РІШЕННЯ

15 квітня 2021 року м. ТернопільСправа № 921/136/21

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Бурди Н.М.

при секретарі судового засідання Крутіній Ю.С.

розглянув матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю " КОМПАНІЯ СОЛАР СІТІ ", вул. Лесі Українки, 10/2, м. Чортків, Тернопільська область, 48500

до відповідача: Товариства з додатковою відповідальністю "Бережаниавтотранс", вул. Тернопільська, 9, м. Бережани, Тернопільська область, 47501

про стягнення 28 623, 91 грн заборгованості

Уповноважені представники сторін в судове засідання не з`явились.

Суть справи:

11.03.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю " КОМПАНІЯ СОЛАР СІТІ " звернулося до Господарського суду Тернопільської області із позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Бережаниавтотранс" про стягнення 28 623, 91 грн заборгованості, з яких: 23 500,00 грн. - основний борг, 3 000,00 грн - 10% штрафу та 2 123, 91 грн 20% річних.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в наслідок невиконання взятих на себе зобов`язань з повернення грошових коштів за договором безпроцентної позики № 39 від 25.10.2018 у відповідача виникла заборгованість перед позивачем в сумі 28 623, 91 грн.

Ухвалою суду від 16.03.2021 відкрито провадження у справі №921/136/21 за правилами спрощеного позовного провадження. Названою ухвалою встановлено відповідачу строк в 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження надати суду відзив на позов із урахуванням вимог ст.165 ГПК України, копію відзиву направити позивачу, про що докази надати суду, також запропоновано у разі наявності заперечень проти розгляду даної справи за правилами спрощеного позовного провадження, в 5-денний строк від дня отримання даної ухвали, подати суду заяву у відповідності до ч. 4 ст.176 ГПК України; позивачу - в 5-денний строк від дня отримання відзиву на позов, надати суду відповідь на відзив, оформлену згідно вимог ст.166 ГПК України разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтується відповідь позивача, якщо такі докази не надані відповідачем, а також документи, що підтверджують надіслання (надання) відповіді на відзив і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. Також запропонувати позивачу надати суду для огляду оригінали долучених до позовної заяви на підтвердження позовних вимог документів.

Позивач явки свого уповноваженого представника в судове засідання, яке відбулося 15.03.2021, не забезпечив, однак 14.04.2021 через електронну адресу суду ним подано клопотання про розгляд даної справи без участі його уповноваженого представника за наявними у ній матеріалами. Позовні вимоги позивачем підтримано у повному обсязі та з підстав, зазначених у позовні заяві.

Відповідач своїм процесуальним правом на участь у судовому засіданні не скористався, повноважного представника для участі у судовому засіданні не направив, відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк не надав, заяв та клопотань від нього не надходило. Ухвала про відкриття провадження у справі від 16.03.2021, що надсилались судом на його адресу, зазначену в позовній заяві та витязі з ЄДРПОУ, вручена відповідачу під розписку, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 046 з відміткою про вручення адресату 17.03.2021.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представників сторін за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

При цьому судом враховано, що відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності судом встановлено таке.

25 жовтня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ СОЛАР СІТІ», як Позикодавцем (надалі по тексту - Позикодавець) та Товариством з додатковою відповідальністю «БЕРЕЖАНИАВТОТРАНС», як Позичальником (надалі по тексту - Позичальник) було укладено Договір безпроцентної позики (поворотної фінансової допомоги) №39, відповідно до умов якого Позикодавець передає Позичальнику грошові кошти у розмірі 30 000 (тридцять тисяч) грн, які останній зобов`язується повернути кошти в обумовлений Договором строк (п. 1.1, 2.1, 2.2 Договору).

Умовами Договору ( п.4.1 ст.4) було обумовлено строк повернення позики - до 31 грудня 2018 року, однак в подальшому внаслідок підписання між сторонами правочину додаткових угод від 31.12.2018, 31.03.2019, 30.09.2019, 30.12.2019, 31.03.2020 строк повернення позики Позичальником було продовжено до 30.09.2020.

Також у п.п.6.1 та 6.2 Договору сторони дійшли згоди про те, що у разі прострочення повернення позики Позичальник сплачує Позикодавцю штраф у розмірі 10% від суми неповерненої позики, а також сплачує проценти у розмірі 20% річних від суми неповерненої позики за весь час прострочення її повернення.

Відповідно до п. 7.1. Договору він набуває чинності з моменту надання Позикодавцем суми зики Позичальнику та діє до повного виконання Позичальником своїх зобов`язань за Договором.

На виконання умов Договору Товариством з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ СОЛАР СІТІ» було перераховано Товариству з додатковою відповідальністю «БЕРЕЖАНИАВТОТРАНС» згідно платіжного доручення №2 від 25.10.2018 року кошти у сумі 30 000грн.

На виконання взятих на себе згідно з умовам Договору зобов`язань щодо повернення суми позики Позичальником здійснено часткове повернення коштів на загальну суму 6 500 грн на розрахунковий рахунок Позикодавця, що підтверджується копіями платіжних доручень № 1353 від 30.10.2020 на суму 2000 грн., №1380 від 04.11.2020 на суму 1000 грн., №1539 від 10.11.2020 на суму 1000 грн., №1444 від 19.11.2020 на суму 1500 грн„ №1539 від 08.12.2020 на суму 1000 грн.

Водночас в порушення наведених умов Договору відповідач не здійснив своєчасного повернення Позивачу суми позики в повному обсязі, допустивши заборгованість перед позивачем станом на день заявлення позову в сумі 23 500 грн.

Серед іншого наявність заборгованості перед позивачем у вказаному розмірі підтверджується також і актом звіряння взаєморозрахунків станом на 01.01.2021 року, підписаним представниками сторін та завіреним відтисками печаток юридичних осіб.

Крім того, 17.12.2020 року відповідачу надіслано претензію №12 від 17.12.2020 з вимогою оплати існуючої заборгованості протягом семи днів з дати її отримання, у відповідь на яку відповідач листом за №1/6-96 від 29.12.2020 зобов`язався погасити заборгованість протягом лютого 2021 року, пояснивши несвоєчасність повернення поворотної фінансової допомоги важким фінансовим станом підприємства спричиненого вимушеним простоєм під час карантину у зв`язку із запровадженням карантинних обмежень, однак станом на день заявлення позову (позовна заява датована 09.03.2021) жодних перерахувань коштів для погашення існуючої заборгованості перед ТОВ «КОМПАНІЯ СОЛАР СІТІ» не здійснив.

Також, враховуючи, що відповідач не здійснив своєчасне повернення одержаних згідно з умовами Договору коштів, позивачем у відповідності до п. 6.2. Договору за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань заявлено до стягнення 3 000,00 грн - 10% штрафу та 2 123, 91 грн 20% річних згідно розрахунку, долученого до матеріалів справи.

Матеріали справи свідчать, що досягти згоди щодо сплати існуючої заборгованості в добровільному порядку сторонам правочину не вдалося, що слугувало підставою для звернення Товариство з обмеженою відповідальністю " КОМПАНІЯ СОЛАР СІТІ " до Господарського суду Тернопільської області із позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Бережаниавтотранс" про примусове стягнення з останнього 28 623,91 грн заборгованості, з яких: 23 500,00 грн. - основного боргу, 3 000,00 грн. - 10% штрафу та 2 123, 91 грн 20% річних.

Оцінивши зібрані у справу докази та дослідивши норми чинного законодавства, що регулюють розглядувані правовідносини, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на таке:

У відповідності до вимог статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

До виконання господарських зобов`язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (стаття 193 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Аналогічні за змістом норми містяться і в ст.ст. 509, 526 ЦК України.

Згідно із п.14.1.257 Податкового кодексу України, поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення.

Статтею 1046 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст.1047 Цивільного кодексу України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За змістом ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно із ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 і 2 ст.193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

За приписами ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Наявними в матеріалах справи документами підтверджується факт перерахування позивачем на рахунок відповідача безвідсоткової поворотної фінансової допомоги (відповідно до призначення платежу наявного в матеріалах справи платіжного доручення позивача №2 від 25.10.2018) на загальну суму 30 000,00 грн.

При цьому, всупереч нормам ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України та умовам Договору, відповідачем перераховану позивачем безвідсоткову фінансову допомогу було повернуто лише частково на загальну суму 6 500 грн, що підтверджується копіями платіжних доручень № 1353 від 30.10.2020 на суму 2000 грн., №1380 від 04.11.2020 на суму 1000 грн., №1539 від 10.11.2020 на суму 1000 грн., №1444 від 19.11.2020 на суму 1500 грн„ №1539 від 08.12.2020 на суму 1000 грн, внаслідок чого станом на день заявлення позову його заборгованість становить 23 500 грн. Доказів протилежного відповідач суду не надав, а матеріали справи не містять.

Відповідно до ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) ст.610 Цивільного кодексу України кваліфікує як порушення зобов`язання.

Отже, оскільки судом встановлено факт перерахування позивачем відповідачу безвідсоткової поворотної фінансової допомоги у розмірі 30 000,00 грн та неповернення її останнім в повному обсязі всупереч умов укладеного між сторонами договору, вимоги позивача про стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю "Бережаниавтотранс" 23500,00 грн. основного боргу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, як обґрунтовано заявлені та по суті не оспорені відповідачем.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також річні (3%) від простроченої суми, якщо інший розмір річних не встановлено договором.

Відповідно до ч.2 ст.193 Господарського кодексу України порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. За ч.1 ст.216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором, а за ч.1 та ч.2 ст.217 Господарського кодексу України такими санкціями є заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки, серед яких - застосування штрафних санкцій.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Відповідно до ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, при цьому пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.4 та ч.6 ст.231 Господарського кодексу України у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором, при цьому, штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

При цьому сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо іншій розмір процентів річних не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій, а є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування коштами, належними до сплати кредиторові, тоді ж як неустойка (зокрема, штраф) має безпосередню мету стимулювати боржника до виконання зобов`язання; за допомогою неустойки забезпечуються права кредитора шляхом створення таких умов, що підвищують рівень вірогідності виконання зобов`язання; неустойка стягується по факту невиконання чи неналежного виконання зобов`язання боржником, трансформуючись у такий спосіб у міру цивільно-правової відповідальності.

Так відповідно до п.п.6.1 та 6.2 Договору у разі прострочення повернення позики Позичальник зобов`язався сплатити Позикодавцю штраф у розмірі 10% від суми неповерненої позики, а також проценти у розмірі 20% річних від суми неповерненої позики за весь час прострочення її повернення.

Розрахунки заявлених до стягнення з відповідача 3 000,00 грн 10% штрафу та 2 123, 91 грн 20% річних за період з 01.10.2020 по 09.03.2021 (здійснений з урахуванням часткових проплат) судом перевірено та встановлено, що ці розрахунки не містять арифметичних помилок, а також відповідають фактичним встановленим судом обставинам господарських взаємовідносин позивача та відповідача за договором №39 від 25.10.2018. За час розгляду даної справи відповідач не надав контррозрахунків заявлених до стягнення 20% річних та 10 % штрафу, як і доказів їхньої сплати, повністю або частково.

З огляду на викладене, позовні вимоги щодо стягнення 3 000,00 грн 10% штрафу та 2 123, 91 грн 20% річних за період з 01.10.2020 по 09.03.2021 підлягають задоволенню в повному обсязі як обґрунтовано заявлені.

Відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати по справі покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 13, 74, 129, 231, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Бережаниавтотранс" (вул. Тернопільська, 9, м. Бережани, Тернопільська область, 47501, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю " КОМПАНІЯ СОЛАР СІТІ " (вул. Лесі Українки, 10/2, м. Чортків, Тернопільська область, 48500, ) 28 623 (двадцять вісім тисяч шістсот двадцять три) грн 91 коп. заборгованості, з яких 23 500 (двадцять три тисячі п`ятсот) грн 00 коп. основного боргу; 3 000 (три тисячі) грн 00 коп. 10% штрафу, 2 123 (дві тисячі сто двадцять три) грн 91 коп. 20% річних, а також 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп. в повернення сплаченого судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, в порядку та строки встановлені ст.ст. 256-257 ГПК України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://te.court.gov.ua/sud5022.

Повний текст рішення складено та підписано 16.04.2021

Суддя Н.М. Бурда