номер провадження справи 27/11/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2021 Справа № 908/123/21

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Дроздової С.С. при секретарі судового засіданні Шолоховій С.В., розглянувши матеріали справи

за позовом: Державного підприємства Гарантований покупець (01032 м. Київ, вул. Симона Петлюри, 27, ідентифікаційний код юридичної особи 43068454)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Запоріжжяелектропостачання (69096 м. Запоріжжя, вул. Каховська, 26; адреса для листування: 69063 м. Запоріжжя, вул. Олександрівська, 35, ідентифікаційний код юридичної особи 42093239)

про стягнення 852264 грн. 88 коп.

за участю

представника позивача: Зеленковський О.О., дов. № 59-Д від16.03.2021

представник відповідача: Нікітіна Ю.С., дов. № 1 від 01.01.2021

СУТЬ СПОРУ:

Державне підприємство Гарантований покупець звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Запоріжжяелектропостачання про стягнення 852 264 грн. 88 коп. неустойки за порушення строку оплати шостого платежу грудня 2019 року та за порушення строку оплати платежу за липень 2019 року (згідно з Актом коригування від 23.12.2020).

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.01.2021 здійснено автоматизований розподіл позовної заяви між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/123/21 та визначено до розгляду судді Дроздовій С.С.

Ухвалою суду від 18.01.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/123/21, присвоєно справі номер провадження 27/11/21 та призначено підготовче судове засідання на 15.02.2021.

Справа № 908/123/21 розглядається за правилами загального позовного провадження.

10.02.2021 представник відповідача надав суду письмовий відзив № 822 від 09.02.2021 (вх. № 2836/08-08/21), просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі та вказав на те, що відповідач здійснив розрахунки за Договором за куплену електричну енергію у липні та у грудні 2019 року, а позивач отримав кошти за продану електричну енергію. На теперішній час невиконаних зобов`язань за куплену у позивача електричну енергію відповідач не має. ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» належним чином виконує Договір. Пунктами 5.13 та 5.14 Колективного договору ТОВ «Запоріжжяелектропостачання», ч.3 ст. 15 ч. 1 ст. 24 Закону України Про оплату праці, які в свою чергу кореспондуються з положеннями ст. 97 КЗпП України, ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 24 Закону України Про оплату праці та говорять про те, що оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку, а всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці. У грудні 2019 року та січні 2020 року завчасно було заплановано здійснення платежів контрагентам за діючими договорами, які електропостачальники обов`язково повинні укладати на виконання вимог ч. 2 ст. 57 Закону України Про ринок електричної енергії та ліцензійних умов провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу та інших нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії. Згідно з пп.13.2.7. п.13.2 Договору Платежі відповідно до Акту коригування за відповідний розрахунковй період у періоді липень-листопад 2019 року здійснюється Електропостачальником до 29.02.2020 у наступному порядку: - до 27 грудня (включно) 2019 року Електропостачальник здійснює платіж за липень 2019 року. В той же час Акт коригування до Акту від 31.07.2019 купівлі-продажу електроенергії за липень 2019 року був підписаний лише 23.12.2019 на загальну суму 61 183 565 грн. 30 коп. (з ПДВ). Отже у період з 27.12.2019 по 22.01.2020 вбачається значне фінансове навантаження, до складу якого є виплата заробітної плати, а також дуже малий (нерозумний) строк (з 23.12.2019 по 27.12.2019) для здійснення додатково платежу розміром 61 183 565 грн. 30 коп. (з ПДВ) та шостого платежу грудня 2019 року в розмірі 58 151 006 грн. 96 коп. (з ПДВ) до 14.01.2020, які фактично виконанні відповідачем у повному обсязі 22.01.2020 та 16.01.2020 відповідно в межах вільних коштів від запланованих платежів. Тобто, на думку відповідача, вимога щодо сплати пені с правом (міра свободи та справедливості), а не обоє язком ДП Гарантований покупець, якого треба беззастережно дотримуватися та безвідмовно виконувати відповідно до умов правочину. Будь-які інші порушення з боку відповідача за Договором відсутні, розрахунки виконуються належним чином та у строки, визначені Договором. Відповідач заперечує проти вимог позивача про стягнення пені, оскільки наявність у позивача можливості стягувати з відповідача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати відповідача до виконання основного грошового зобов`язання за Договором та не може лягати непомірним тягарем для ТОВ Запоріжжяелектропостачання і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для позивача. Щодо нарахування за липень 2019 відповідач в тому числі надав свій контррозрахунок.

Ухвалою суду від 15.02.2021 підготовче засіданні на підставі ст. 183 ПК України було відкладено на 10.03.2021.

19.02.2021 позивач надіслав на адресу суду відповідь № 15/779 від 17.02.2021 (вх. № 3627/08-08/21) на відзив відповідача. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі та зазначив, що відповідач не заперечує факт порушення ним строків розрахунків за Договором. Зазначені у відзиві доводи відповідача фактично зводяться до необґрунтованості строків визначених в договорі та спеціальному законодавстві та відсутності достатньої кількості грошових коштів на виконання взятих на себе відповідачем зобов`язань, однак імперативними нормами ст. 617 ЦК України та ст. 218 ГК України визначено, що зазначені обставини не можуть бути підставою для звільнення особи від відповідальності за порушення нею взятого на себе зобов`язання. Відповідач на підставі власного волевиявлення обрав даний вид діяльності з постачання електричної енергії споживачу та на конкурсній основі у відповідності до Порядку набув право на виконання спеціальної функції - постачальника універсальної послуги. Окрім того, відповідач на момент вчинення обумовлених дій був обізнаний з якими категоріями споживачів у нього будуть договірні відносини (вразливі споживачі, населення, підприємства та установи соціальної сфери тощо), повинен був враховувати вимоги законодавства, яке регулює функціонування ринку електричної енергії щодо діяльності постачальників електричної енергії споживачу та постачальників універсальних послуг та планувати розрахунки зі своїми контрагентами та працівниками не дискримінуючи та не порушуючи прав ДП «Гарантований Покупець». Шляхом отримання відповідної ліцензії та участі у конкурсі у відповідності до Порядку ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» добровільно взяв на себе відповідні зобов`язання, відтак зазначені у відзиві доводи відповідача є необґрунтованими. Внаслідок невчасно отриманих коштів, в т.ч. від відповідача за Договором, Гарантований покупець не зміг вчасно виконати свої фінансові зобов`язання перед виробниками електричної енергії за «зеленим тарифом, у відповідності до вимог Порядку купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом, затверджених постановою НКРЕКП від 26.04.2019 № 641, що у свою чергу зумовило звернення вищевказаних суб`єктів господарювання з позовами. Позивач не може погодитись із тим, що заявлений до стягнення розмір пені є надмірним. Так, умовами Договору передбачена пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення. Даний розмір пені повністю узгоджується із вимогами ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань». Крім того, пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ є загальноприйнятою у діловому обороті. Твердження відповідача про те, що нарахована пеню є засобом збагачення Гарантованого покупця є необґрунтованими.

24.02.2021 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив № 1234 від 24.02.2021 (вх. № 4054/08-08/21), відповідно до яких вказано, що до моменту внесення змін (16.12.2019) до Договору, яке відбулось на виконання вимог Постанови № 1003 Відповідач, завчасно, передбачаючи можливі негативні наслідки та з метою планування розподілу коштів: пропонування позивачем здійснення коригування обсягів купівлі електричної енергії для потреб побутових споживачів (населення) під час наявності великого фінансового навантаження та відсутності вільних коштів для виконання зобов`язань перед позивачем належним чином, відповідач звернувся до позивача листом від 08.07.2019 № 1092 з проханням скоригувати обсяги купівлі електричної енергії для потреб побутових споживачів, проте у такому коригуванні відповідачу було відмовлено, що сприяло завищенню обсягів відхилення та, відповідно, похибки у розрахунках. Як вбачається з матеріалів справи, таке коригування обсяги купівлі електричної енергії за липень місяць 2019 року відбулось лише 23.12.2019 (Акт коригування від 23.12.2019 за липень 2019 року), з кінцевим строком здійснення платежу до 27.12.2019 (пп.13.2.7. п.13.2. Договору). При цьому, як вбачається з матеріалів справи, незважаючи на одночасне велике фінансове навантаження відповідач здійснив перерозподіл наявних коштів та здійснював платежі: шостий платіж за грудень 2019 року з кінцевим строком по 14.01,2020: платежі були здійсненні 14.01.2020 платіжне доручення № 4661, 14.01.2020 платіжне доручення № 4672 та 15.01.2020 № 4710, 16.01.2020 № 4735; за липень 2019 року з кінцевим строком по 27.12.2019 платежі були здійсненні 09.01.2020 платіжне доручення № 4586, 10.01.2020 платіжне доручення № 4610, 11.01.2020 платіжне доручення № 4644, 20.01.2020 платіжне доручення № 4803, 21.01.2020 платіжне доручення № 4829, 22.01.2020 платіжне доручення № 4919 та 22.01.2020 платіжне доручення № 4923 на загальну суму 61 183 565 грн. 30 коп. Відповідач вказав на те, що здійснював усе можливе для виконання своїх зобов`язань за Договором належним чином, у тому числі звертався до позивача 08.07.2019. Наданий позивачем Баланс (Звіт про фінансовий стан) на 30.09.2020 лише підтверджує його фінансовий стан, але не підтверджує факт наявності у нього збитків саме за Договором № 8/01 від 26.06.2019, які спричиненні саме несвоєчасною виплатою ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» планового платежу за куповану електричну енергію за липень 2019 року та шостого платежу за грудень 2019 року. Також позивачем зазначено про звернення суб`єктами господарюванню з позовами, але також не надано доказів про підтвердження факту порушення позивачем у зазначеній кількості справ у зв`язку з правовідносинами саме за Договором, в зв`язку з чим, відповідач зазначив, що доводи позивача про наявність у нього збитків за саме за Договором № 8/01 від 26.06.2019 не заслуговують на увагу.

Представником відповідача заявлено клопотання (вх. № 5073/08-08/21 від 10.03.2021) про зменшення розміру неустойки за порушення строку оплати шостого платежу грудня 2019 та за порушення строку оплати платежу за липень 2019 (згідно з актом коригування від 23.12,2020) до одного відсотку від суми заявлених позовних вимог, що складає 8 522 грн. 64 коп.

Ухвалою суду від 10.03.2021, відповідно до ст. 185 ГПК України, підготовче провадження у справі № 908/123/21 закрито, справу призначено до розгляду по суті в судовому засіданні 17.03.2021.

Ухвалою суду від 17.03.2021 в порядку ст. 216 частина 2 ГПК України, оголошено перерву до 07.04.2021.

У судовому засіданні 07.04.2021 справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судовому засіданні 07.04.2021, відповідно до ст. 222 Господарського процесуального кодексу України здійснювалося повне фіксування судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме комплексу Акорд.

Суддею оголошено, яка справа розглядається, склад суду, та роз`яснено учасникам справи їх права, у тому числі право заявляти відводи.

Відводів складу суду не заявлено.

Представник позивача в судовому засіданні 07.04.2021 підтримав позовні вимоги, просив суд задовольнити повністю позовні вимоги.

Представник відповідача в судовому засіданні 07.04.2021 просив суд зменшити розмір неустойки до 1 % від заявленої суми.

В засіданні суду 07.04.2021 здійснено безпосереднє дослідження доказів, поданих учасниками спору (ст. 210 ГПК України).

У судовому засіданні 07.04.2021, на підставі ст. 217 ГПК України суд закінчив з`ясування обставин та перевірки їх доказами і перейшов до судових дебатів ст. 218 ГПК України.

Судові дебати частина судового розгляду, що складаються з промов осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши представників сторін, дослідивши докази, суд вийшов з нарадчої кімнати та згідно ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголосив вступну та резолютивну частини рішення, повідомив строк виготовлення повного тексту рішення та роз`яснив порядок і строк його оскарження.

Розглянувши матеріали справи та оцінивши надані докази, вислухавши пояснення представників сторін, суд

УСТАНОВИВ:

Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Згідно положень ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішень суду.

З огляду на статтю 509 Цивільного кодексу України вбачається, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У відповідності до пункту 1 частини 2 статті 1 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Цивільні права і обов`язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Договір це категорія цивільного права, яка визначається як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. До зобов`язань, що виникають з договорів, застосовуються загальні положення про зобов`язання, якщо інше не випливає із закону або самого договору. Як і будь-який право чин, він є вольовим актом, оскільки виражає спільну волю сторін, що втілюється у договорі. Змістом договору є, власне, ті умови, на яких сторони погоджуються виконувати договір, і вони мають дотримуватися взятих на себе зобов`язань.

У відповідності до статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як вбачається з матеріалів справи та зазначено позивачем, Державним підприємством «Гарантований покупець» (Гарантований покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання» (Електропостачальник, Запоріжжяелектропостачання) був укладений Договір № 8/01 від 26 червня 2019 року (Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору, Гарантований покупець зобов`язується продавати, а Електропостачальник зобов`язується, на виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 № 483 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 12.06.2019 №512) (Положення),купувати електричну енергію в обсягах, необхідних для постачання побутовим споживачам, відповідно до умов цього Договору.

На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2019 року № 1003 «Про внесення змін до Положення та відповідно до наказу Міністерства енергетики та захисту довкілля України від 13 грудня 2019 року № 506 «Про затвердження Примірного договору купівлі-продажу електричної енергії в обсягах, необхідних для задоволення потреб побутових споживачів», гарантований покупець та Електропостачальник уклали додаткову угоду № 1327/01 від 16 грудня 2019 року до Договору № 8/01 від 26 червня 2019 року виклали умови договору в новій редакції.

Відповідно до п. 1.1 Договору в редакції Додаткової угоди, Гарантований покупець зобов`язується продавати, а Електропостачальник зобов`язується, на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 № 483 (зі змінами), якою затверджено Положення про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку для забезпечення для загальносуспільних інтересів к процесі функціонування ринку електричної енергії (Положення), купувати електричну енергію в обсягах, необхідних для задоволення потреб побутових споживачів, відповідно до умов цього Договору.

Відповідно до п. 3.1 Договору в редакції Додаткової угоди, прогнозні обсяг, ціна, вартість, погодинні обсяги купівлі-продажу електричної енергії, яку Гарантований покупець продає, а Електропостачальник купує в розрахунковому періоді за цим Договором визначається шляхом підписання щомісячних угод продажу електричної енергії за формою, наведеною в додатку № 1, що є невід`ємною частиною цього Договору та щомісячних угод продажу електричної енергії за формою, наведеною в додатку № 3, що є невід`ємною частиною цього Договору.

Згідно п. 4.1 Договору в редакції Додаткової угоди передбачено, що Електропостачальник розраховується з Гарантованим покупцем за електричну енергію за цінами, що визначені у пунктах 3.2 та 4.6 цього Договору.

Пунктом 4.4 Договору в редакції Додаткової угоди встановлено, що оплата за кожною щомісячною угодою продажу електричної енергії або у разі підписання сторонами щомісячною угодою продажу електричної енергії з урахуванням коригування та угодою, у разі підписання її сторонами, здійснюється Електропостачальником наступним чином, зокрема, шостий платіж - до 14 (включно) числа місяця, наступного за місяцем поставки, у розмірі, який визначається як різниця між вартістю електричної енергії (з ПДВ) за розрахунковий місяць, відповідно до Акта купівлі-продажу електричної енергії за розрахунковий період за формою додатка № 2 (пункт 4.6 цього Договору), та сумарною оплатою Електропостачальником за розрахунковий місяць.

Якщо день оплати припадає на небанківський день, Електропостачальник здійснює відповідну оплату не пізніше останнього банківського дня, що передує дню оплати.

28.11.2019 позивачем та відповідачем підписано щомісячну угоду продажу електричної енергії на грудень 2019 року № 397/01 (Щомісячна угода на грудень 2019).

Пунктами 2, 3 Щомісячної угоди на грудень 2019 року запланований обсяг електричної енергії, що підлягає продажу з 00:00 годин 01.12.2019 по 24:00 годин 31.12.2019 становить 204 000 МВт год., орієнтовна вартість цієї електричної енергії разом з ПДВ складає 99 014 256,00 грн. (з ПДВ).

Відповідно до п. 4.6 Договору в редакції Додаткової угоди зазначено, що вартість електричної енергії, скоригована на фактичні дані щодо обсягів споживання електричної енергії в розрахунковому періоді зазначається у Акті або в Акті коригування за відповідний розрахунковий період.

31.12.2019 Гарантованим покупцем та Запоріжжяелектропостачання підписано Акт купівлі-продажу електроенергії між за грудень 2019 року (Акт за грудень 2019). Обсяг електроенергії, який Гарантований покупець продав, а Електропостачальник купив склав 204 000,00 МВт-год, а загальна вартість електроенергії склала 127 460 986,16 грн. (з ПДВ).

Позивач вказав, що оплата Першого, Другого, Третього, Четвертого, П`ятого платежів грудня 2019 року здійснена в строки, передбачені Договором. Сумарна оплата п`яти платежів грудня 2019 року становить 69 309 979,20 грн. (з ПДВ).

Позивач посилався на те, що в порушення умов Договору, відповідач порушив строк оплати Шостого платежу грудня 2019 року, який останній повинен був здійснити Шостий платіж грудня 2019 року в розмірі 58 151 006,96 грн. (розмір, який визначається як різниця між вартістю електричної енергії (з ПДВ) за розрахунковий місяць, відповідно до Акта купівлі-продажу електричної енергії за розрахунковий період - 127 460 986,16 грн. та сумарною оплатою Електропостачальником за розрахунковий місяць - 69 309 979,20 грн.) до 14.01.2020 (включно).

Натомість свої зобов`язання з оплати наведеного платежу відповідач вчасно не виконав. Оплата Шостого платежу грудня 2019 року здійснена платіжними дорученнями: від 14.01.2020 № 4661, від 14.01.2020 № 4672, від 15.01.2020 № 4710, від 16.01.2020 № 4735 на загальну суму 58 151 006,96 грн., копії яких містяться в матеріалах справи. Тобто, свої зобов`язання щодо виконання умов Договору в частині оплати Шостого платежу грудня 2019 року відповідач виконав повністю лише 16.01.2020, копії платіжних доручень щодо оплати електричної енергії грудня 2019 року містяться в матеріалах справи.

Пунктом 4.3 Договору в редакції Додаткової угоди встановлено, що зобов`язання з оплати вважається виконаним після того, як на рахунок Гарантованого покупця надійшла вся сума коштів, що підлягає сплаті за куповану електричну енергію відповідно до умов Договору.

Також позивач посилався на те, що відповідачем порушено умови Договору в частині здійснення оплати електричної енергії за липень 2019 року.

Постановою від 09.12.2019 № 1003 внесено зміни до Положення. Зокрема, Гарантованому покупцю та постачальникам універсальних послуг до 31 грудня 2019 року потрібно здійснити коригування прогнозних обсягів електричної енергії, купленої постачальниками універсальних послуг у липні - листопаді 2019 року.

26.06.2019 Гарантованим покупцем та Електропостачальником було підписано Щомісячну угоду продажу електричної енергії до Договору на липень 2019 року, якою визначено ціну - 0,08925 грн. (без ПДВ), обсяг продажу електричної енергії - 162 658 000 кВтгод та її орієнтовану вартість - 14 544 001,50 (без ПДВ), 17 452 801,80 грн. (з ПДВ).

30.09.2019 сторонами було укладено Додаткову угоду № 205/01 до Договору, відповідно до якої сторони внести зміни до Щомісячної угоди продажу електричної енергії на липень 2019 року, зокрема, внесено зміни до п.п. 1, 3, а саме: ціна за 1 кВтгод електричної енергії становить - 0,12269 грн. (без ПДВ), а орієнтовна вартість електричної енергії становить - 19 993 317,02 (без ПДВ), 23 991 980,42 грн. (з ПДВ).

Відповідно до п. 13.1 Договору в редакції Додаткової угоди встановлено, що з метою належного виконання сторонами положення щодо купівлі-продажу електричної енергії в обсягах, необхідних для задоволення потреб побутових споживачів, в періоді липень-листопад 2019 року сторони зобов`язуються здійснити коригування на фактичні дані щодо обсягів споживання електричної енергії побутовими споживачами.

Згідно з п. 13.2.6 Договору в редакції Додаткової угоди передбачено, що вартість електричної енергії за кожен розрахунковий період липень-листопад 2019 року зазначається в Акті коригування за відповідний розрахунковий період та розраховується в порядку та за формулою, що визначені в пункті 4.6 цього Договору.

23 грудня 2019 року сторонами укладено Акт коригування до Акту № б/н від 31.07.2019 купівлі-продажу електроенергії з урахуванням Акту коригування № б/н від 30.09.2019 за липень 2019 року (Акт коригування від 23.12.2019 за липень 2019 року), відповідно до умов якого загальна вартість електроенергії склала 85 175 545,72 грн. (з ПДВ).

Пунктом 13.2.7 Договору в редакції додаткової угоди передбачено, що платежі відповідно до Акта коригування за відповідний розрахунковий період у періоді липень-листопад 2019 року здійснюються Електропостачальником до 29.02.2020 у наступному порядку: до 27 грудня (включно) 2019 року Електропостачальник здійснює платіж за липень 2019 року.

Розмір платежу відповідно до Акта коригування визначається як різниця між вартістю електричної енергії, що зазначена в Акті коригування та вартістю електроенергії, що вказана в Акті купівлі-продажу електричної енергії за відповідний розрахунковий період у періоді липень-листопад 2019 року.

Таким чином, відповідач повинен був здійснити платіж відповідно до Акта коригування від 23.12.2019 за липень 2019 року у розмірі 61 183 565,30 грн. (з ПДВ), що є різницею між вартістю електричної енергії, що зазначена в Акті коригування від 23.12.2019 за липень 2019 року - 85 175 545,72 грн. (з ПДВ) та вартістю електроенергії, що вказана в Акті купівлі-продажу електричної енергії за липень 2019 року, з урахуванням Акту коригування від 30.09.2019, - 23 991 980,42 грн. (з ПДВ) до 27.12.2019 (включно).

Як вбачається з матеріалів справи, зобов`язання з оплати наведеного платежу відповідач вчасно не виконав. Оплата відповідно до Акта коригування від 23.12.2019 за липень 2019 року здійснена платіжними дорученнями: від 09.01.2020 № 4586, від 10.01.2020 № 4610, від 11.01.2020 № 4644, від 20.01.2020 № 4803, від 21.01.2020 № 4829, від 22.01.2020 №4919, від 22.01.2020 № 4923 на загальну суму 61 183 565,30 грн. (з ПДВ). Тобто, свої зобов`язання щодо виконання умов Договору в частині оплати електричної енергії липня 2019 року (згідно з Актом коригування від 23.12.2019 за липень 2019 року) Відповідач виконав повністю лише 22.01.2020, про що свідчать копії платіжних доручень, які містяться в матеріалах справи.

Позивачем було надіслано 03.01.2020, 31.01.2020 відповідачу претензії від 02.01.2020 № 15/7 про здійснення платежу, від 28.01.2020 № 15/241 про сплату пені за порушення строку оплати Шостого платежу грудня 2019 року, претензію від 27.01.2020 № 15/237 про сплату пені за порушення строку оплати платежу за липень 2019 року (згідно з Актом коригування від 23.12.2019).

Натомість Відповідач листом від 28.01.2020 № 476 надав відповідь лише на претензію від 02.01.2020 № 15/7, останній просив не застосовувати штрафні санкції згідно п. 8.3 Договору.

У відповідь на лист від 28.01.2020 № 476 Гарантований покупець звернувся до «Запоріжжяелектропостачання» з листом від 12.02.2020 № 15/399 щодо відсутності підстав для звільнення від відповідальності та з повторною вимогою про сплату пені в розмірі 852 264,88 грн.

Позивач вказав на те, що станом на дату звернення до господарського суду із даним позовом сума неустойки у вигляді пені складає 852 264,88 грн., що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

За приписами ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, у силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності, виконуються на підставі договорів.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання, згідно ст. 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, ст. 525 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За умовами ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

Згідно з ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

В силу приписів ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Під належним виконанням зобов`язання розуміють виконання належній особі, в належному місці, в належний строк (термін), з додержанням усіх інших вимог і принципів виконання зобов`язань. Якщо учасники зобов`язання порушують хоч би одну з умов його належного виконання, зобов`язання не припиняється, а трансформується (змінюється), оскільки в такому разі на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов`язки у вигляді відшкодування збитків, сплати неустойки тощо. Виконання таких додаткових обов`язків, як правило, не звільняє боржника від виконання зобов`язання в натурі. Лише після того, як сторони здійснять усі дії, що випливають із зобов`язання, воно вважатиметься припиненим. Виконання, яке припиняє зобов`язання, має бути належним чином оформлене (підтверджене).

За приписами ст. ст. 216 - 218 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В силу п. 1 ч. 8 ст. 65 Закону України «Про ринок електричної енергії» гарантований покупець має право на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію відповідно до укладених договорів.

Згідно з п. 10 Положення Постачальники універсальних послуг зобов`язані: здійснювати купівлю електричної енергії у гарантованого покупця в обсягах, що необхідні для постачання побутовим споживачам; своєчасно та у повному обсязі оплачувати у грошовій формі придбану ними у гарантованого покупця електричну енергію відповідно до укладених з гарантованим покупцем двосторонніх договорів купівлі-продажу електричної енергії; виконувати інші умови купівлі електричної енергії, визначені в укладених з гарантованим покупцем двосторонніх договорах купівлі-продажу електричної енергії.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідачем несвоєчасно, в порушення умов Договору та акту коригування, щомісячної угоди здійснено оплату електричної енергії, а саме: за шостий платіж грудня 2019 відповідач виконав повністю лише 16.01.2020, натомість кінцевий строк був 14.01.2020; за липень 2019 відповідач виконав повністю лише 22.01.2020, натомість кінцевий строк виконання був 27.12.2019.

В зв`язку з вищевикладеним, позивач просить суд стягнути з відповідача суму пені в розмірі 852 264 грн. 88 коп., що складається з 1 883,88 грн. за порушення строку оплати Шостого платежу грудня 2019 року та 850 381,00 грн. за порушення оплати електричної енергії липня 2019 року (згідно з Актом коригування від 23.12.2019).

Пунктом 8.1 Договору в редакції Додаткової угоди передбачено, що за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за Договором сторони несуть відповідальність, передбачену Договором та чинним законодавством.

Відповідно до п. 8.3 Договору у випадку нездійснення Електропостачальником оплати згідно з пунктом 4.4 та/або 4.7 цього Договору, Гарантований покупець має право, з наступного банківського дня після закінчення терміну оплати відповідного платежу, виставити Електропостачальнику вимогу про сплату пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пені, за кожен день прострочення.

Пунктом 8.4 Договору в редакції Додаткової угоди встановлено, що штрафні санкції підлягають сплаті не пізніше шести банківських днів з моменту отримання стороною письмового повідомлення (вимоги, претензії) про порушення умов Договору.

У відповідності до положень чинного законодавства захист цивільних прав здійснюється, зокрема, шляхом стягнення з особи, яка порушила право, завданих збитків, а у випадках передбачених законодавством або договором, неустойки (штрафу, пені), а також інших засобів передбачених законодавством.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов`язань може забезпечуватися згідно з законом або договором неустойкою (штрафом, пенею).

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною шостою ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.

Статтею 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Суд, перевіривши суму нарахування позивачем неустойки у вигляді пені за порушення строку оплати Шостого платежу грудня 2019 року врахував, що вірна отримана сума складає 1878,74 грн. та за порушення оплати електричної енергії липня 2019 року (згідно з Актом коригування від 23.12.2019) складає 848552,20 грн., загальною сумою 850430,94 коп.

Глава 50 ЦК України передбачає підстави та умови припинення зобов`язання, зокрема, статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у встановлений строк.

Відповідно до чинного законодавства України, позовні заяви повинні подаватись до суду в разі порушення відповідачем законних прав та інтересів позивача. Тобто, подання позовної заяви є способом захисту порушених прав та законних інтересів правомірної сторони.

Вимога п. 1 ст. 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітися як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь вмотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Заперечення відповідача спростовуються матеріалами справи та вищевикладеним.

Розглянувши клопотання відповідача про зменшення суми неустойки до 1 %, що складає 8522 грн. 64 коп., суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

У відповідності до п. 3.17 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.11 № 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції роз`яснено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Обґрунтовуючи своє клопотання про зменшення суми неустойки відповідач вказав на те, що загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Цій меті, насамперед, слугує стягнення збитків. Позивачем у протиріччя положень ст.ст. 73, 74 ГПК України не надано належних та достовірних доказів, які підтверджують наявність у нього збитків саме за Договором № 8/01 від 26.06.2019, які спричиненні саме несвоєчасною виплатою ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» планового платежу за куповану електричну енергію за липень 2019 року та шостого платежу за грудень 2019 року. Наданий позивачем Баланс (Звіт про фінансовий стан) на 30.09.2020, 31.12.2020 лише підтверджує його фінансовий стан, але не підтверджує факт наявності у нього збитків саме за Договором № 8/01 від 26.06.2019, які спричиненні саме несвоєчасною виплатою ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» планового платежу за куповану електричну енергію за липень 2019 року та шостого платежу за грудень 2019 року. У зв`язку з там, що ступінь виконання зобов`язань ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» за Договором є досить висока: своєчасно здійснюються розрахунки за фактично куплену електричну енергію; фінансовий стан відповідача, у тому числі на теперішній час, у зв`язку зі змінами пов`язаними з введенням на території України карантину, є критичним (докази наявні в матеріалах справи та додатково надаються); стягнення пені за Договором стане додатковим тягарем для відповідача в умовах сьогодення, вважаємо стягнення пені, яке є правом позивача, неминуче додатково негативно вплине на фінансовий стан відповідача, а відповідно на можливість належно виконувати функції постачальника електричної енергії споживачам. Враховуючи усе наведене вище, беручи до уваги те, що пеня - це фінансова санкція, спрямована на спонукання сторони, винної у порушенні зобов`язання, до його виконання та дотримання в подальшому, а не засіб безпідставного збагачення, наявність виняткових обставин у правовідносинах між позивачем та відповідачем, вважаємо за доцільне просити суд скористатися повноваженнями, наданими йому чинним законодавством, а саме: ст. 233 ГК України та ст. 551 ЦК України, - зменшити розмір неустойки за порушення строку оплати Шостого платежу грудня 2019 року та за порушення строку оплати платежу за липень 2019 року (згідно з Актом коригування від 23.12.2020) до 1 відсотку від суми заявлених позовних вимог, що складає 8 522,64 грн.

Розглянувши вказане клопотання (заяву), приймаючи до уваги заперечення позивача, суд вважає, що наведені вище відповідачем обставини є передусім наслідком його господарської діяльності, власного комерційного розрахунку та ризику, а не виникли в силу якихось об`єктивних та незалежних від останнього обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України та до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 ГК України підприємці мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ГК України Підприємництво здійснюється на основі: вільного вибору підприємцем видів підприємницької діяльності; самостійного формування підприємцем програми діяльності, вибору постачальників і споживачів продукції, що виробляється, залучення матеріально-технічних, фінансових та інших видів ресурсів, використання яких не обмежено законом, встановлення цін на продукцію та послуги відповідно до закону; вільного найму підприємцем працівників; комерційного розрахунку та власного комерційного ризику; вільного розпорядження прибутком, що залишається у підприємця після сплати податків, зборів та інших платежів, передбачених законом; самостійного здійснення підприємцем зовнішньоекономічної діяльності, використання підприємцем належної йому частки валютної виручки на свій розсуд.

Крім того, ч. 2 статті 57 Закону України «Про ринок електричної енергії» встановлено, що електропостачальники зобов`язані: укладати договори, обов`язкові для здійснення діяльності на ринку електричної енергії, та виконувати умови таких договорів; сплачувати своєчасно та в повному обсязі за електричну енергію, куплену на ринку електричної енергії, та послуги, що надаються на ринку електричної енергії.

Відповідач на підставі власного волевиявлення обрав даний вид діяльності з постачання електричної енергії споживачу та на конкурсній основі у відповідності до Порядку набув право на виконання спеціальної функції - постачальника універсальної послуги.

Відповідач на момент вчинення обумовлених дій був обізнаний з якими категоріями споживачів у нього будуть договірні відносини (вразливі споживачі, населення, підприємства та установи соціальної сфери тощо), повинен був враховувати вимоги законодавства, яке регулює функціонування ринку електричної енергії щодо діяльності постачальників електричної енергії споживачу та постачальників універсальних послуг та планувати розрахунки зі своїми контрагентами та працівниками не дискримінуючи та не порушуючи прав ДП «Гарантований Покупець». Шляхом отримання відповідної ліцензії та участі у конкурсі у відповідності до Порядку ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» добровільно взяв на себе відповідні зобов`язання.

Відповідач на підставі власного волевиявлення обрав даний вид діяльності з постачання електричної енергії споживачу та на конкурсній основі у відповідності до Порядку набув право на виконання спеціальної функції - постачальника універсальної послуги.

Судом встановлено, що в матеріалах справах містяться звіти про фінансовий стан позивача та фінансові звіти відповідача.

Відповідно до статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд дослідив всі документи в сукупності та встановив, що підприємства є прибутковими та звіти мають позитивну динаміку.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що позивач і відповідач є самостійними суб`єктами господарювання, які несуть однакову економічну (матеріальну) відповідальність за свої дії та одинакові ризики; незначний період порушення відповідачем строків оплати належних сум, враховуючи також матеріальні інтереси позивача, суд вважає за можливе зменшити суму неустойки на 50430 грн. 94 коп., тобто стягненню підлягає сума неустойки в розмірі 800 000 грн.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні Європейского суду з прав людини від 19.03.1997 р. (п. 40) по справі Горнсбі пhоти Греції зазначено: …Право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду однієї зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні Гарантії, що надаються сторонам цивільного судового процесу у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним і не передбачив при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію.

Відповідно до ст.ст. 7, 13 Господарського процесуального кодексу України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.ст. 73, 77 ГПК України).

Згідно до статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності,та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Основними засадами (принципами) господарського судочинства є: обов`язковість судового рішення ст.2 ч.3 п.7 ГПК України.

Відповідно до статті 96 частина 2 Цивільного кодексу України юридична особа відповідає за своїми зобов`язаннями усім належним їй майном.

З урахуванням наведеного, позовні підлягають частковому задоволенню.

В порядку ст. 129 ГПК України та п. 4.3 Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013, судовий збір покладається на відповідача в розмірі 12756 грн. 46 коп., з урахуванням, що при зменшенні неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Керуючись ст.ст. 42, 123, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Державного підприємства Гарантований покупець до Товариства з обмеженою відповідальністю Запоріжжяелектропостачання задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Запоріжжяелектропостачання (69063 м. Запоріжжя, вул. Олександрівська, 35, ідентифікаційний код юридичної особи 42093239) на користь Державного підприємства Гарантований покупець (01032 м. Київ, вул. Симона Петлюри, 27, ідентифікаційний код юридичної особи 43068454) 800 000 (вісімсот тисяч) грн. 00 коп. неустойку за порушення строку оплати шостого платежу грудня 2019 року та за порушення строку оплати за липень 2019 року, 12 756 (дванадцять тисяч сімсот п`ятдесят шість) грн. 46 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення оформлено та підписано 16.04.2021.

Суддя С.С. Дроздова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.