ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2021 м. Івано-ФранківськСправа № 909/18/21

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Шіляк М. А., секретар судового засідання Феденько Н. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрно-хімічна компанія"

до відповідача: Фермерського господарства "Персей Агро"

про стягнення заборгованості в сумі 282 022,41грн, з яких 190 214,40 грн - основний борг, 34 743,69 грн - пеня, 57 064,32 грн - штраф.

За участю: ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Івано-Франківської області подано позов Товариством з обмеженою відповідальністю "Аграрно-хімічна компанія" (далі - ТОВ "Аграрно-хімічна компанія") до Фермерського господарства "Персей Агро" (далі - ФГ "Персей Агро") про стягнення заборгованості в сумі 282 022,41 грн, з яких 190 214,40 грн - основний борг, 34 743,69 грн - пеня, 57 064,32 грн - штраф.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 13.01.2021 суд постановив прийняти позовну заяву до розгляду, відкрити провадження у справі, здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та розгляд справи по суті призначити на 11.02.2021.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 11.02.2021 суд постановив розгляд справи відкласти на 11.03.2021.

До Господарського суду Івано-Франківської області надійшла заява ТОВ "Аграрно-хімічна компанія" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду (від 17.02.2021 б/н; від 17.02.2021 вх. № 2532/21).

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 19.02.2021 суд постановив вищезазначену заяву задовольнити та провести судове засідання, відкладене на 11.03.2021 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою комплексу технічних засобів та програмного забезпечення "EasyCon".

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 11.03.2021 суд постановив розгляд справи по суті відкласти на 08.04.2021 та провести судове засідання, призначене на 08.04.2021 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою комплексу технічних засобів та програмного забезпечення "EasyCon".

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги викладені у позовній заяві підтримав в повному обсязі та просив суд позов задовольнити. В обґрунтування позову зазначено, що в порушення умов договору поставки та додатку до нього, відповідач оплату за поставлений товар у визначений строк не здійснив, внаслідок чого позивачем нараховано пеню та штраф.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення ухвали суду від 11.03.2021, вручену відповідачу - 24.03.2021.

Окрім того, суд з метою належного повідомлення відповідача про розгляд справи направив ухвалу суду від 11.03.2021 засновнику ФГ "Персей Агро" Слободяну В. Р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, вручену засновнику - 24.03.2021.

Отже, відповідач належним чином повідомлявся про розгляд даної справи.

Правом участі у судових засіданнях та правом на подачу відзиву на позов відповідач не скористався. Жодних заяв чи клопотань від відповідача до суду не надходило.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України (далі -ГПК України) кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічні норми містяться в ч. 9 ст. 165 ГПК України.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі повноважного представника відповідача за наявними в ній матеріалами, запобігаючи, одночасно, безпідставному затягуванню розгляду спору та сприяючи своєчасному поновленню порушеного права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, оцінивши докази у відповідності до ст. 86 ГПК України, суд встановив таке.

11.03.2019 між ТОВ "Аграрно-хімічна компанія" (далі - продавець) та ФГ "Персей Агро" (далі - покупець) укладено договір поставки № 16/5 та додаток до нього від 11.03.2019 № 1 (далі - договір поставки та додаток до договору) згідно з умовами якого продавець зобов`язувався поставити покупцю насіннєвий матеріал, а покупець зобов`язувався розрахуватися на умовах, закріплених у відповідному додатку до договору.

На виконання договору поставки продавець передав, а покупець отримав у власність товар обумовлений договором поставки та додатком до нього, що підтверджується накладними від 28.03.2019 № 16/22 на суму 95 107,20 грн (насіння кукурудзи "Грімальд" імп. в кількості 50 мішків) та від 16.04.2019 № 16/28 на суму 95 107,20 грн (насіння кукурудзи "Амальді" імп. в кількості 50 мішків). Всього поставлено товару на суму 190 214,40 грн.

Відповідно до пункту 3.2. додатку до договору покупець зобов`язувався розрахуватися за отриманий товар не пізніше 25.10.2019. В порушення умов договору поставки та додатку до нього, відповідач оплату за поставлений товар у визначений строк не здійснив, внаслідок чого позивачем нараховано пеню та штраф.

Матеріали справи не містять докази сплати суми заборгованості.

Суд вважає позовні вимоги обґрунтованими виходячи з такого.

В силу ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) між сторонами у справі виникли зобов`язальні відносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Вказане положення кореспондується з приписами ст. 712 ЦК України.

Частиною 2 статті 712 ЦК України встановлено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

На підставі господарського договору між суб`єктами господарювання виникають господарські зобов`язання, в силу яких один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку (ст. 173, 174 ГК України).

Згідно з ч. 1 ст. 179 ГК України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Частиною 1 статті 193 ГК України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. 525, 526, 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За приписами ч. 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Згідно з ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідач оплату за поставлений товар на суму 190 214,40 грн у визначений строк не здійснив.

Отже, беручи до уваги матеріали справи, керуючись вищезазначеними нормами законодавства, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення з відповідача основного боргу в сумі 190 214,40 грн.

Стосовно вимоги про стягнення пені та штрафу, слід зазначити таке.

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За змістом положень частин 4 і 6 статті 231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. Розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Наведеною нормою передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається із дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконано, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Отже, встановивши розмір, термін і порядок нарахування штрафних санкцій за порушення грошового зобов`язання, законодавець передбачив також і право сторін врегулювати ці відносини у договорі. Тобто сторони мають право визначити у договорі не лише інший строк нарахування штрафних санкцій, який обчислюється роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України), а взагалі врегулювати свої відносини щодо нарахування штрафних санкцій на власний розсуд (ч. 3 ст. 6 ЦК України), у тому числі, мають право пов`язувати період нарахування пені з вказівкою на подію, яка має неминуче настати (фактичний момент оплати). Правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 10.09.2020 у справі № 916/1777/19.

Умовами договору поставки, а саме п. 10.3. передбачено, що в разі прострочення розрахунку за поставлений товар, на вимогу продавця, покупець зобов`язується сплатити продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період за який нараховується пеня, від вартості неоплаченого товару за кожен день прострочки.

Пунктом 10.6. договору поставки сторони домовилися, що відповідно до ст. 259 ЦК України строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій за цим договором складає 3 (три) роки. Крім того, сторони, відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України, домовилися про те, що строк нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання за цим договором збільшується до 3 (трьох) років від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Судом встановлено, що строк оплати по договору поставки настав з 26.10.2019, водночас позивач просить стягнути пеню за період з 22.11.2019 по 21.12.2020.

Суд здійснивши перерахунок пені не виходячи за межі позовних вимог дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача пені за період з 22.11.2019 по 21.12.2020 в сумі 34 743,69 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Крім того, відповідно до умов договору поставки, а саме п. 10.4. передбачено, що в разі прострочення покупцем розрахунку за поставлений товар понад тридцять календарних днів, окрім пені, передбаченої п. 10.3. договору, покупець, на вимогу продавця, зобов`язаний сплатити продавцю штраф у розмірі тридцять відсотків від вартості своєчасно неоплаченого товару.

Суд здійснивши перерахунок штрафу дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача штрафу в сумі 57 064,32 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Склад та порядок розподілу судових витрат визначено главою 8 ГПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При зверненні з позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 4 230,34 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 23.12.2020 № 722.

Інших судових витрат позивач не заявив.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України, враховуючи задоволення позову, судовий збір у розмірі 4 230,34 грн покладається на відповідача.

Керуючись ст. 2, 86, 129, 165, 178, 202, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрно-хімічна компанія" до Фермерського господарства "Персей Агро" про стягнення заборгованості в сумі 282 022,41 грн, з яких 190 214,40 грн - основний борг, 34 743,69 грн - пеня, 57 064,32 грн - штраф задовольнити.

Стягнути з Фермерського господарства "Персей Агро" (77423, Івано-Франківська обл., Тисменицький р-н, с. Угринів, вул. Калуське шосе, буд 2А; ідентифікаційний код 34217403) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрно-хімічна компанія" (03040, м. Київ, вул. Стельмаха, 6А; ідентифікаційний код 41694117) заборгованості в сумі 282 022,41 грн, з яких 190 214 (сто дев`яносто тисяч двісті чотирнадцять) грн 40 к. основного боргу, 34 743 (тридцять чотири тисячі сімсот сорок три) грн 69 к. пені, 57 064 (п`ятдесят сім тисяч шістдесят чотири) грн 32 к. штрафу та 4 230 (чотири тисячі двісті тридцять) грн 34 к. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 19.04.2021.

Суддя М. А. Шіляк