ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2021м. ДніпроСправа № 904/2916/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мельниченко І.Ф., розглянув спір

за позовом Державного воєнізованого гірничорятувального (аварійно-рятувального) загону Державної Служби України з надзвичайних ситуацій, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська обл.

до Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Жовті Води, Дніпропетровська обл.

про стягнення заборгованості у розмірі 12 425,48грн.

Без участі представників сторін.

СУТЬ СПОРУ:

Державний воєнізований гірничорятувальний (аварійно-рятувальний) загін Державної Служби України з надзвичайних ситуацій звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою про стягнення заборгованості у розмірі 12 425,48грн.

Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору № 985/19/42ЕПП/337/05 від 30.12.2016 про закупівлю послуг щодо своєчасної та повної оплати за отримані послуги.

У відзиві на позов відповідач визнає наявність боргу перед позивачем за надані послуги у розмірі 12 425,48 грн., проте посилаючись на п. 4.2 спірного договору останній зазначає, що строк оплати не настав, у зв`язку з тим, що позивачем на адресу відповідача рахунки на оплату не надсилалися.

Крім того, відповідач вказує на відсутність правових підстав для стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Згідно з п. 1.10 Статуту позивача, діяльність Загону не є підприємницькою і не ставить за мету отримання прибутку.

Таким чином, відповідач вважає, що вимоги позивача про стягнення штрафних санкцій суперечать вимогам чинного законодавства України та статутній діяльності останнього, а тому є безпідставними.

Також відповідач вказує на те, що з умов укладеного договору від 30.12.2016 № 985/19/42ЕПП, сторони передбачили, що штрафні санкції стягуються у розмірі, передбаченому ст. 231 ГК України, проте розмір пені за прострочку оплати сторонами не визначено, у зв`язку з чим відсутні підстави для стягнення пені.

У відповіді на відзив позивач з доводами відповідача, викладеними у відзиві на позов, не погоджується, з огляду на таке.

Відповідачу були надані рахунки за здійснене аварійно-рятувальне обслуговування разом з актами виконання умов договору, а отже посилання на те, що строк оплати за спірним договором не настав є безпідставним.

Крім того, позивач вказує на те, що ненадання рахунку не є відкладальною умовою у розумінні приписів ст.. 212 ЦК України та не вважається простроченням кредитора у розумінні ст.. 613 ЦК України, а тому не звільняє відповідача від обов`язку здійснити оплату.

На думку позивач, відмова в задоволенні вимоги щодо стягнення пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання фактично знівелює мету існування неустойки як відповідальності за порушення зобов`язання, що в свою чергу, може розцінюватися, як спосіб уникнення відповідальності, та призведе до порушення балансу інтересів сторін.

Позивач звертає увагу суду, що діючим законодавством України не обмежено коло суб`єктів господарювання, які мають право на застосування господарських санкцій до боржників за порушення грошового зобов`язання через будь-які ознаки, в т.ч. і за ознакою неприбутковості.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 05.06.2020 позовну заяву залишено без руху.

28.09.2020 позивачем на виконання вимог ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 05.06.2020 усунено недоліки позову.

Ухвалою від 30.09.2020 позовну заяву прийнято до розгляду (суддя Петренко Н.Е.), відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними у справі матеріалами.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду Дніпропетровської області від № 296 від 17.02.2021 у зв`язку з тим, що суддю Петренко Н.Е. звільнено з посади, призначений повторний автоматизований розподіл справи № 904/2916/20.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.02.2021 розгляд справи доручено судді Мельниченко І.Ф.

Ухвалою від 22.02.2021 прийнято справу № 904/2916/20 до свого провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у справі є обставини щодо неналежного виконання відповідачем зобов`язань в частині повної та своєчасної оплати за отримані послуги.

30.12.2019 між Державним воєнізованим гірничорятувальним (аварійно-рятувальний) загоном державної служби України з надзвичайних ситуацій (далі Позивач, Виконавець) та Державним підприємством "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" (далі Відповідач, Замовник) було укладено договір про закупівлю послуг № 985/19/42ЕПП/337/05 (далі Договір).

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ст. 901 Цивільного кодексу України).

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ст. 903 Цивільного кодексу України).

З огляду на наявний у матеріалах справи договір та обставини справи, між позивачем та відповідачем виникли правовідносини з надання послуг.

Відповідно до п. 1.1 Договору Виконавець зобов`язується надати послуги зазначені в п. 1.2 Договору, а Замовник прийняти і оплатити такі послуги.

Виконавець зобов`язується надати в порядку та на умовах даного Договору «Послуги пов`язані з особистою безпекою код 80.10.1, (Рятувальні послуги код 75252) (Послуги з проведення спеціалізованих робіт з профілактики обладнання на Смолінській шахті ДП «СХІДГЗК»), а саме: обслуговування масових вибухів; паспортизацію вибоїв; перевірку герметичності саморятівників, їх вибракування; чергування при вогневих роботах; перевірка стану вентиляційних пристроїв, практичне застосування вентиляційних режимів, що передбачені ПЛА (п. 1.2 Договору).

Згідно з п. 3.1 Договору вартість послуг та ціна Договору визначається відповідно до протоколу узгодження договірної ціни (додаток № 1 до Договору, який є невід`ємною частиною Договору) та складає 596 728,18 грн., у тому числі ПДВ 20% - 99 454,69 грн.

Пунктом 3.2 передбачено, що вартість послуг визначається на підставі розрахунків, які складені у відповідності до «Методики формування вартості платних послуг, які надаються підрозділами МНС України» затвердженої наказом МНС України, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, Міністерства фінансів України від 03.01.2012 № 1/2/1 та фактичними витратами по кожному виду послуг та наведені у Додатку № 2 «Перелік «Послуг з проведення спеціальних робіт з профілактики обладнання з використанням спеціальних засобів захисту та оснащення на Смолінській шахті ДП «СХІДГЗК» та їх вартості», який є невід`ємною частиною Договору.

Відповідно до п. 4.1 Договору послуги, які надаються відповідно до цього Договору, сплачуються Замовником за погодженими цінами в національній валюті України.

Замовник здійснює оплату наданих послуг після підписання сторонами Актів здавання-приймання платних послуг на підставі виставлених Виконавцем рахунків з відстрочкою платежу не менше ніж 10 календарних днів (п. 4.2 Договору).

Замовник здійснює розрахунки за кожен місяць за наявності оформлених та підписаних сторонами Актів здавання-приймання платних послуг (п. 4.4 Договору).

Відповідно до п. 5.3 Договору підписаний з двох сторін Акт здавання-приймання платних послуг та рахунки додані до нього є підставою для проведення розрахунків Замовником.

Пунктом 6.3 Договору передбачено, що Замовник зобов`язаний підписати Акт здавання-приймання платних послуг впродовж 5-ти календарних днів з моменту надання їх Виконавцем. Здійснювати розрахунки відповідно до умов Договору.

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами й діє з 01.01.2017 до 31.12.2017, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

На виконання умов договору позивач надав відповідачу платні послуги, що підтверджується підписаним обома сторонами без заперечень та зауважень актами здавання-приймання платних послуг № 1295 від 26.07.2017, № 1355 від 07.08.2017, № 1356 від 07.08.2017 на загальну суму 7 193,00 грн. (а.с. 31-33).

Відповідач оплату за отримані послуги не здійснив, у зв`язку з чим порушив взяті на себе зобов`язання за спірним договором.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

У встановлений договором строк щодо оплати вартості наданих послуг відповідачем не виконані.

Доказів погашення заборгованості з оплати послуг в сумі 7 193,00 грн. грн. відповідач, на момент розгляду спору не надав.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статей 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене вимоги позивача, щодо стягнення суми основного боргу, слід визнати обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Щодо нарахування пені, суд зазначає таке.

Пунктом 7.3 Договору сторони погодили, що за кожний день прострочення виконання зобов`язань винна сторона повинна сплатити штрафні санкції у розмірі, передбаченому ст. 231 ГК України.

Як вбачається зі змісту пункту 7.3 Договору, сторони визначили умови про відповідальність за порушення грошового зобов`язання посиланням на положення ст. 231 Господарського кодексу України, якою встановлено, що законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

У разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);

за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості (ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України).

Законом може бути визначений розмір штрафних санкцій також за інші порушення окремих видів господарських зобов`язань, зазначених у частині другій цієї статті (ч. 3 ст. 231 Господарського кодексу України).

У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг) (ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України).

У разі недосягнення згоди між сторонами щодо встановлення та розміру штрафних санкцій за порушення зобов`язання спір може бути вирішений в судовому порядку за заявою заінтересованої сторони відповідно до вимог цього Кодексу (ч. 5 ст. 231 Господарського кодексу України).

Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України).

Розмір штрафних санкцій, що застосовуються у внутрішньогосподарських відносинах за порушення зобов`язань, визначається відповідним суб`єктом господарювання - господарською організацією (ч. 7 ст. 231 Господарського кодексу України).

Слід зазначити, що штрафні санкції, передбачені абзацом третім частини другої статті 231 Господарського кодексу України, застосовується за допущене прострочення виконання лише негрошового зобов`язання, пов`язаного з обігом (поставкою) товару, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких й вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафних санкцій. У свою чергу, передбачене частиною шостою статті 231 Господарського кодексу України формування відповідальності за порушення грошових зобов`язань застосовується, якщо інше не узгоджено сторонами в договорі або не передбачено законом.

Сторонами у договорі не визначено можливість забезпечення виконання зобов`язань шляхом нарахування пені в розмірі облікової ставки Національного банку України, розмір та базу її нарахування, а законодавчими актами не встановлено обов`язковості її сплати у спірних відносинах. Тож, у позивача відсутнє право на стягнення відповідної суми.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення пені в розмірі 3 110,99 грн. задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене та у зв`язку з простроченням відповідачем виконання зобов`язання щодо оплати за отримані послуги у строки, визначені умовами договору, позивачем на підставі статті 625 Цивільного кодексу України були заявлені до стягнення річні у сумі 597,65 грн. за загальний період з 07.08.2017 по 18.05.2020 та інфляція грошових коштів у сумі 1 523,84 грн. за загальний період з серпня 2017 по квітень 2020.

Так, господарським судом здійснено перевірку розрахунку річних та інфляції грошових коштів, проведеного позивачем, та встановлено, що розрахунок проведено правильно.

Враховуючи викладене, вимоги позивача в частині стягнення річних в сумі 597,65 грн. та інфляції грошових коштів в сумі 1 523,84 грн. визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судових рішеннях у справі, питання вичерпності висновків судів, суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

З урахуванням вказаного, суд зазначає, що інші доводи, міркування сторін, судом розглянуті, але до уваги та врахування при вирішенні даної справи не приймаються, оскільки на результат вирішення спору не впливають.

Крім того, суд зазначає, що згідно з ч. 2 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Загальні питання повернення сплачених сум судового збору врегульовано статтею 7 Закону України "Про судовий збір".

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом (п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір"); закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях (п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір").

Згідно платіжного доручення №7582 від 15.05.2020 позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 796,13 грн.

Оскільки позивачем сплачено судовий збір в більшому розмірі, сплачений судовий збір підлягає поверненню із державного бюджету у розмірі 667,13 грн. за клопотанням позивача.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" (52210, Дніпропетровська область, м. Жовті Води, вул. Горького, буд. 2; ідентифікаційний код 14309787) на користь Державного воєнізованого гірничорятувального (аварійно-рятувальний) загону Державної служби України з надзвичайних ситуацій (50002, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Кобилянського, буд. 233 А; ідентифікаційний код 33873405) заборгованість у розмірі 7 193,00 грн., річних у розмірі 597,65 грн., інфляцію грошових коштів у розмірі 1 523,84 грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 576,06 грн.

В решті задоволення позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повне рішення складено 23.04.2021.

Суддя І.Ф. Мельниченко