За заявоюТовариства з обмеженою відповідальністю "Екофрост"
пророзподіл судових витрат на професійну правничу допомогу
За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Екофрост"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Арітейл"
простягнення 468 000, 00 грн
Суддя Підченко Ю.О.
Представники сторін:
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Рішенням Господарського суду міста Києва у даній справі від 26.03.2021 позов у справі № 910/12013/20 задоволено повністю.

Напередодні судового засідання 26.03.2021 позивачем було заявлено про витрати в порядку п. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

30.03.2021 та 01.04.2021 від позивача надійшли заяви про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу відповідно до яких ТОВ "Екофрост" просить суд винести додаткове рішення та стягнути з відповідача вартість судових витрат в розмірі 35 004, 98 грн, які включають 25 000, 00 грн витрат на послуги адвоката та 10 004,98 грн витрат на проїзд адвоката для участі в судових засіданнях.

За результатами розгляду вказаних вище заяв суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно зі ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Оскільки справу № 910/12013/20 розглянуто за правилами загального позовного провадження. Повний текст рішення складено та підписано 05.04.2021, а докази на підтвердження понесених судових витрат подані до суду позивачем 01.04.2021, суд дійшов висновку, що ТОВ "Екофрост" дотрималося вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши надані позивачем докази та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність вирішити питання стосовно розподілу судових витрат з огляду на наступне.

За приписами ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

На підтвердження понесених позивачем судових витрат у матеріалах справи наявні наступні докази (належним чином засвідчені копії):

- Договір про надання правової допомоги від 13.01.2020;

- довіреність від 15.01.2020;

- додаткова угода № 1-12013 до договору про надання правової допомоги від 13.01.2020;

- додаткова угода № 2-12013 про заміну сторони договору про надання правової допомоги адвокатом від 13.01.2020;

- акт № 1-12013 приймання-передачі послуг з надання правової допомоги адвокатом від 29.03.2021 згідно договору про надання правової допомоги від 13.01.2020;

- договір про надання правової допомоги від 01.03.2021;

- додаткова угода № 1-12013 до договору про надання правової допомоги від 01.03.2021;

- акт № 1-12013 приймання-передачі послуг з надання правової допомоги адвокатом від 29.03.2021 згідно договору про надання правової допомоги від 01.03.2021;

- рахунок № 1 від 29.03.2021;

- рахунок № 2 від 29.03.2021;

- ордер про надання правової допомоги від 01.03.2021;

- свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю ДП № 4286 від 17.05.2019;

- ордер про надання правничої допомоги від 11.02.2021;

- свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю ДП №4543 від 07.11.2019;

- посадочні документи (2 шт.) щодо участі у судовому засіданні 26.03.2021;

- посадочні документи (2 шт.) щодо участі у судовому засіданні 19.03.2021;

- посадочні документи (2 шт.) щодо участі у судовому засіданні 12.02.2021;

- посадочні документи (2 шт.) щодо участі у судовому засіданні 11.12.2020;

- посадочні документи (2 шт.) щодо участі у судовому засіданні 13.11.2020;

- платіжні доручення № 4712 та № 4711 від 30.03.2021;

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частинною 2 ст. 901 Цивільного кодексу України встановлено, що положення цієї глави (глави 63 "Послуги. Загальні положення" підрозділу 1 розділу III Книги п`ятої цього Кодексу) можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Актами приймання-передачі наданої правової допомоги (послуг) та платіжними дорученнями підтверджується факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 25 000, 00 грн.

Стосовно відшкодування вартості проїзду представників позивача для участі в судовому засіданні суд вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України регламентовано порядок компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги (витрати на проїзд, проживання, поштові послуги тощо), для розподілу яких необхідною умовою є встановлення таких витрат умовами договору про надання правничої допомоги та надання відповідних доказів, які підтверджують здійснення витрат (аналогічну правову позицію викладено в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19).

Як слідує з матеріалів справи, договір про надання правової допомоги від 13.01.2020 та додаткові угоди до нього підтверджують погодження сторонами оплати послуг адвоката Дударенко А.Д., які пов`язані, зокрема, з необхідністю участі адвоката в судових засіданнях у м. Києві.

З актів приймання-передачі наданих послуг до вказаного договору також вбачається факт погодження компенсації вартості проїзних документів.

Отже, суд дійшов висновку, що вимога про відшкодування витрат на проїзд ОСОБА_1 для участі в судових засіданнях є обґрунтованою та підлягає задоволенню в розмірі 7 883, 86 грн.

Натомість, позивачем не було додано до справи належним чином завірену копію договору про надання правової допомоги Товариству з обмеженою відповідальністю "Екофрост" адвокатом Магомедовою Зарємою Нажмудинівною, хоча в копії ордеру АЕ № 1055185 від 11.02.2021 передбачено, що вказаний адвокат представляє інтереси позивача на підставі договору від 01.02.2021.

З огляду на наведені вище обставини, суд позбавлений можливості дослідити умови договору та встановити, чи було погоджено сторонами порядок відшкодування витрат адвоката в порядку п. 2 ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, а тому вимоги про відшкодування витрат на проїзд ОСОБА_2 в розмірі 2 121,19 грн задоволенню не підлягають.

За ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до усталеної практики, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такі ж самі критерії застосовуються ЄСПЛ при присудженні судових витрат на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, у рішенні у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04, судом зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим, а у рішенні у справі "Лавентс проти Латвії" (Lavents v.Latvia) від 28.11.2002 ЄСПЛ зазначив, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відтак, на підставі викладеного суд дійшов висновку про необхідність прийняття додаткового рішення у справі шляхом стягнення з відповідача на користь позивача суми понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 32 883, 86 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 74, 76-80, 123, 126, 236, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Екофрост" про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Арітейл" (04080, м. Київ, вул. Новоконстянтинівська, 13/10; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Екофрост"(51215, Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Орлівщина, вул. Комплексна, 1А; ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 32 883, 86 грн. Видати наказ.

3. У задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, то строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 21.04.2021 року.

Суддя Ю.О.Підченко