ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

"22" квітня 2021 р. м ХарківСправа № 922/1406/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калініченко Н.В.

розглянувши матеріали

позовної заяви Об`єднання співвласників багатоповерхового будинку "Ультра", місто Харків,

до відповідачів:

першого відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрімпекс", місто Харків,

другого відповідача Фірма "Т.М.М." Товариство з обмеженою відповідальністю, місто Київ,

про витребування майна з незаконного володіння, визнання недійсним документів та припинення права власності ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Об`єднання співвласників багатоповерхового будинку "Ультра" звернувся до господарського суду Харківської області із позовної заявою до відповідачів, Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрімпекс" та Фірма "Т.М.М." Товариство з обмеженою відповідальністю, про витребування із незаконного володіння нежитлових приміщень технічного поверху № 9 площею 334,5 кв. м., № 18 площею 14,8 кв. м., № 19 площею 9,7 кв. м., № 20 площею 13,0 кв. м. в літ. "А-23", підвалу № 2 площею 2,5 кв. м., № 61 площею 18,6 кв. м., № 62 площею 26,3 кв. м., № 63 площею 3,7 кв. м., № 70 площею 135,5 кв. м., № 74 площею 32,2 кв. м., № 75 площею 21,9 кв. м., № 130 площею 5,4 кв. м., № 132 площею 10,9 кв. м., № 139 площею 6,7 кв. м., № 141 площею 7,3 кв. м., № 142 площею 41, 1 кв. м., № 143 площею 55,0 кв. м. в літ. "А-23", виходу на дах № 19 площею 23,6 кв. м., № 20 площею 32,4 кв. м., № 12 площею 44,9 кв. м. в літ. "А-23" багатоповерхового будинку "Ультра", визнання частково недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна від 28 грудня 2010 року за № 2735 на нежитлові приміщення технічного поверху № 9 площею 334,5 кв. м., № 18 площею 14,8 кв. м., № 19 площею 9,7 кв. м., № 20 площею 13,0 кв. м. в літ. "А-23", підвалу № 61 площею 18,6 кв. м., № 62 площею 26,3 кв. м., № 63 площею 3,7 кв. м., № 70 площею 135,5 кв. м., № 74 площею 32,2 кв. м., № 75 площею 21,9 кв. м., № 130 площею 5,4 кв. м., № 132 площею 10,9 кв. м., № 139 площею 6,7 кв. м., № 141 площею 7,3 кв. м., № 142 площею 41, 1 кв. м., № 143 площею 55,0 кв. м. в літ. "А-23", виходу на дах № 19 площею 23,6 кв. м., № 20 площею 32,4 кв. м., № 12 площею 44,9 кв. м. в літ. "А-23" багатоповерхового будинку "Ультра" та про визнання недійсними свідоцтв про право власності на нерухоме майно (серія САЕ № 088579, № 088576, 088580) на нежитлові приміщення технічного поверху № 9 площею 334,5 кв. м., № 18 площею 14,8 кв. м., № 19 площею 9,7 кв. м., № 20 площею 13,0 кв. м. в літ. "А-23", підвалу № 61 площею 18,6 кв. м., № 62 площею 26,3 кв. м., № 63 площею 3,7 кв. м., № 70 площею 135,5 кв. м., № 74 площею 32,2 кв. м., № 75 площею 21,9 кв. м., № 130 площею 5,4 кв. м., № 132 площею 10,9 кв. м., № 139 площею 6,7 кв. м., № 141 площею 7,3 кв. м., № 142 площею 41, 1 кв. м., № 143 площею 55,0 кв. м. в літ. "А-23", виходу на дах № 19 площею 23,6 кв. м., № 20 площею 32,4 кв. м., № 12 площею 44,9 кв. м. в літ. "А-23" багатоповерхового будинку "Ультра".

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху, зважаючи на наступне.

Частиною 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Так, згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини від 20 травня 2010 року у справі "Пелевін проти України" та від 30 травня 2013 року у справі "Наталія Михайленко проти України", право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб те ресурсів суспільства та окремих осіб. Отже, доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений, зокрема, Господарським процесуальним кодексом України.

Частиною 1 статті 164 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (рішення ЄСПЛ у справі "Шишков проти Росії" ("Shishkov v. Russia") від 20 лютого 2014 року, пункт 111).

Судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат (стаття 1 Закону України "Про судовий збір").

Згідно з приписами частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за подання позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункту 2 частини 2 статті 4).

Як-то визначає пункт 3 частини 1 статті 163 Господарського процесуального кодексу України, у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, ціна позову визначається загальною сумою всіх вимог.

Враховуючи визначене, кожний юридичний документ, який ставиться позивачем в якость предмету позову (як договір, так і свідоцтва) є окремими позовними вимогами.

В даному випадку позивачем заявлено одну вимогу майнового характеру (витребування із незаконного володіння майна) та п"ять вимог немайнового характеру (визнання частково недійсним договору купівлі-продажу та визнання недійсними чотирьох свідоцтв про право власності), що зобов`язує останнього, з урахуванням вартості витребуваного майна та встановленого відсотку для позовних вимог майнового та немайнового характеру, а також розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому позовну заява подана до суду (2021 рік), представити до позовної заяви документ, який підтверджує сплату судового збору у сумі 25 462,00 грн.

Проте, судом встановлено, що до матеріалів вказаної позовної заяви додане платіжне доручення № 590 від 09 березня 2021 року про сплату судового збору лише в розмірі 14 112,00 грн., яка не може бути належним та допустимим доказом сплати судового збору у встановлених Законом України «Про судовий збір» порядку та розмірі по даній господарській справі.

При цьому суд зауважує, що немайнові вимоги, визначені в позовній заяві, хоча маються і похідний характер від вимоги про витребування майна, проте мають різну правову природу, оскільки стосуються як юридичного факту щодо набуття права власності через оформлення договору купівлі-продажу (який є предметом позову), так і юридичного факту по проведенню реєстраційних дій із оформленням права власності та видачі свідоцтв (які слугують предметом позову), що зумовлює позивача здійснити сплату судового збору по кожній із вимог.

Крім того, приписами пункту 1 частини 1 статті 164 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів. У відповідності до частини 1 статті 172 Господарського процесуального кодексу передбачено, що позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасниками справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Комплексний аналіз вищевказаних норм процесуального права свідчить про те, що частиною 1 статті 172 Господарського процесуального кодексу України встановлено обов`язок позивача до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення з метою забезпечення їх права ознайомитись з такою позовною заявою та всіма додатками, яка додані позивачем до даної заяви по суті справи.

І саме вимоги процесуального законодавства зобов`язують суд, на стадії прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження, з`ясувати питання обізнаності відповідача із відповідним позовом через встановлення наявності в матеріалах позовної заяви документів, які підтверджують відправлення позивачем копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Як встановлено судом, примірник позовної заяви скерований позивачем Товариству з обмеженою відповідальністю "Укрімпекс" за адресою 61045, місто Харків, провулок Отака Яроша, будинок 18, втім офіційна адреса першого відповідача, яка міститься у даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, є іншою, а саме: 61045, місто Харків, вулиця Отака Яроша, будинок 18.

Тобто, позивачем не додано до матеріалів позовної заяви доказів надсилання Товариству з обмеженою відповідальністю "Укрімпекс" її копії разом із доданими до неї документів, що є порушенням частини 1 статті 172 ГПК України, яка не містить жодних виключень із загального правила.

За таких обставин, подана позивачем позовна заява не відповідає імперативним вимогам статей 164, 172 Господарського процесуального кодексу України щодо форми та змісту заяви по суті справи (позовної заяви).

Якщо подана позовна заява не відповідає приписами статті 164, 172 Господарського процесуального кодексу України законодавець передбачив механізм залишення позовної заяви без руху задля забезпечення позивачу можливості у встановлений судом строк усунути недоліки позовної заяви, що забезпечить можливість вважати її такою, що подана у день її первинного подання та прийняття її судом до розгляду (частина 1 статті 174 Господарського процесуального кодексу України).

Залишення позовної заяви без руху - це тимчасовий захід, який застосовується судом з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання, визначеного Господарським процесуальним кодексом України.

З метою усунення вище вказаних недоліків позовної заяви позивачу необхідно надати документ на підтвердження сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі, а також документ, який підтверджує відправлення Товариству з обмеженою відповідальністю "Укрімпекс" копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до частини 3 статі 174 Господарського процесуального кодексу України позовна заява вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом.

На підставі викладеного, керуючись статтями 164, 172, 174, 232-236 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Харківської області, -

УХВАЛИВ:

Залишити позовну заяву Об`єднання співвласників багатоповерхового будинку "Ультра" без руху.

Надати позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, шляхом надання до суду документу на підтвердження сплати судового збору у розмірі 11 350,00 грн., а також документу (лист з описом вкладення), який підтверджує відправлення Товариству з обмеженою відповідальністю "Укрімпекс" копії позовної заяви і доданих до неї документів за адресою: 61045, місто Харків, вулиця Отака Яроша, будинок 18.

Попередити позивача, що відповідно до частини 4 статті 174 ГПК України, у разі якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвалу підписано 22 квітня 2021 року.

Суддя Н.В. Калініченко

№ 922/1406/21