ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" березня 2021 р. м. Київ Справа № 911/2430/20

Розглянувши матеріали справи за позовом Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго»

до Комунального підприємства «Житлово-комунальний центр» Славутицької міської ради

за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Публічного акціонерного товариства «Чернігівобленерго»

та за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Виконавчого комітету Славутицької міської ради

прo стягнення 2 010 052,36 грн.

Суддя А.Ю. Кошик

При секретарі судового засідання: Фроль В.В.

За участю представників:

позивача: не з`явився

відповідача: Познанський В.М.

третіх осіб: не з`явилися

Обставини справи:

Господарським судом Київської області розглядається справа за позовом Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» (надалі позивач) до Комунального підприємства «Житлово-комунальний центр» Славутицької міської ради (надалі відповідач), за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Публічного акціонерного товариства «Чернігівобленерго» (надалі третя особа на стороні позивача) та за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Виконавчого комітету Славутицької міської ради (надалі третя особа на стороні відповідача) прo стягнення 2 010 052,36 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 22.09.2020 року відкрито провадження у справі № 911/2430/20 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 12.11.2020 року.

До канцелярії Господарського суду Київської області 21.10.2020 року від представника відповідача надійшла заява № 1317 від 16.10.2020 року про залишення позовної заяви без руху, від представника третьої особи надійшло пояснення № 93 від 19.10.2020 року.

До канцелярії Господарського суду Київської області 23.10.2020 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву № 1327 від 20.10.2020 року.

До канцелярії Господарського суду Київської області 26.10.2020 року від представника відповідача надійшло клопотання № 1335 від 21.10.2020 року про залучення третьої особи.

До канцелярії Господарського суду Київської області 09.11.2020 року від представника позивача надійшло клопотання № 44/22-1124 від 03.11.2020 року про проведення засідання без участі представника позивача.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 17.11.2020 року підготовче засідання у справі № 911/2430/20 перенесено на 01.12.2020 року.

До канцелярії Господарського суду Київської області 26.11.2020 року від представника відповідача надійшло клопотання № 1391 від 23.11.2020 року про залишення пояснень третьої особи без розгляду.

До канцелярії Господарського суду Київської області 27.11.2020 року від представника відповідача надійшло клопотання № 1394 від 25.11.2020 року про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 01.12.2020 року продовжено строк підготовчого провадження, підготовче засідання відкладено на 15.12.2020 року.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 15.12.2020 року підготовче засідання відкладено на 14.01.2021 року. Залучено до участі у справі третю особу без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Виконавчий комітет Славутицької міської ради.

До канцелярії Господарського суду Київської області 13.01.2021 року від представника третьої особи на стороні відповідача надійшло клопотання б/н б/д про розгляд справи за відсутності представника.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 14.01.2021 року підготовче засідання відкладено на 28.01.2021 року, зобов`язано позивача направити на адресу відповідача копії документів, зазначених в додатках до позовної заяви та описі вкладення у цінний лист.

До канцелярії Господарського суду Київської області 27.01.2021 року від представника третьої особи на стороні відповідача надійшло клопотання № 01-12/150 від 26.01.2021 року про розгляд справи за відсутності представника.

До канцелярії Господарського суду Київської області 28.01.2021 року представником відповідача подано клопотання № 74 від 28.01.2021 року про зобов`язання позивача (Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго») направити на адресу відповідача належним чином засвідчені копії додатків до позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 28.01.2021 року підготовче засідання відкладено на 16.02.2021 року, зобов`язано позивача направити на адресу відповідача належним чином засвідчені копії документів, зазначених в додатках до позовної заяви та описі вкладення у цінний лист.

До канцелярії Господарського суду Київської області 29.01.2021 року від позивача надійшла заява № 44/22-70 від 22.01.2021 року про долучення доказів.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 16.02.2021 року підготовче засідання відкладено на 25.02.2021 року.

До канцелярії Господарського суду Київської області 22.02.2021 року представником відповідача подано клопотання № 160 від 18.02.2021 року про закриття провадження та залишення позову без розгляду у зв`язку з неналежністю оформлення позовних матеріалів. Відповідне клопотання було відхилено судом як безпідставне.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 25.02.2021 року закрито підготовче провадження у справі № 911/2430/20 та призначено справу до судового розгляду по суті на 16.03.2021 року.

У судовому засіданні 16.03.2021 року представник відповідача проти задоволення позову заперечував.

Позивач та треті особи, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання 16.03.2021 року не з`явилися. Розгляд справи відкладався на 30.03.2021 року.

В судовому засіданні 30.03.2021 року представник відповідача проти позову заперечував, представники позивача та третіх осіб не з`явились, в ході розгляду спору заявляли клопотання про розгляд справи за відсутності представників.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Відповідно до ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення суду проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд може проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення.

У зв`язку з чим, в судовому засіданні 30.03.2021 року судом закінчено розгляд справи та за результатами оцінки поданих сторонами доказів, у нарадчій кімнаті, прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи і заслухавши представників сторін та інших учасників справи, дослідивши всі надані ними докази, суд ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з викладених у позові обставин, Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго», яке виконувало функції постачальника «останньої надії» (далі - Постачальник, ДПЗД «Укрінтеренерго»), діє на підставі ліцензії на постачання електричної енергії споживачу, виданої постановою НКРЕКП від 06.11.2018 року № 1344 та Розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.12.2018 року № 1023-р, відповідно до ст. 64 Закону України «Про ринок електричної енергії», Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року № 312 здійснювалось постачання електроенергії Комунальному підприємству «Житлово-комунальний центр» (далі Споживач, КП «Житлово-комунальний центр») на підставі Договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» (надалі - Договір) на умовах Публічного договору постачання електричної енергії постачальника «останньої надії» та комерційної пропозиції, розробленої з урахуванням вимог Цивільного кодексу України та у відповідності до вимог Закону України «Про ринок електричної енергії», Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року № 312, оператором системи розподілу є ПАТ «Чернігівобленерго».

За даними ПАТ «Чернігівобленерго», на якого покладені функції адміністратора комерційного обліку відповідно до положень пункту 11 Постанови НКРЕКП від 14.03.2018 року № 312 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії», КП «Житлово-комунальний центр» було віднесено до категорії споживачів, постачання електричної енергії яким здійснює постачальник «останньої надії», що підтверджено листом ПАТ «Чернігівобленерго» № 22/246 від 09.01.2019 року та листом ПАТ «Чернігівобленерго» № 22/700/01-13 від 29.01.2019 року.

Положеннями статті 64 Закону України «Про ринок електричної енергії» встановлено, що постачальник «останньої надії» здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному Правилами, на умовах типового договору постачання електричної енергії постачальником «останньої надії», що затверджується Регулятором (НКРЕКП), та є публічним договором приєднання. Договір регулює порядок та умови продовження постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» споживачу, у разі, якщо обраний споживачем електропостачальник не спроможний постачати електричну енергію, до моменту обрання споживачем нового електропостачальника або до припинення у передбачених чинним законодавством чи Договором випадках та є укладеним сторонами, керуючись статтями 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України з початку фактичного постачання електричної енергії споживачу (пунктом 3.4.4 Правил).

27.12.2018 року на виконання ч.11 ст. 64 Закону України «Про ринок електричної енергії», ДПЗД «Укрінтеренерго», як постачальником «останньої надії», на своєму офіційному веб-сайті у мережі Інтернет розміщено: Порядок приєднання до умов договору постачання електричної енергії постачальником «останньої надії»; Договір про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії»; Додаток № 1 до Договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії»; «Комерційна пропозиція № 2 від 27.12.2018 року для постачання електричної енергії споживачам постачальником «останньої надії»; Додаток до комерційної пропозиції № 2 від 27.12.2018 року «Ціни, за якими здійснюється постачання електричної енергії споживачам постачальником «останньої надії», Додаток до Комерційної пропозиції № 2 від 27.12.2018 року «Зміни № 1 від 31.01.2019 року до Комерційної пропозиції № 2 від 27.12.2018 року для постачання електричної енергії споживачам постачальником «останньої надії».

Відповідно до ст. 64 Закону України «Про ринок електричної енергії» яка кореспондується з умовами, що зазначені в Додатку 1 «Комерційна пропозиція № 2» до Договору, Договір вважається укладеним з початку фактичного постачання електричної енергії такому споживачу у перший день, наступний за останнім днем постачання електричної енергії попереднім електропостачальником, та діє в частині здійснення розрахунків між Сторонами до повного їх здійснення, а в частині постачання електричної енергії його дія не може перевищувати 90 календарних днів.

Згідно з п. 2.1. Договору Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору, що зазначені в Додатку 1 до Договору (комерційна пропозиція).

Згідно з п. 5.8. Договору розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць.

Умовами Комерційної пропозиції № 2 від 27.12.2018 року, що є невід`ємним додатком до Договору встановлено обов`язок сплати споживачем 100% від орієнтованої вартості прогнозованого обсягу споживання електричної енергії за розрахунковий період протягом 5 банківських (робочих) днів з моменту отримання споживачем рахунку.

Орієнтована вартість розраховується шляхом множення прогнозованого обсягу споживання електричної енергії на ціну, за якою здійснюється постачання електричної енергії Постачальником. Прогнозований обсяг споживання електричної енергії визначається на підставі даних, отриманих Постачальником від Оператора системи розподілу (передачі).

Відповідно до Додатка 1 «Комерційна пропозиція № 2 від 27.12.2018 року для постачання електричної енергії споживачам постачальником «останньої надії» до Договору - остаточний розрахунок за спожиту електричну енергію в розрахунковому місяці здійснюється споживачем на підставі виставленого постачальником рахунку до 14-го (включно) числа місяця, наступного за розрахунковим, розмір якого визначається як різниця між вартістю купованої споживачем електричної енергії, зазначеної в Акті купівлі-продажу, та сумарною оплатою споживачем за розрахунковий період з урахуванням ПДВ. Акт купівлі-продажу складається на підставі даних про фактичне споживання споживача, отриманих від ОСР. У разі наявності зауважень до Акту купівлі-продажу, споживач оформлює протокол розбіжностей, в якому вказує обсяг електричної енергії.

Пункт 3 ч.1 ст.57 Закону України «Про ринок електричної енергії» визначає, що електропостачальник має право на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію та послуги з постачання електричної енергії відповідно до укладених договорів.

Пунктом 1 ч.3 ст.58 Закону України «Про ринок електричної енергії» визначено, що споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Відповідно до п. 5.10 Договору про постачання електричної енергії з постачальником «останньої надії» та Комерційної пропозиції № 2 від 27.12.2018 року, оплата виставленого постачальником рахунка за цим Договором має бути здійснена споживачем в терміни, визначені в рахунку, але не менш 5 робочих днів з дати отримання споживачем цього рахунку, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного у комерційній пропозиції, прийнятої споживачем. Остаточний розрахунок за спожиту електричну енергію в розрахунковому місяці здійснюється споживачем на підставі виставленого постачальником рахунку, розмір якого визначається як різниця між вартістю купованої споживачем електричної енергії, зазначеної в Акті купівлі-продажу, та сумарною оплатою споживачем за розрахунковий період з урахуванням ПДВ.

На виконання зазначеного Договору на підставі даних про фактичне споживання електричної енергії КП «Житлово-комунальний центр», отриманих від ПАТ «Чернігівобленерго», ДПЗД «Укрінтеренерго» складені:

- рахунок № НОМЕР_1 /24/001/04096 від 14.02.2019 року та Акт № 001167 купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період Січень 2019 р. від 31.01.2019 року, обсяг споживання електричної енергії по 2 класу напруги - 253 305 кВт.год. на суму 881 267,35 грн.;

- рахунок № 821/24/002/05408 від 13.03.2019 року та Акт № 001795 купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період Лютий 2019р. від 28.02.2019 року, обсяг споживання електричної енергії по 2 класу напруги - 228 124 кВт.год. на суму 793 660,73 грн.

Наведені рахунки та акти були надіслані відповідачу, отримані ним 19.03.2019 року, однак не були оплачені.

Таким чином, позивач зазначає, що за відповідачем утворилась заборгованість перед позивачем за спожиту у січні-лютому 2019 року електроенергію, в сумі 1 679 928,80 грн. (з урахуванням ПДВ).

Дані про обсяг спожитої електричної енергії відповідачем підтверджуються Звітами щодо фактичного (звітного) корисного відпуску електричної енергії з точками комерційного обліку (площадками вимірювання) постачальника «останньої надії» ДПЗД «Укрінтеренерго», які приєднані до електричних мереж або відносяться до території ліцензованої діяльності оператора системи розподілу (передачі) ПАТ «Чернігівобленерго» за січень, лютий 2019 року.

На підставі ст. 625 Цивільного кодексу України позивач в позові просить стягнути з відповідача у зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання з оплати спожитої електроенергії суму боргу та 15% річних від простроченої суми.

Відповідно до «Комерційної пропозиції № 2» від 27.12.2018 року, яка є додатком № 1 до Договору розділом «додаткові зобов`язання Споживача» встановлено збільшення розміру процентів до 15% у зв`язку з простроченням сплати боргу, розмір ставки, на яку збільшена плата за користування позикою (кредиту), слід вважати іншим розміром процентів, встановленим договором у відповідності з п. 2 ст. 625 ЦК України.

Відповідно до Розрахунку ДПЗД «Укрінтеренерго» на суму 1 674 928,08 грн. нараховані 15% річних, що становить 101 084,36 грн.

Також, позивач просить стягнути з відповідача 13 492,24 грн. інфляційних та 220 547,36 грн. пені, нарахованих на існуючу суму боргу 1 674 928,08 грн.

Направлені Претензію-вимогу на суму 1 674 928,08 грн. від 15.05.2019 року за № 44/11-000314 та Вимогу про сплату штрафних санкцій на суму 335 124,28 грн. від 03.02.2020 за № 44/10-162/пон відповідач отримав 04.06.2019 року та 11.02.2020 року відповідно, однак відповідач залишив без задоволення, у зв`язку з чим ДПЗД «Укрінтеренерго» звернулось до суду з позовом про стягнення відповідних сум, зокрема, 2 010 052,36 грн., з яких: заборгованості за поставлену електричну енергію в сумі 1 674 928,08 грн., пені в сумі 220 054,68 грн., 15% річних 101 084,36 грн., інфляційних 13 492,24 грн.

Відповідач в ході розгляду спору подав відзив, в якому позовні вимоги заперечував. В обґрунтування заперечень проти позову зазначив, що Комунальне підприємство «Житлово- комунальний центр» не мало з Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» укладених договорів, не замовляло послуги постачальника електричної енергії «останньої надії» у період з 01.01.2019 року по 28.02.2019 року.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про електроенергетику» споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії зобов`язаний додержуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії.

За приписами закону України «Про ринок електричної енергії» споживач електричної енергії має право укласти договір про постачання електричної енергії з електропостачальником за своїм вибором.

Відповідач зазначає, що з метою уникнення понаднормових втрат, пов`язаних із закупівлею електроенергії за цінами постачальника «останньої надії», він, як споживач, має право укласти договір з електропостачальником, який отримав відповідну ліцензію, за вільними цінами.

У зв`язку з чим, КП «ЖКЦ» стверджує, що з 01.01.2019 року ним було уклало Договір на постачання електричної енергії № 3304335 з Товариством з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» (далі по тексту - ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія»), яке проводить господарську діяльність з постачання електричної енергії споживачам, згідно з ліцензією, виданою відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.06.2018 року № 429.

Таким чином, Комунальне підприємство «Житлово-комунальний центр» користуючись наданою законом можливістю, 01.01.2019 року обрало в якості електропостачальника - ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія». Відповідач стверджує, що даний Договір №3304335 від 01.01.2019 року є чинним, виконується сторонами та не визнавався недійсним зацікавленими особами у встановленому порядку.

Відповідач стверджує, що факт постачання ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» електричної енергії на об`єкти КП «ЖКЦ» з 01.01.2019 року підтверджується листом ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» від 08.05.2019 року №РК-235.

АТ «Чернігівобленерго» в ході розгляду справи надало пояснення, в яких зазначає, що Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.12.2018 року № 1023-р ДПЗД «Укрінтеренерго» визначено постачальником «останньої надії» на період з 01.01.2019 року до 01.01.2021 року. Територія здійснення діяльності ДПЗД «Укрінтеренерго» як постачальника «останньої надії» - територія України, крім території, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження.

Між АТ «Чернігівобленерго» та ДПЗД «Укрінтеренерго» укладено Договір електропостачальника про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії. Відповідно до п. 1.1 Договору він є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови передачі (розподілу) електричної енергії споживачам Постачальника як послуги Оператора системи. Договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання Постачальника до умов цього Договору.

Пунктом 2.1 Договору передбачено обов`язок АТ «Чернігівобленерго» щодо забезпечення недискримінаційного доступу ДПЗД «Укрінтеренерго» до мереж Оператора системи з метою реалізації Постачальником як суб`єктом роздрібного ринку своїх прав та виконання обов`язків та функцій постачальника електричної енергії по відношенню до споживачів, електроустановки яких приєднані до електричних мереж на території здійснення ліцензованої діяльності Оператора системи.

АТ «Чернігівобленерго» надає послуги з розподілу електричної енергії споживачам ДПЗД «Укрінтеренерго», які входять в його балансуючу групу згідно з реєстром за ЕІС кодами споживачів та їх точок вимірювання.

Пунктом 1.2.6 ПРРЕЕ передбачено, що у разі постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» послугу з розподілу (передачі) електричної енергії для потреб споживачів, електроустановки яких приєднані на території діяльності відповідного оператора системи, оплачує відповідний електропостачальник за усією сукупністю зазначених споживачів, постачання яким здійснює постачальник «останньої надії».

АТ «Чернігівобленерго» підтверджує, що відповідач у січні - лютому 2019 року включно, споживав електроенергію від ДПЗД «Укрінтернерего», обсяг споживання у зазначеному періоді становив становив наступне: січень 2019 року - 253305 кВт/год, лютий 2019 року - 228124 кВт/год.

Дані обсяги споживання електричної енергії підтверджуються Звітами щодо фактичного (звітного) корисного відпуску електричної енергії за точками комерційного обліку (площадками вимірювання) споживачів постачальника «останньої надії» ДПЗД «Укрінтеренерго», які приєднані до електричних мереж або відносяться до території ліцензованої діяльності АТ «Чернігівобленерго» за січень - лютий 2019 року.

На підставі фактичного (звітного) корисного відпуску електричної енергії за точками комерційного обліку у січні - лютому 2019 року між АТ «Чернігівобленерго», ДПЗД «Укрінтеренерго» та ДП «Енергоринок» було складено та підписано наступні документи: Акт № 1/24 прийому-передачі електричної енергії з Оптового ринку електричної енергії України від 31.01.2019 року; Акт № 1/24 прийому-передачі електричної енергії з Оптового ринку електричної енергії України від 31.01.2019 року.

Відповідно до вищевказаних Актів відповідач прийняв електричну енергію від ДП «Енергоринок», а АТ «Чернігівобленерго» здійснило розподіл електричної енергії. Вищевказані Акти було підписано без жодних заперечень та зауважень. Отже, загальний об`єм наданих послуг КП «Житлово-комунальний центр» з розподілу електричної енергії у січні-лютому 2019 року всього склав 481 429 кВт/год.

В ході розгляду спору судом досліджено та встановлено наступні обставини.

Як зазначає сам відповідач з посиланням на ст. 64 Закону України «Про ринок електричної енергії», постачальник «останньої надії» здійснює постачання електричної енергії у разі, якщо обраний споживачем електропостачальник не спроможний постачати електричну енергію, до моменту обрання споживачем нового електропостачальника або до припинення у передбачених чинним законодавством чи Договором випадках, та є укладеним сторонами, керуючись статтями 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, з початку фактичного постачання електричної енергії споживачу.

Згідно з ч. 1 ст.64 Закону України «Про ринок електричної енергії» (у редакції станом на 01.01.2019) постачальник «останньої надії» надає послуги з постачання електричної енергії споживачам, в тому числі і у разі завершення строку дії ліцензії, зупинення або анулювання ліцензії з постачання електричної енергії споживачам попереднього електропостачальника та у разі необрання споживачем електропостачальника, зокрема після розірвання договору з попереднім електропостачальником.

В силу частин восьмої-дванадцятої статті 64 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачальник «останньої надії» здійснює постачання з моменту припинення постачання електричної енергії попереднім електропостачальником. Договір постачання електричної енергії між постачальником «останньої надії» і споживачем вважається укладеним з початку фактичного постачання електричної енергії такому споживачу.

Згідноз п.11 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 року №312 (надалі - ПРРЕЕ), до запуску електронної платформи Датахаб адміністратора комерційного обліку функції адміністратора комерційного обліку на роздрібному ринку електричної енергії, у тому числі адміністрування процедури зміни постачальника електричної енергії у межах території ліцензованої діяльності, виконує відповідний ОСР, тобто в даному випадку ПАТ «Чернігівобленерго».

Ліцензійними умовами провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії, що затверджені Постановою НКРЕКП № 1470 від 27.12.2017 року, а саме пп.29 п.2.2 встановлено, що при провадженні ліцензованої діяльності ліцензіат повинен в тому числі надавати учасникам ринку інформацію, необхідну для виконання ними функцій на ринку, в обсягах та порядку, визначених правилами ринку, кодексом системи передачі, кодексом систем розподілу, кодексом комерційного обліку та іншими нормативно-правовими актами, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.

Відповідно до умов Договору електропостачальника про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії (п.5.2.), типову форму якого затверджено Правилами роздрібного ринку електричної енергії, Постачальник електричної енергії має право на отримання інформації щодо обсягу та якості електричної енергії, умов та фактичних режимів її розподілу, тарифів (цін), порядку оплати за переліком споживачів балансуючої групи Постачальника.

Отже, ОСР щомісяця надає постачальнику електричної енергії інформацію про обсяг розподіленої електричної енергії, на підставі якої постачальник, в тому числі постачальник «останньої надії», визначає обсяг спожитої електричної енергії кожним споживачем.

Таким чином ДПЗД «Укрінтеренерго» отримує інформацію про споживачів, згідно з ч.8 ст.64 Законк України «Про ринок електричної енергії», постачальник «останньої надії» здійснює постачання з моменту припинення постачання електричної енергії попереднім електропостачальником.

В ході розгляду спору в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача було залучено ПАТ «Чернігівобленерго», яке виконувало функції адміністратора комерційного обліку на роздрібному ринку електричної енергії, у тому числі адміністрування процедури зміни постачальника електричної енергії у межах території ліцензованої діяльності, ОСР на території ліцензованої діяльності якого перебуває відповідач.

Як вбачається з наданих позивачем доказів, що також підтверджено ПАТ «Чернігівобленерго», яке виконувало функції ОСР та адміністратора комерційного обліку на території ліцензованої діяльності якого перебуває відповідач, у спірний період з 01.01.2019 року по 28.02.2019 року (січень, лютий 2019 року) постачання електроенергії позивачу за даними оператора системи розподілу відбувалось позивачем, як постачальником «останньої надії».

З огляду на норми чинного законодавства, з врахуванням необхідності забезпечення безперебійного електропостачання, постачальник «останньої надії» є тимчасовим заходом (не більше 90 днів) на період переходу споживача до іншого постачальника чи неспроможності постачальника з тих чи інших причин.

Відповідно до п.п. 3.4.4. п. 3.4. глави ІІІ Правил роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 року №312 постачальник «останньої надії» здійснює постачання з моменту припинення постачання електричної енергії попереднім електропостачальником. Договір постачання електричної енергії між постачальником «останньої надії» і споживачем вважається укладеним з початку фактичного постачання електричної енергії такому споживачу.

У цьому випадку покази засобу вимірювання визначаються постачальником послуг комерційного обліку на дату початку фактичного постачання електричної енергії в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку.

Постачальник «останньої надії» постачає електричну енергію споживачу протягом строку, який не може перевищувати 90 днів. Після завершення зазначеного строку постачальник «останньої надії» припиняє електропостачання споживачу.

Крім того, п. 4.3 глави IV ПРРЕЕ визначено, що дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг.

Як вбачається з обставин спору, ДПЗД «Укрінтеренерго» надсилав на адресу відповідача рахунок №821/24/001/04096 від 14.02.2019 року, акт №001167 купівлі-продажу електроенергії за січень 2019 року від 31.01.2019 року, рахунок №821/24/002/05408 від 13.03.2019 року та акт №001795 купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період лютий 2019 року від 28.02.2019 року, отримання яких підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення від 19.03.2019 року.

З приводу факту отримання надісланих позивачем рахунків за спожиту електроенергію, відповідач відповідний факт по суті не спростував, посилався на неналежність відповідного поштового відправлення у зв`язку з чим стверджував про недоведеність факту оримання документів.

Твердження відповідача про неотримання в поштовому відправленні рахунків та актів є необгрунтованими, оскільки відповідач не пояснив, що саме було у відповідному поштовому відправленні. Крім того, про обізнаність відповідача з фактом постачання електроенергії в січні-лютому 2019 року позивачем, як постачальником «останньої надії» та необхідністю оплати спожитої у січні-лютому 2019 року електроенергії на користь позивача, свідчить переписка сторін (надані відповідачем відповіді на листи позивача долучені до матеріалів справи).

Щодо наданого відповідачем Договору на постачання електричної енергії № 3304335 від 01.01.2019 року, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія», судом встановлено, що відповідачем не надано доказів, що постачання/споживання електроенергії у період січень-лютий 2019 року відбувалось саме з ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія». Зокрема, не надано доказів виставлення рахунків саме наведеним постачальником, узгодження обсягів постачання, інших вихідних даних про нарахування, оплати відповідачем спожитої у січні-лютому 2019 року електроенергії саме на користь ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія».

Щодо посилання відповідача на Лист від 08.05.2019 року ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» від 08.05.2019 року № РК-235, зі змісту такого листа вбачається існування договірних відносин з відповідачем з постачання електроенергії, однак відсутні відомості, які вказують на фактичне електропостачання саме ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» і саме у спірний період січень-лютий 2019 року.

В той же час, як зазначає ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» у вищенаведеному листі, при розрахунку плати за електроенергію товариство застосовує вихідні дані та тарифи згідно інформації, отриманої від ПАТ «Чернігівобленерго» (ОСР), який в минулому був постачальником електроенергії на об`єкти відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що за даними ПАТ «Чернігівобленерго», як ОСР та адміністратора комерційного обліку, постачання електроенергії відповідачу в перехідний період січень-лютий 2019 року здійснювалось позивачем, і дані про споживання подавались саме позивачу, а не ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія».

За даними ПАТ «Чернігівобленерго» КП «Житлово-комуналний центр» віднесено до категорії споживачів, постачання електроенергії яким здійснює постачальник «останньої надії» з 01.01.2019 року по 28.02.2019 року.

З огляду на норми чинного законодавства, постачання електроенергії постачальником «останньої надії» відбувається не за замовленням споживача, а у визначених законодавством випадках.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що ПАТ «Чернігівобленерго», як ОСР та адміністратор комерційного обліку, надав дані щодо обсягу споживання відповідача саме позивачу і позивач вважався постачальником. В той же час, за даними ОСР в межах його повноважень не визначалось ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» постачальником електроенергії відповідачу у січні-лютому 2019 року, тому останнє не виставляло рахунків і не отримувало оплату. За відсутності доказів існування у січні-лютому 2019 року між відповідачем та ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» відносин з фактичного постачання/приймання та оплати електроенергії, наведені у відзиві заперечення свідчать про намір ухилення від оплати спожитої електроенергії.

З огляду на наведені обставини, заперечення відповідача опосередковані спором стосовно визначення ПАТ «Чернігівобленерго», як ОСР та адміністратором комерційного обліку позивача як постачальника електроенергії відповідачу у січні-лютому 2019 року, який не підлягає вирішенню в матеріалах даної справи. В разі доведеності в установленому порядку неналежності визначення ОСР постачальника електроенергії чи доведеності факту повійного стягнення вартості спожитої відповідачем у січні-лютому 2019 року електроенергії, відповідні обставини можуть вважатись для даної справи нововиявленим.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Як визначено ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського кодексу України, ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання, зокрема, припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та збезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених законом або договором.

Відповідно до п. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, за наслідками розгляду спору, враховуючи надані сторонами докази та пояснення, матеріалами справи підтверджується факт тимчасового постачання відповідачу електроенергії у січні-лютому 2019 року позивачем, як постачальником «останньої надії», що підтверджено даними ОСР та адміністратора комерційного обліку і про укладення Договору постачання електричної енергії між постачальником «останньої надії» і споживачем свідчить фактичне постачання електричної енергії такому споживачу.

Як визначено ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Оскільки, відповідачем відповідні обставини не спростовані належними доказами, не надано доказів оплати спожитої електроенергії іншому постачальнику, матеріалами справи доведено факт існування за відповідачем простроченої заборгованості перед позивачем з оплати електропостачання в сумі 1 674 928,08 грн. за січень-лютий 2019 року.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

У відповідності до ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Статтею 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Пунктами 1, 2 ст. 230 Господарського кодексу України визначено, що санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у ст. 2 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до вимог ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, враховуючи встановлений в ході розгляду спору факт прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання з оплати спожитої електроенергії, вимоги позивача про стягнення з відповідача 220 054,68 грн. пені, 101 084,36 грн. 15% річних та 13 492,24 грн. інфляційних, які нараховані на фактично прострочену суму, правомірні і обґрунтовані, доданий до позову розрахунок відповідає фактичним обставинам справи. Таким чином, позовні вимоги у відповідній частині підлягають задоволенню.

Як визначено ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається судом на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 129, 233, 236-241, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» до Комунального підприємства «Житлово-комунальний центр» Славутицької міської ради, за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Публічного акціонерного товариства «Чернігівобленерго» та за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Виконавчого комітету Славутицької міської ради прo стягнення 2 010 052,36 грн. задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Житлово-комунальний центр» (07101, Київська обл., м.Славутич, Київський квартал, 14 ) на користь Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 85, ) 1 674 928,08 грн. боргу, 220 054,68 грн. пені, 101 084,36 грн. 15% річних, 13 492,24 грн. та 30 150,79 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку відповідно до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А.Ю. Кошик

повний текст рішення складено 16.04.2021 року