) суми штрафу у розмірі 0,5 % від суми непоставленого товару за кожен день прострочення у розмірі 196 732, 80 грн. та штрафу у розмірі 10 % від суми непоставленого більше 10 календарних днів товару у розмірі 89 424, 00 грн. суд зазначає.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачем за первісним позвом (позивачем за зустрічним) було поставлено позивачу за первісним позовом (відповідачу за зустрічним) відповідно до видаткової накладної № 2175 від 08.10.2018 року та товарно транспортної накладної від 08.10.2018 року № Р2175 товар, а саме насос ВВН2-50М у кількості 3 одиниці (т. 1, а.с. 42-44).

Вищевказані обставини не заперечуються сторонами.

Крім того, 19.11.2018 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 3 до договору поставки № 776 від 12.10.2017 року, відповідно до якої визначено найменування товару насос ВВН2-50М з електродвигуном 110 кВт у кількості 3-х штук, за ціною 894 240, 00 грн. (т. 1, а.с. 41).

Пунктом 3 додаткової угоди, сторони погодили, що пункт 3 «строк поставки» додаткової угоди № 1 від 16.04.2018 року до договору поставки № 776 від 12.10.2017 року викласти в наступній редакції: «Строк поставки: не пізніше 09.10.2018 року».

За приписами статті 627 Цивільного кодексу України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 6 Цивільного кодексу України передбачено право сторін укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства; сторони мають право відступити в договорі від положень актів цивільного законодавства та врегулювати свої відносини на власний розсуд; сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або суті правовідносин сторін.

З аналізу вищевикладеного, випливає, що сторонами у додатковій угоді № 3 до договору поставки № 776 від 12.10.2017 року на власний розсуд змінено строки поставки.

Враховуючи вищевикладене, позивачем за первісним позовом (відповідачем за зустрічним) не доведено порушення відповідачем за первісним позовом (позивачем за зустрічним) строків поставки товару та, відповідно, у позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним) відсутні підстави для нарахування штрафних санкцій, передбачених пунктом 10.3 договору поставки № 776 від 12.10.2017 року.

При цьому, решта доводів учасників процесу, їх письмових пояснень, заперечень, поданих до матеріалів справи документів та наданих усних пояснень, заперечень представників сторін були ретельно досліджені судом, і наведених вище висновків суду не спростовують.

Щодо позовних вимог позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним) в частині стягнення з відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним) згідно пункту 8.5. договору штрафу у розмірі 20 % від вартості дефектного товару у кількості 2 одиниць, що становить суд у розмірі 119 232, 00 грн., суд зазначає, що оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю Компані Плазма здійснити заміну відповідно до пункту 8.2. договору, поставленого на адресу Акціонерного товариства Запорізький завод Феросплавів неякісного товару, а саме двох одиниць насосів ВВН2-50М з електродвигунами заводський номер 240 та 242, у зв`язку із тим, що останні виникли не з вини відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом), вимоги позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним) в частині стягнення з відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним) згідно пункту 8.5. договору штрафу у розмірі 20 % від вартості дефектного товару у кількості 2 одиниць, що становить суму у розмірі 119 232, 00 грн. є необґрунтованими та такими що не підлягають до задоволення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про відмову у задоволення первісних позовних вимог про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю Компані Плазма здійснити заміну відповідно до пункту 8.2. договору, поставленого на адресу Акціонерного товариства Запорізький завод Феросплавів неякісного товару, а саме двох одиниць насосів ВВН2-50М з електродвигунами заводський номер 240 та 242 та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Компані Плазма на користь Акціонерного товариства Запорізький завод Феросплавів грошових коштів (штрафу) у сумі 405 388, 80 грн.

Крім того, 18.09.2019 року від Товариства з обмеженою відповідальністю Компані Плазма через канцелярію суду надійшла заява (вх. № 22366) про застосування строків позовної давності, у якій останній зазначає, що згідно частини 8 статті 269 Господарського кодексу України, позови, що випливають з поставки товарів неналежної якості, можуть бути пред`явлені протягом шести місяців з дня встановлення покупцем у належному порядку недоліків поставленого йому товару. Відповідно до змісту акту 4/1/29 технічного стану вакуумно - водокільцевого насосу № 2 тип ВВН2-50М заводський номер № 240, який позивач надає разом із позовною заявою, недоліки насосу з зав. № 240 були виявлені позивачем 27.11.2018 року. Крім того, згідно з актом 4/1/30 технічного стану вакуумно - водокільцевого насосу № 2 тип ВВН2-50М заводський номер № 242, який також додано до позовної заяви позивачем, недоліки насосу виявлено 13.12.2018 року. Враховуючи вищевикладене, останнім днем для звернення до суду з відповідним позовними вимогами є 27.05.2019 року щодо насосу з зав. № 240, та 13.06.2019 року для насосу № 242. При цьому позовна заява датована 10.07.2019 року, що свідчить про те, що позивач звернувся з позовом в частині позовних вимог щодо заміни відповідно до пункту 8.2. договору, поставленого неякісного товару, а саме двох одиниць насосів ВВН2-50М з електродвигунами заводський номер № 240 та № 242 та стягнення грошових коштів в частині 119 232, 00 грн. штрафу за несвоєчасну заміну дефектного товару після спливу строків позовної давності.

У зв`язку із чим, просить суд, відмовити у задоволенні позовних вимог у цій частині (т. 1, а.с. 210-211).

07.10.2019 року від Акціонерного товариства Запорізький завод Феросплавів через канцелярію суду надійшли заперечення (вх. № 23956) щодо заяви про застосування строків позовної давності, у яких останній зазначає, що тільки отримавши експертний висновок фахівців Запорізької торгово-промислової палати, від 19.03.2019 року, позивач довідався про порушення свого права - поставка на його адресу неякісного товару. Строк спливу позовної давності - 19.09.2019 року. З огляду на вищевикладене, позивачем не було пропущено строк позовної давності, на звернення з відповідним позовом до суду (т. 2, а.с. 32-33).

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України, позовну давність визначено, як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. При цьому згідно частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

При цьому встановлення початкового моменту перебігу позовної давності має важливе значення, оскільки від нього залежить і застосування норм матеріального права, і правила обчислення позовної давності, і захист порушеного права.

Позивач повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше.

Позовна давність починає обчислюватися з дня, коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися прокурор, у таких випадках: 1) прокурор, який звертається до суду у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, довідався чи мав об`єктивну можливість довідатися (під час кримінального провадження, прокурорської перевірки тощо) про порушення або загрозу порушення таких інтересів чи про особу, яка їх порушила або може порушити, раніше, ніж орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах; 2) прокурор звертається до суду у разі порушення або загрози порушення інтересів держави за відсутності відповідного органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження щодо захисту таких інтересів.

Оскільки держава зобов`язана забезпечити належне правове регулювання відносин і відповідальна за прийняті її органами незаконних правових актів, їх скасування не повинне ставити під сумнів стабільність цивільного обороту, яку покликані підтримувати норми про позовну давність, тому, на відміну від інших учасників цивільних правовідносин, держава несе ризик спливу строку позовної давності на оскарження незаконних правових актів державних органів, якими порушено право власності чи інше речове право. При цьому, держава в такому випадку може нести ризик спливу строку позовної давності на оскарження нею незаконних дій державних органів, зокрема шляхом укладання правочинів з порушенням вимог законодавства (аналогічна правова позиція викладена в Постановах Верховного Суду від 06.06.2018 року у справі № 348/1237/15-ц, від 10.05.2018 року у справі № 914/1708/17).

Згідно частин 3 та 4 статті 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Враховуючи вищевикладене, та те, що суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним), а тим самим встановивши відсутність порушеного права, заява про застосування позовної давності не підлягає задоволенню.

Щодо зустрічних позовних вимог з якими Товариство з обмеженою відповідальністю Компані Плазма 03.09.2019 року звернулось до Господарського суду Харківської області до Акціонерного товариства Запорізький завод Феросплавів про стягнення суми основного боргу у розмірі 894 240, 00 грн., інфляційних втрат у розмірі 100 512, 56 грн., 3 % річних у розмірі 60 636, 84 грн. (із урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 10.03.2021 року вх. № 5644 т. 3, а.с. 114-115). Також до стягнення заявлені судові витрати.

В обґрунтування підстав звернення з відповідним позовом до суду Товариство з обмеженою відповідальністю Компані Плазма зазначає, що у Акціонерного товариства Запорізький завод Феросплавів наявна заборгованість за поставлений товар, яка утворилась внаслідок невиконання Акціонерним товариством Запорізький завод Феросплавів зобов`язань в частині розрахунків за поставлений товар за договором поставки № 776 від 12.10.2017 року.

Як зазначає Товариство з обмеженою відповідальністю Компані Плазма на виконання умов договору поставки, останній 08.10.2018 року поставив Акціонерному товариству Запорізький завод Феросплавів насоси ВВН2-50М з електродвигуном 110кВт у кількості 3 штук вартістю 972 000,00 грн. відповідно до видаткової накладної № Р2175 від 08.10.2018 року, товарно-транспортної накладної № Р2175 від 08.10.2018 року. Даний факт визнається та підтверджується у первісній позовній заяві Акціонерного товариства Запорізький завод Феросплавів.

Проте Акціонерне товариство Запорізький завод Феросплавів з 09.10.2018 року по 12.11.2018 року свої зобов`язання з оплати товару не виконала, оскільки закінчився строк акредитиву.

19.11.2018 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 3 до договору поставки № 776 від 12.10.2017 року, відповідно до якої визначено найменування товару насос ВВН2-50М з електродвигуном 110 кВт у кількості 3-х штук, за ціною 894 240, 00 грн. (т. 1, а.с. 41).

Пунктом 4 додаткової угоди № 3, сторони погодили, що покупець здійснює оплату шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок постачальника через 10 календарних днів від дати укладання цієї додаткової угоди вартість товару на загальну суму грн. з ПДВ за умови надання постачальником коригуючи документів, зазначених в пункті 2 цієї додаткової угоди та документів згідно пункту 3.4., пунктів 4.11.-4.1.5. даного договору поставки.

Таким чином, за твердженнями Товариства з обмеженою відповідальністю Компані Плазма, враховуючи дату укладання додаткової угоди № 3 (19.11.2018 року) та строк здійснення оплати (10 календарних днів від дати укладання) Акціонерне товариство Запорізький завод Феросплавів повинно було виконати свої зобов`язання та здійснити оплату товару не пізніше 30.11.2018 року.

Акціонерним товариством Запорізький завод Феросплавів в порушення умови договору у строк до 30.11.2018 року не здійснено оплату поставленого товару.

21.06.2019 року Товариством з обмеженою відповідальністю Компані Плазма на адресу Акціонерного товариства Запорізький завод Феросплавів за вих. № 21/06 було направлено претензію, у якій останній вимагав протягом 7 календарних днів сплатити су боргу за поставлений товар відповідно до договору поставки № 776 від 12.10.2017 року (т. 1, а.с. 197-201).

Вищевказана претензія залишена Акціонерним товариством Запорізький завод Феросплавів без задоволення.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. (Аналогічна норма міститься і у статті 526 Цивільного кодексу України). До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно зі статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 Цивільного кодексу України).

Згідно частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Судом встановлено, що доказів у підтвердження сплати Акціонерним товариством Запорізький завод Феросплавів суми боргу у розмірі 894 240, 00 грн. Товариству з обмеженою відповідальністю Компані Плазма за договором поставки № 776 від 12.10.2017 року, до суду не надано.

У зв`язку із чим, суд дійшов висновку про доведеність позовних вимог в частині стягнення з Акціонерного товариства Запорізький завод Феросплавів суми заборгованості за договором поставки № 776 від 12.10.2017 року у розмірі 894 240, 00 грн.

Щодо вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Компані Плазма про стягнення з Акціонерного товариства Запорізький завод Феросплавів інфляційних втрат у розмірі 100 512, 56 грн., 3 % річних у розмірі 60 636, 84 грн. (із урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 10.03.2021 року вх. № 5644 т. 3, а.с. 114-115) та (відповідно до наданого розрахунку суми позовних вимог т. 1, а.с.191-192, т. 3, а.с. 114-116), суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши правильність нарахування 3-х відсотків річних у розмірі 60 636, 84 грн. за період з 01.12.2018 року по 04.03.2021 року судом встановлено, що такі нарахування здійснено невірно.

Судом здійснено власний розрахунок у оналайн - системі «Ліга закон» та встановлено, що сума яка підлягає до задоволення становить 60 563, 32 грн.

В решті нарахованих 3-х відсотків річних у розмірі 73, 52 грн. відмовити.

Перевіривши правильність нарахування інфляційних втрат у розмірі 100 512, 56 грн. за період з грудня 2018 року по січень 2021 року судом встановлено, що такі нарахування здійснено вірно, вони відповідають вимогам законодавства та підлягають до задоволення у повному обсязі.

27.09.2019 року від Акціонерного товариства Запорізький завод Феросплавів через канцелярію суду надійшов відзив на зустрічну позовну заяву (вх. № 23233), у якому останній зазначає, що згідно висновку Запорізької торгово-промислової палати, причиною виникнення дефектів насосів є допущений виробником брак при виробництві товару (використання металу з іншими, ніж передбачено гості вмістом фосфору і марганцю). Також посилається на статтю 268 Господарського кодексу України та зазначає, що у разі поставки товарів більш низької якості, покупець має право відмовитися від прийняття і оплати товарів. У зв`язку із чим, просить суд, відмовити у задоволенні зустрічного позову у повному обсязі (т. 2, а.с. 11-14).

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно вимог частин 3, 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Крім того, відповідно до вимог частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Також суд зазначає, що у відповідності до вимог частин 1, 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 42 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (стаття 74 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, відмову у задоволенні первісного позову, вищевикладені, у наданому Акціонерним товариством Запорізький завод Феросплавів через канцелярію суду відзиву на зустрічну позовну заяву (вх. № 23233 від 27.09.2019 року) заперечення, не приймаються судом, оскільки є такими, що спростовуються вище викладеними нормами та матеріалами справи.

З урахуванням вищевикладеного, господарський суд дійшов висновку, про часткове задоволення зустрічних позовних вимог, а саме про стягнення з Акціонерного товариства Запорізький завод Феросплавів суми заборгованості за договором поставки № 776 від 12.10.2017 року у розмірі 894 240, 00 грн., 3 х % річних у розмірі 60 563, 32 грн. та інфляційних втрат у розмірі 100 512, 56 грн.

В решті нарахованих 3-х відсотків річних у розмірі 73, 52 грн. відмовити.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог частин 1, 2 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Пунктом 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки судом відмовлено у задоволенні первісних позовних вимог Акціонерного товариства Запорізький завод Феросплавів, судовий збір у даній справі у розмірі 6 080, 83 грн. залишається за Акціонерним товариством Запорізький завод Феросплавів.

Крім того, Товариством з обмеженою відповідальністю Компані Плазма у зустрічній позовній заяві заявлено до стягнення з Акціонерного товариства Запорізький завод Феросплавів судові витрати.

Як вбачається із матеріалів справи, Товариством з обмеженою відповідальністю Компані Плазма за подання зустрічної позовної заяви (вх. № 21000 від 03.09.2089 року) із урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог (вх. № 5644 від 10.03.2021 року) сплачено судовий збір у розмірі 15 830, 84 грн. та 70 650, 00 грн. за проведення у справі з комплексної судової металевої та товарознавчої експертизи.

Враховуючи вимоги статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із чим, із Акціонерного товариства Запорізький завод Феросплавів підлягає до стягнення сума судового збору у розмірі 15 829, 74 грн.

Частиною 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, зокрема, що якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

За таких обставин, витрати, пов`язані з проведенням експертизи покладаються на Акціонерне товариство Запорізький завод Феросплавів у розмірі 70 650, 00 грн.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 11, 509, 525, 526, 530, 546, 548, 553, 554, 560, 563, 565, 599, 625, 610, 611 Цивільного кодексу України, статтями 13, 42, 73, 74, 86, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

У первісному позові відмовити.

У зустрічному позові відмовити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства Запорізький завод Феросплавів (69035, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, буд. 11, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Компані Плазма (61108, м. Харків, пр. Академіка Курчатова, буд. 12, кв. 132, ) заборгованість по оплаті у розмірі 1 055 315, 88 грн., з яких: 894 240, 00 грн. сума основної заборгованості, 100 512, 56 грн. інфляційні втрати, 60 563, 32 грн. - 3 % річних, судовий збір у розмірі 15 829, 74 грн. та 70 650, 00 грн. витрати з проведення експертизи.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення 3 % річних у розмірі 73, 52 грн. відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до апеляційного господарського суду, у межах апеляційного округу, протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Інформація по справі може бути одержана зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Реквізити сторін:

позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом): Акціонерне товариство Запорізький завод Феросплавів (69035, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, буд. 11, );

відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом): Товариство з обмеженою відповідальністю Компані Плазма (61108, м. Харків, пр. Академіка Курчатова, буд. 12, кв. 132, ).

Повне рішення складено "16" квітня 2021 р.

Суддя О.О. Ємельянова