РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.04.2021Справа № 910/355/21
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВП Енерго Статус"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тавес Плюс"

про стягнення 34 680,00 грн

Суддя Зеленіна Н.І.

Без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВП Енерго Статус" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тавес Плюс" про стягнення заборгованості за неналежне виконання зобов`язань за договором поставки від 23.10.2020 у розмірі 34 680,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.02.2020 відкрито провадження у справі №910/355/21, визнано справу малозначною та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

За приписами ч. 1 ст. 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд даної справи, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала про відкриття провадження у справі була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 04074, м. Київ, вул. Вишгородська, буд. 12, прим. 407-А.

Поштове відправлення з ухвалою про відкриття провадження повернулося на адресу суду, у графі причин повернення зазначено: "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Згідно ч. 2 ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

За змістом частин 1, 2 статті 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись із вищевказаною ухвалою у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Отже, судом вчинені всі необхідні дії для належного повідомлення відповідача про розгляд даної справи.

Відповідач не подав до суду відзив на позов, тобто не скористався наданим їм процесуальним правом, передбаченим статтею 178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданим їм процесуальним правом, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, оскільки до суду не надходило клопотань учасників справи або одного з них в порядку ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін, з огляду на відсутність у суду підстав для виклику сторін з власної ініціативи, господарський суд розглядає справу без проведення судового засідання.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

23.10.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ВП Енерго Стутус" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Тавес Плюс" (покупець) укладено договір поставки, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупця товар, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити цей товар, згідно виставлених рахунків.

Пунктом 3.1 договору встановлено, що ціна договору визначається згідно виставлених рахунків та видаткових накладних, які є невід`ємною частиною договору.

За кожну партію товару, що постачається, покупець перераховує продавцю оплату згідно наданого рахунку-фактури у безготівковій формі на вказаний у договорі рахунок протягом 7 календарних днів з дня отримання товару (п. 4.1 договору).

Відповідно до п. 5.5 договору, поставка товару здійснюється постачальником на умовах EXW склад постачальника або на умовах FCA- франко-перевізник згідно вимог Міжнародних правил тлумачення торговельних термінів "Інкотермс" у редакції 2020 року, які застосовуються із урахуванням особливостей, пов`язаних із внутрішньодержавним характером цього договору, а також тих особливостей, що випливають із умов цього договору.

Цей договір набирає чинності з дня підписання його сторонами та діє до 31.12.2020, а в частині фінансових зобов`язань до повного їх виконання сторонами. Закінчення строку дії договору не звільняє сторін від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (п. 11.1 договору).

На виконання умов договору, позивачем було здійснено поставку товару відповідачу на загальну суму 34 680,00 грн, що підтверджується видатковою накладною №43 від 27.10.2020, яка підписана та скріплена печатками контрагентів.

01.12.2020 позивач звернувся до відповідача з претензією, у якій просив останнього здійснити погашення існуючої заборгованості у розмірі 34 680,00 грн.

Відповіді на зазначену претензію матеріали справи не містять.

Таким чином, позивач стверджує, що відповідачем допущено неналежне виконання зобов`язань за договором поставки щодо своєчасної та повної оплати товару, у зв`язку з чим просить стягнути з останнього заборгованість за поставлений товар у розмірі 34 680,00 грн.

Відповідно ст. 526 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні положення містить частина 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Стаття 610 Цивільного кодексу України передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

Позивачем виставлено відповідачу рахунок на оплату №2732 від 23.10.2020 на загальну суму 104 196,00 грн (в тому числі, провід ШВВП 2х1,5 довжиною 3400 м - вартістю 34 680,00 грн).

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачем було направлено позивачу гарантійний лист №56 від 23.10.2020, у якому відповідач просив поставити провід ШВВП 2х1,5 - 3400 м згідно рахунку №2732 від 23.10.2020. Даним листом відповідач гарантував здійснити оплату протягом 7 календарних днів з дня отримання товару.

Згідно видаткової накладної №43 від 27.10.2020, позивач поставив провід ШВВП 2х1,5, кількістю 3400 м, вартістю 34 860,00 грн.

Таким чином, 03.11.2020 є останнім днем оплати поставленого товару.

Вказана видаткова накладна була підписана та скріплена печатками контрагентів без зауважень щодо якості та кількості товару.

Частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Враховуючи те, що заборгованість відповідача у розмірі 34 860,00 грн підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи, і відповідач на момент прийняття рішення не надав документи, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ВП Енерго Статус" до відповідача про стягнення вказаної суми заборгованості за поставлений товар, у зв`язку з чим даний позов підлягає задоволенню.

Як встановлено ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 ст. 78 Господарського процесуального кодексу визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оскільки, як зазначалось вище, судом встановлено, що відповідач неналежним чином виконував взяті на себе обов`язки за договором, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Позивач також просить стягнути з відповідача суму витрат на правничу допомогу у розмірі 2 000,00 грн, однак доказів надання правничої допомоги та понесення зазначених витрат од матеріалів справи не додано, у зв`язку з чим вимоги позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 86, 129, 233, 236-240, 250-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ВП Енерго Статус" - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тавес Плюс" (04074, м. Київ, вул. Вишгородська, буд. 12, прим. 407-А, код ЄДРПОУ - 40760102) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВП Енерго Статус" (04112, м. Київ, вул. Дорогожицька, буд. 3, офіс 152, код ЄДРПОУ - 43699398) 34 680 (тридцять чотири тисячі шістсот вісімдесят) грн - суми заборгованості за договором та 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн - витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом 20 днів з дня підписання повного тексту.

Рішення суду набирає законної сили у порядку та строки, передбачені ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.І. Зеленіна