ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" квітня 2021 р. Справа№ 910/8958/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Іоннікової І.А.

Михальської Ю.Б.

Секретар судового засідання: Тарнавський В.Б.

За участю представників учасників процесу: згідно протоколу судового засідання від 12.04.2021

Розглянув у відритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 16.11.2020 у справі № 910/8958/20 (суддя Марченко О.В., м. Київ, повний текст рішення складено 19.11.2020)

за позовом Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго", м. Київ

до Обслуговуючого кооперативу "Житлово-Будівельний Кооператив "Єнісейська Садиба", м. Київ

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - приватне акціонерне товариство "ДТЕК Київські Електромережі", м. Київ

про стягнення 812 594,48 грн,

За результатами розгляду апеляційної скарги Північний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" (далі - позивач/підприємство) звернулося до господарського суду міста Києва звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Обслуговуючого кооперативу "Житлово-Будівельний Кооператив "Єнісейська Садиба" (далі - відповідач/кооператив), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські Електромережі" (далі - третя особа/товариство) про стягнення 812 594,48 грн, з яких: 654 113,81 грн основний борг, що утворився в зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов Договору від 27.12.2018 № б/н про постачання електричної енергії постачальник "останньої надії", 72 309,19 грн - пені; 49 703,87 грн- 15% річних та 36 467,93 грн втрат від інфляції.

Позов Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" мотивовано тим, що:

- 27.12.2018 підприємством, яке виконує функції постачальника "останньої надії" (постачальник), та кооперативом укладено Договір на умовах публічного договору постачання електричної енергії постачальника "останньої надії" та комерційної пропозиції, розробленої з урахуванням вимог Цивільного кодексу України та у відповідності до вимог Закону України "Про ринок електричної енергії", Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312, оператор системи розподілу - Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Київські Електромережі");

- відповідно до даних, отриманих від оператора системи розподілу (передачі) розподілу товариства, кооператив є споживачем підприємства з 01.08.2019 по 31.03.2020 включно;

- листом від 19.09.2019 № 44/09-4611/пон підприємство повідомило відповідача про переведення точок комерційного обліку електричної енергії операторами систем на постачання електричної енергії постачальником "останньої надії";

- на виконання умов Договору на підставі даних про фактичне споживання Кооперативом електричної енергії позивачем було складено акти № 003306 (за серпень 2019 року), № 003192 (за вересень 2019 року) і № 003236 (за жовтень 2019 року) та рахунки від 15.01.2019 № 17/08/К08/07784 на суму 185 147,09 грн, від 09.10.2019 № 17/08/009/07561 на суму 207 862,97 грн і від 07.11.2019 № 17/08/010/07633 на суму 261 103,75 грн;

- вказані рахунки за період з серпня 2019 по жовтень 2019 року відповідачем оплачено не було;

- за прострочення оплати електричної енергії позивачем нараховано 72 309,19 грн пені; 49 703,87 грн 15% річних та 36 467,93 грн втрат від інфляції.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.11.2020 у справі № 910/8958/20 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Місцевий господарський суд встановив, що позивачем не було дотримано порядку, передбаченого постановою НКРЕКП № 312, щодо укладення із споживачем договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, тому такий договір є неукладеним сторонами, і, відповідно, прийшов до висновку про те, що позовні вимоги про стягнення 654 113,81 грн основного боргу задоволенню не підлягають.

Також суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача 72 309,19 грн пені, 49 703,87 грн 15% річних та 36 467,93 грн втрат від інфляції, як похідних вимог.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" (далі - скаржник) звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" обґрунтована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального права, зокрема - ст.ст. 610, 612, Цивільного кодексу України, ст.ст. 229, 230, 231, 232 Господарського кодексу України, ст.ст. 47, 64 Закону України «Про ринок електричної енергії» , а також порушенням норм процесуального права, а саме: ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України; судом першої інстанції неправильно установлені обставини справи, які мають значення для справи та які стосуються предмету спору у взаємозв`язку з нормами матеріального права.

Заявник апеляційної скарги зазначає, що висновок місцевого господарського суду про те, що Договір від 27.12.2018 № б/н про постачання електричної енергії постачальник "останньої надії" є неукладеним, з підстав недотримання порядку щодо його укладення із споживачем договору про надання послуг з розподілу електричної енергії не є законним, оскільки суд неправильно визначив предмет доказування, кваліфікацію правовідносин сторін.

Крім того, поза увагою суду першої інстанції залишився той факт, що відповідачем не надано доказів на спростування факту споживання останнім вказаного обсягу електричної енергії.

Скаржник зазначає, що згідно роз`яснення, наданого листом НКРЕКП від 24.03.2020 № 3328/20.3/7-20 відповідно до положень ч. 8 ст. 64 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачальник «останньої надії» здійснює постачання з моменту припинення постачання електричної енергії попередній постачальником. Договір про постачання електричної енергії вважається укладеним з початку фактичного постачання електричної енергії такому споживачу.

Заявник апеляційної скарги вважає, що укладення договору про постачання з постачальником «останньої надії» є безакцептним на умовах типового договору постачання електричної енергії постачальником «останньої надії», що затверджується регулятором та є публічним договором приєднання, який має бути оприлюднено на офіційному веб-сайті, відповідно до Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312.

Скаржник зазначає, що звернення постачальника «останньої надії» та укладення договору на індивідуальних умовах у письмовій формі з відповідачем зроблено не було, як і не було надано запропонованого постачальнику врегулювати ці питання.

Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" вважає, що нарахування пені, 15% річних та інфляційних втрат є правомірним, з підстав прострочення виконання грошового зобов`язання відповідача, відповідно до умов Договору.

Відтак, беручи до уваги наявність доказів фактичного споживання відповідачем електричної енергії в обсязі 51 337 кВт/год - в серпні 2019 року, в вересні 2019 року - 60 531 кВт/год та в жовтні 2019 року - 81 266 кВт/год на суму 654 113,81 грн за цінами постачальника «останньої надії», скаржник вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача вказаної суми є обґрунтованою.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

Відзивів на апеляційну скаргу від відповідача та третьої особи до суду апеляційної інстанції у встановлений строк не надходило.

Частиною 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України, що відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідач та третя особа не були обмежені у своїх процесуальних правах надати відзив на апеляційну скаргу через канцелярію суду або шляхом їх направлення на адресу суду поштовим відправленням. Відтак, приймаючи до уваги, що відповідач та третя особа у строк, встановлений судом апеляційної інстанції не подали відзивів на апеляційну скаргу, суд дійшов висновку, що неподання відповідачем та третьою особою відзивів не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.12.2020 апеляційну скаргу Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" у справі № 910/8958/20 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючий суддя - Разіна Т.І., судді: Іоннікова І.А., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.12.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 16.11.2020 у справі № 910/8958/20, розгляд призначено на 09.02.2021.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.02.2021 розгляд апеляційної скарги Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 16.11.2020 у справі № 910/8958/20 відкладено до 11.03.2021.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/979/21 від 10.03.2021 у зв`язку з перебуванням судді Тарасенко К.В. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 910/8958/20.

Відповідно до витягу з протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 10.03.2021 для розгляду справи № 910/8958/20 сформовано судову колегію у складі головуючий суддя Разіна Т.І., судді: Іоннікова І.А., Михальська Ю.Б.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.03.2021 апеляційну скаргу Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 16.11.2020 у справі № 910/8958/20 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючого судді Разіної Т.І., суддів: Іоннікової І.А., Михальської Ю.Б; розгляд апеляційної скарги Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 16.11.2020 у справі №910/8958/20 призначено на 12.04.2021.

Явка представників сторін

У судове засідання 12.04.2021 з`явився уповноважений представник скаржника.

Відповідач у судове засідання не з`явився, проте 08.04.2021 подав до суду апеляційної інстанції заяву про розгляд даної справи без участі представника відповідача.

Третя особа у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги була повідомлена належним чином, що підтверджується наявними у матеріалах справи повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Заяв/клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги від третьої особи через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду не надходило.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на те, що третя особа належним чином повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання у даній справі, явка представників сторін судом апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони (ст. 42 ГПК України), зважаючи на відсутність від третьої особи клопотань/заяв про відкладення розгляду справи з поданням відповідних доказів, а також враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК України, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності третьої особи.

Позиція представників сторін у справі

Представник скаржника у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав з підстав, викладених у ній та просив апеляційну скаргу задовольнити. Рішення Господарського суду міста Києва від 16.11.2020 у справі № 910/8958/20 скасувати та прияти нове рішення, яким позов Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" до Обслуговуючого кооперативу "Житлово-Будівельний Кооператив "Єнісейська Садиба" про стягнення 812 594,48 грн задовольнити.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

У позовній заяві позивач зазначає, що 27.12.2018 між ним, як постачальником та відповідачем, як споживачем було укладено Договір, за умовами якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами Договору, що зазначені у додатку №1 до Договору (комерційна пропозиція) (п. 2.1 Договору).

У відповідності до пункту 4 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 14.03.2018 № 312 "Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії" (далі - постанова № 312) оператор системи розподілу (далі - ОСР) має укласти договори про надання послуг з розподілу електричної енергії, який укладається зі споживач, з усіма споживачами, електроустановки яких приєднані на території діяльності ОСР.

ОСР шляхом безпосереднього вручення персоналом ОСР або з рахунком, або поштовим відправленням надає споживачу заяву-приєднання до зазначеного договору, яка формується за базами даних вертикально інтегрованого суб`єкта господарювання та містить ЕІС-коди точок комерційного обліку об`єкта споживача.

Надання такої заяви-приєднання є пропозицією споживачу про приєднання до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії на умовах діючого договору про користування або постачання електричної енергії (індивідуальні характеристики об`єкта, потужність, клас надійності, ідентифікаційні коди, особливості обліку тощо).

Договір вважається укладеним з дати підписання споживачем заяви-приєднання до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, яка повертається споживачем на адресу ОСР, та/або сплати за рахунком (квитанцією), який надсилається (надається) одночасно з договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, та/або з дати, указаної у заяві-приєднанні, якщо споживач протягом указаного в заяві-приєднанні терміну не звернувся до ОСР із запереченнями щодо укладення договору в цілому або щодо окремих умов договору та спожив будь-який обсяг електричної енергії.

Так, повідомленням від 01.08.2019 №44/09-0000024 відповідачу надіслано рахунок за електричну енергію від 01.08.2019 №17/08/П08/0007101 на суму 321 370,40 грн.

У повідомленні відповідача повідомлено про таке:

- початок постачання електричної енергії з 01.08.2019 позивачем відповідачу, оператор системи третя особа ;

- відповідно до пункту 3.7 Договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" оплачений споживачем протягом 5 банківських (робочих) днів рахунок за спожиту електричну енергію, наданий постачальником, є прийняттям (акцептуванням) споживачем умов договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії"; згідно з даними оператора системи обсяги споживання електричної енергії споживача становлять: за 1 класом - 0 кВт*год.; за 2 класом - 89 178 кВт*год.; споживачу виставлено рахунок за серпень 2019 року, який необхідно сплатити протягом 5 банківських (робочих) днів;

- підпунктом 3.1.9 пункту 3.1 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №312, передбачено, що споживання електричної енергії без укладення відповідно договору не допускається; якщо споживач не акцептує умови договору, електроживлення його об`єкта (об`єктів) буде припинено;

- споживач зобов`язаний надати постачальнику протягом 5 робочих днів з моменту отримання споживачем даного повідомлення:

- завірені належним чином (печатка та підпис уповноваженої особи) документи: витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; копія документа, що підтверджує повноваження особи на підписання документів, пов`язаних з виконанням Договору, у тому числі актів купівлі-продажу (витяг про повноваження керівника зі статуту, положення для юридичних осіб, копія довіреності тощо); витяг з реєстру платників податку на додану вартість або довідку довільної форми про статус неплатника ПДВ; при ненаданні споживачем витягу з реєстру платників ПДВ, постачальник не зможе зареєструвати податкову накладну;

- інформаційну довідку довільної форми про таке: числовий номер філії (структурного підрозділу) споживача у разі, якщо постачання електричної енергії здійснюється на об`єкті філії (структурного підрозділу) споживача, якій делеговано право щодо складання податкових накладних/коригування розрахунків і яка діє від імені головного підприємства - платника податку стороною Договору; інформацію з офіційною адресою електронної пошти (e-mail) та номер мобільного телефону;

- добовий погодинний графік споживання електричної енергії на період 90 днів з моменту початку постачання електричної енергії споживачу постачальником за формою Додатка 1 до комерційної пропозиції від 07.06.2019 № 3, що є невід`ємною частиною Договору;

- споживач має право завантажити з веб-сайту постачальника два примірники договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" та комерційної пропозиції від 07.06.2019 №3, заповнити своє повне найменування, банківські та інші реквізити, e-mail, підписати, скріпити печаткою та надіслати вказані документи на офіційну адресу постачальника; постачальник зобов`язується підписати та повернути один примірник договору споживачу.

Згідно з наявною в матеріалах справи копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, останнім отримано вказане повідомлення 15.08.2019 (з додатком - рахунком від 01.08.2019 № 17/08/П08/0007101).

У подальшому відповідачу було надіслано акт від 30.09.2019 №003192 і рахунок від 09.10.2019 № 7/08/О09/07561 на суму 207 862,97 грн та акт від 31.10.2019 № 003236 і рахунок від 07.11.2019 № 17/08/О10/07633 на суму 261 103,75 грн.

Наданими третьою особою звітами щодо фактичного (звітного) користування відпуску електричної енергії за точками комерційного обліку за серпень, вересень і жовтень 2019 року підтвердження обсяги спожитої Кооперативом електричної енергії.

Направлені позивачем рахунки за період з серпня 2019 по жовтень 2019 року відповідачем оплачено не було.

Вказане стало підставою для звернення позивача до суду із позовом про стягнення з відповідача 812 594,48 грн, з яких: 654 113,81 грн основний борг, 72 309,19 грн - пені; 49 703,87 грн- 15% річних та 36 467,93 грн втрат від інфляції.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши пояснення представника скаржника, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні чи скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Згідно з частинами 1, 2 статті 275 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергія) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії". Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище визначаються Законом України "Про ринок електричної енергії" та ПРРЕЕ.

НКРЕП прийняла постанову від 14.03.2018 № 312 "Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії", за змістом пункту 2 якої укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог ПРРЕЕ здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених із відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови.

Оператору системи передачі (державному підприємству, що здійснює централізоване диспетчерське (оперативно-технологічне) управління Об`єднаною енергетичною системою України і виконує до початку діяльності сертифікованого оператора системи передачі функції, права та обов`язки оператора системи передачі) (далі - ОСП) до початку роботи нового ринку електричної енергії забезпечити укладення договорів із споживачами, електроустановки яких приєднані до мереж ОСП, відповідно до Кодексу системи передачі, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 309, та Правил ( п. 3. Правил).

Операторам систем розподілу (далі - ОСР) укласти договори про надання послуг з розподілу електричної енергії, які укладаються зі споживачем, з усіма споживачами, електроустановки яких приєднані на території діяльності ОСР. Договір розробляється ОСР на основі істотних умов, визначених Кодексом систем розподілу, затвердженим постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №310, та типової форми, встановленої Правилами, і розміщується на сайті ОСР, у засобах масової інформації і в пунктах обслуговування споживачів ОСР. ОСР шляхом безпосереднього вручення персоналом ОСР або з рахунком, або поштовим відправленням надає споживачу заяву-приєднання до зазначеного договору, яка формується за базами даних вертикально інтегрованого суб`єкта господарювання та містить ЕІС-коди точок комерційного обліку об`єкта споживача. Надання такої заяви-приєднання є пропозицією споживачу про приєднання до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії на умовах діючого договору про користування або постачання електричної енергії (індивідуальні характеристики об`єкта, потужність, клас надійності, ідентифікаційні коди, особливості обліку тощо). Договір вважається укладеним з дати підписання споживачем заяви-приєднання до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, яка повертається споживачем на адресу ОСР, та/або сплати за рахунком (квитанцією), який надсилається (надається) одночасно з договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, та/або з дати, указаної у заяві-приєднанні, якщо споживач протягом указаного в заяві-приєднанні терміну не звернувся до ОСР із запереченнями щодо укладення договору в цілому або щодо окремих умов договору та спожив будь-який обсяг електричної енергії ( п. 4 Правил).

Відповідно до п. 1.2.15 Правил укладення, внесення змін, продовження строку дії чи розірвання будь-якого із договорів, передбаченого цими Правилами, здійснюється відповідно до вимог законодавства та цих Правил.

Для договорів, які укладаються шляхом приєднання до умов договору, укладення договору можливе шляхом підписання заяв-приєднань, оплати виставленого рахунку, споживання будь-якого обсягу електричної енергії (за умови відсутності направлених заперечень щодо договірних умов в цілому чи частково) через особистий кабінет в електронній формі (в установленому законодавством порядку).

Суд апеляційної інстанції зауважує на тому, що відповідно до п.2.1.4 Правил договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії є публічним договором приєднання та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України за формою договору, що є додатком 3 до цих Правил.

Відповідно до приписів статті 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, і таким актом цивільного законодавства в даному випадку є Постанова Регулятора від 14.03.2018 № 312, якою встановлені правила щодо приєднання до публічного договору споживача про розподіл на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії.

Згідно статті 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до статті 642 Цивільного кодексу України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Також, згідно ч.ч. 4, 7 статті 179 Господарського кодексу України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб`єктів, коли ці суб`єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до ч.ч.1-4 статті 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках.

Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору.

За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним протоколом.

Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов`язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони.

Статтею 179 Господарського кодексу України визначені загальні умови укладення господарських договорів. Згідно з частиною четвертою вказаної статті при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб`єктів, коли ці суб`єкти у разі вступу у договір не мають права наполягати на зміні його змісту.

Крім того, за приписами ч. 1 статті 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Отже, за загальним правилом договір є укладеним у випадку повного і безумовного прийняття (акцепту) однією стороною пропозиції іншої сторони про укладення договору (оферти). При цьому прийняттям пропозиції відповідно до ч. 2 статті 642 ЦК України є також вчинення особою, яка одержала оферту, відповідних конклюдентних дій (зокрема, надання послуг, сплата коштів ) у межах строку для відповіді. Водночас відповідь про згоду укласти договір на інших умовах не є акцептом, а є новою офертою.

Подібну правову позицію виклав Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постанові від 25.04.2018 у справі № 910/6002/17.

У п.2.1.6 "Правил роздрібного ринку електричної енергії" передбачено, що у разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору про надання послуг з розподілу електричної енергії споживач не має права використовувати електричну енергію із системи розподілу та має подати оператору системи розподілу письмову заяву про припинення розподілу електричної енергії на його об`єкт.

Фактом приєднання споживача до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, зокрема повернення (надання) підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора системи розподілу та/або документально підтверджене споживання електричної енергії.

Договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії може бути ініційований як споживачем, так і оператором відповідно до визначених цими Правилами випадків, однак для визнання його укладеним необхідно встановити факт акцептування його іншою стороною.

Як встановлено місцевим господарським судом, позивачем не було дотримано порядку, передбаченого постановою НКРЕКП № 312, щодо укладення із споживачем договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, а саме заяву-приєднання відповідачу не надіслано.

Отже, за умови встановлення тих обставин, що заява-приєдання до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії не була акцептована відповідачем, за відсутності доказів вчинення будь яких дій на виконання цього договору, як то надання послуг з електропостачання, сплата коштів, тощо, у апеляційної інстанції відсутні правові підстави вважати доведеним факт приєднання відповідача- споживача до умов договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, а сам договір - укладеним.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що позовні вимоги про в частині стягнення з відповідача 654 113,81 грн основного боргу задоволенню не підлягають.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 72 309,19 грн пені, 49 703,87 грн- 15% річних та 36 467,93 грн втрат від інфляції суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно із статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних в порядку статті 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

У частині першій статті 546 Цивільного кодексу України зазначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 Цивільного кодексу України).

У даному випадку, Договір про постачання електричної енергії постачальник "останньої надії" є неукладеним і не породжує обов`язків сторін, у зв`язку з чим, підстави для стягнення з відповідача пені, 15% річних та втрат від інфляції за несвоєчасну оплату заборгованості відсутні.

Мотиви прийняття або відхилення аргументів, викладених позивачем апеляційній скарзі

Доводи заявника апеляційної скарги про наявність підстав для стягнення з відповідача боргу за постачання електричної енергії та штрафних санкцій є необґрунтованими, оскільки, як встановлено судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції, що Договір про постачання електричної енергії постачальник "останньої надії" є неукладеним сторонами, а отже, не є правовою підставою у розумінні ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України та ст.ст. 173, 193 Господарського кодексу України для виникнення між позивачем та відповідачем взаємних прав та обов`язків.

Інші доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду, викладених в оскаржуваному рішенні.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст. 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи із фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову у задоволені позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Частиною 1 ст. 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду в розумінні ст. 277 ГПК України, з викладених в апеляційній скарзі обставин.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд зазначає, що рішення місцевого господарського суду прийняте з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування рішення Господарського суду міста Києва від 16.11.2020 у справі № 910/8958/20, та, відповідно, апеляційна скарга Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 8, 11, 74, 129, 240, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 16.11.2020 у справі № 910/8958/20 залишити без змін.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Справу № 910/8958/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано - 19.04.2021.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді І.А. Іоннікова

Ю.Б. Михальська