ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

14.04.2021 Справа № 914/208/17

м.Львів

за позовом: Акціонерного товариства Державний експортно-імпортний банк України, м. Київ, в особі Філії Акціонерного товариства Державний експортно-імпортний банк України в місті Львові, м. Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Міжнародна клініка відновного лікування, м. Трускавець, Львівська область

про: стягнення заборгованості за кредитним договором. Суддя Кітаєва С.Б.

При секретарі Зарицькій О.Р.

Представники сторін:

від позивача: Городній О.М. - адвокат;

від відповідача: Васькіна В.В. - адвокат

На розгляді Господарського суду Львівської області перебуває справа №914/208/17 за позовом Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в особі Філії Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в місті Львові до Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна клініка відновного лікування» про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме: 11128620,20 доларів США, що станом на 01.01.2020 по курсу НБУ становить 263594723,78 гривень та 35683383,98 гривень (із врахуванням заяви позивача від 15.01.2020 №060-02/83 (вх.№95/20 від 15.01.2020) про збільшення розміру позовних вимог).

Хід розгляду справи викладено у відповідних ухвалах суду. Так, зокрема, ухвалою суду від 01.04.2021 поновлено провадження у справі № 914/208/17 та призначено підготовче засідання на 14.04.2021.

23.03.2021, за вх.№1228/21, від відповідача надійшло клопотання про призначення судово-економічної експертизи.

23.03.2021, за вх.№7008/21, від відповідача надійшло клопотання про призначення колегіального розгляду справи.

Представник позивача в підготовче засідання 14.04.2021 з`явився.

Відповідач явку повноважного представника в підготовче засідання 14.04.2021 забезпечив. В засіданні представником відповідача подано клопотання про відкладення підготовчого засідання. У прохальній частині зазначеного клопотання представник відповідача просить:

« 1. Невідкладено направити матеріали справи №914/208/17 до Західного апеляційного господарського суду для ухвалення додаткового рішення.

2. Призначити підготовче засідання після ухвалення додаткового рішення апеляційним судом.».

В підготовчому засіданні розглянуто перелічені вище клопотання, заслухавши доводи і міркування представників сторін.

Розглянувши клопотання відповідача про призначення колегіального розгляду справи та заслухавши представників сторін, суд зазначає наступне.

У відповідності до п. 17 ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України у підготовчому засіданні суд вирішує питання про колегіальний розгляд справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України справи у судах першої інстанції розглядаються суддею одноособово, крім випадків, визначених цим Кодексом. Будь-яку справу, що відноситься до підсудності суду першої інстанції, залежно від категорії і складності справи, може бути розглянуто колегіально у складі трьох суддів, крім справ, які розглядаються в порядку наказного і спрощеного позовного провадження.

Згідно ч. 10 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, якщо справа має розглядатися суддею одноособово, але цим Кодексом передбачена можливість колегіального розгляду такої справи, питання про призначення колегіального розгляду вирішується до закінчення підготовчого засідання у справі (до початку розгляду справи, якщо підготовче засідання не проводиться) суддею, який розглядає справу, за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи, про що постановляється ухвала.

Господарським процесуальним кодексом України не визначено, які саме категорії справ підлягають колегіальному розгляду, а складність справи може визначатися залежно від складності спірних правовідносин, доказового наповнення матеріалів справи, неоднаковості судової практики застосування правових норм, що регулюють спірні відносини, тощо.

Як на підставу призначення колегіального розгляду справи заявник посилається на категорію і складність справи. Так, зокрема, заявник зазначає, що складність судової справи полягає у тривалості розгляду справи, у частоті зупинення провадження через оскарження спірних судових рішень до суду апеляційної та касаційної інстанцій. Також заявник вважає, що, тривалість періоду правовідносин, які необхідно дослідити суду (з 2011 по 2021 рік), змінюваність регулювання (9 разів), складність розрахунку, який суду необхідно безпосередньо перевірити, тривалість розгляду даної справи та вкрай висока ціну позову рівень складності даної справи, що безумовно свідчить про необхідність її розгляду колегіально.

Позивач заперечив проти клопотання відповідача про призначення колегіального розгляду справи.

Так, суд звертає увагу, що Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду призначити колегіальний розгляд справи лише з певним колом обставин, які, на думку відповідача, свідчать про складність справи. Тому, суд повинен з урахуванням конкретних обставин оцінити доводи, що наведені в обґрунтування клопотання про призначення колегіального розгляду справи та зробити висновок щодо обґрунтованості таких доводів.

Поряд з цим, на підтвердження доводів заявленого клопотання представник відповідача не навів жодних переконливих доказів, які б обгрунтовували складність справи №914/208/17 чи особливості спірних правовідносин, а також не довів наявності обставин, які перешкоджають одноособовому розгляду суддею даної справи.

Отже, оскільки справа № 914/208/17 не викликає тієї складності, яка потребує колегіального розгляду, суд не вбачає достатніх підстав для введення до складу додатково двох суддів, у зв`язку з чим клопотання відповідача про здійснення колегіального розгляду справи № 914/208/17 задоволенню не підлягає.

Розглянувши клопотання відповідача про призначення судово-економічної експертизи, судом встановлено наступне.

Клопотання відповідача мотивоване тим, що в якості додатків до зазначеного позову Банком було додано, поміж іншим, розрахунок заборгованості за Кредитним договором, станом на 31.01.2017 р.

Зазначено, що до предмету доказування входить розрахунок суми заборгованості, у тому числі розрахунок суми процентів за користування кредитними коштами, ставка за якими неодноразово змінювалась.

Відповідач зазначає, що не має достатнього рівня економічної підготовки та знань для самостійної перевірити усіх розрахунків, наданих Позивачем, а тому, з метою обґрунтованого заперечення, вважає за необхідне проведення судово?економічної експертизи.

Відповідач вважає, що як вбачається із долученого Позивачем розрахунку позовних вимог до стягнення заявлено значну суму заборгованості із багатьма складовими, зокрема по 3 % річних, комісії, пені нарахованих за різні види порушень виконання Відповідачем грошового зобов`язання. Розрахунок позивача складений таким чином, що Відповідач не взмозі самостійно перевірити його правильність, оскільки відсутні ряд показників та є специфіка їх нарахування, зважаючи на те, що кредитування відбувалось у іноземній валюті.

Таким чином, Відповідач не має можливості іншим чином вмотивовано заперечити проти розрахунку, наданого Позивачем, окрім як шляхом проведення експертизи, яка підтвердить чи спростує наявний у матеріалах розрахунок Банку.

За відсутності контррозрахунку Позивача, заявлена Банком сума позовних вимог буде вважатись обґрунтованою, відповідно до впровадженого в господарський процес стандарту доказування «вірогідності доказів».

На думку відповідача, під час розрахунку заборгованості були допущені помилки, які призвели до викривлення загальної суми боргу та неправильного цільового зарахування сплачених коштів.

Відповідно до методики розрахунку 3% річних та пені, що нараховуються за прострочення заборгованості за комісією за управління кредитом, саме розмір такої простроченої заборгованості є базою розрахунків.

Відповідач вважає, що зважаючи на помилки, допущені у розрахунках розмірів прострочення заборгованості за комісією за управління кредитом, що зазначені у п. 1, вбачається, що й зазначені складові загальної суми боргу також були розраховані із похибками, бо є похідними.

Відповідно до Додатку № 1 Розрахунок заборгованості за Кредитним договором, загальний період нарахування пені за простроченням сплати кредиту (основного боргу) становить 214 (Двісті чотирнадцять) днів, що значно перевищує встановлений законодавством строк. Отже, частина пені нарахована протиправно.

Так, в останніх періодах нарахування не мали бути враховані суми заборгованості, прострочка за якими виникла більш ніж шість місяців тому. Проте, із приведеного у Додатку 1 розрахунку не вбачається, прострочені платежі за який саме період були враховані при нарахуванні пені за кожний період нарахування. У зв`язку із цим, здійснити перерахунок нарахованої пені, відповідно до вимог чинного законодавства, не володіючи спеціальними знаннями, неможливо.

Відтак відповідач вважає, що наразі, достовірно не відомо загальний розмір позовних вимог Відповідача та їх розподіл із урахуванням вищезазначених платежів. Проведення розрахунку заборгованості, який би підтверджував або спростовував розрахунок Позивача, з урахуванням постійної та суттєвої зміни показників, на підставі яких визначено розмір заборгованості, потребує спеціальних знань у галузі економіки.

Враховуючи необхідність встановлення усіх обставин справи, в тому числі й обґрунтованість вимог Позивача в частині розміру заборгованості, відповідача вважає за необхідне призначити у справі судово?економічну експертизу.

Позивач проти задоволення клопотання про призначення у справі судово-економічної експертизи заперечив, з тих підстав, що розрахунок заборгованості не є складним, а тому відсутні підстави для призначення судово-економічної експертизи. Вказав на те, що відповідачем всупереч положенням ч.1 ст.74 ГПК України не подано до справи жодного доказу на спростування правильності проведення Банком розрахунків. Представник позивача наголосив на тому, що відповідач з огляду на тривалий час впродовж якого справа перебуває в провадженні господарського суду міг звернутись до суду, зокрема, до позивача для проведення взаємозвірки розрахунків Банку.

Відповідно до ст.99 ГПК України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Статтею 1 Закону України «Про судову експертизу» передбачено, що судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів дізнання, досудового та судового слідства. Судово-експертна діяльність здійснюється на принципах законності, незалежності, об`єктивності і повноти дослідження (ст. 3 Закону України «Про судову експертизу»).

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Аналогічні положення викладені у пункті 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 23.03.2012р. "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" якою роз`яснено, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

За загальним правилом експертиза призначається коли необхідність експертного висновку випливає з обставин справи та поданих доказів, при цьому особа, яка заявляє клопотання про призначення експертизи, повинна обґрунтувати та довести необхідність її призначення.

Разом з цим, як вбачається із поданого клопотання про призначення експертизи, заявником не доведено необхідність її призначення та не подано переконливих доказів, які б свідчили про невірність, здійснених Банком розрахунків заборгованості та необхідності їх перевірки шляхом призначення експертизи. Заявник не надав суду власний контррозрахунок, який міг би піддати сумніву розрахунок, наданий позивачем.

При цьому суд критично ставиться до доводів відповідача про відсутність у нього можливості перевірити правильність розрахунків Банку, оскільки такі доводи документально не підтверджені. Стосовно доводів у клопотанні про те, що відповідач немає достатнього рівня економічної підготовки та знань для самостійної перевірки розрахунків позивача, то такі до уваги не приймаються, оскільки не обгрунтовують у відповідача можливості надати суду висновок експерта стосовно проведених позивачем розрахунків, за мовленого відповідачем з власної ініціативи.

Стосовно покликання відповідача на відсутність конррозрахунку позивача, то таке не має логічного обгрунтування, оскільки конррозрахунок подається стороною яка має заперечення щодо розрахунків іншої сторони у справі.

Також із врахуванням вищенаведеного, обчислення пені, 3% річних не потребує спеціальних знань, оскільки їх розмір визначається шляхом математичних розрахунків з урахуванням норм законодавства та умов договору, що віднесено до компетенції суду.

Суд також враховує, що перед судовими експертами не ставляться правові питання, вирішення яких чинним законодавством віднесено до компетенції суду, зокрема, щодо порядку нарахування пені, у зв`язку з простроченням сплати кредиту.

Відтак, у даному конкретному випадку, суд не вбачає дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних обставин, що входять до предмета доказування при розгляді даного спору. Крім того, наявні у справі докази не є взаємно суперечливими, а відтак, немає потреби у спеціальних знаннях експерта та у призначенні судової експертизи для оцінки таких доказів, а тому клопотання відповідача задоволенню не підлягає.

Розглянувши клопотання відповідача про відкладення підготовчого засідання, суд зазначає наступне.

У поданому клопотанні заявник (відповідач) зазначає, що Західним апеляційним господарським судом поставлено ухвалу від 12.04.2021 у справі №914/208/17, якою витребувано матеріали справи у Господарського суду Львівської області для ухвалення рішення за заявою ТзОВ «Міжнародна клініка відновного лікування», а тому просить суд невідкладно направити матеріали справи №914/208/17 до Західного апеляційного господарського суду для ухвалення додаткового рішення та призначити підготовче засідання після ухвалення додаткового рішення апеляційної інстанції.

Позивач проти клопотання відповідача заперечив та зазначив, що згідно ухвали Західного апеляційного господарського суду від 12.04.2021 у справі №914/208/17 витребовуються матеріали апеляційного оскарження ухвали Господарського суду Львівської області від 20.01.2021 про зупинення провадження у справі №914/208/17, а не матеріали усієї справи №914/208/17.

Відповідно до п.п.17.10., 17.11., 17.12. Прикінцевих положень ГПК України у разі подання апеляційної скарги на ухвали суду першої інстанції, передбачені пунктами 1, 6 - 8, 10, 12 - 14, 17, 19, 21, 31 - 33 частини першої статті 255 цього Кодексу (крім ухвал про відмову у прийнятті або повернення зустрічного позову, про відмову у прийнятті або повернення позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ухвал про зупинення провадження у справі, які подані з пропуском строку на їх оскарження), чи подання касаційної скарги на ухвали суду апеляційної інстанції (крім ухвал щодо забезпечення позову, зміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, ухвал про зупинення провадження у справі, які подані з пропуском строку на їх оскарження, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремих ухвал) - до суду апеляційної або касаційної інстанції передаються всі матеріали. В інших випадках - до суду апеляційної або касаційної інстанції передаються копії матеріалів, необхідних для розгляду скарги. У разі необхідності суд апеляційної або касаційної інстанції може витребувати також копії інших матеріалів справи. Подання апеляційних або касаційних скарг на ухвали суду першої або апеляційної інстанції не перешкоджає продовженню розгляду справи цим судом, крім випадків, коли до суду апеляційної або касаційної інстанції передаються всі матеріали справи. У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, суд першої інстанції повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню. Суд зобов`язаний зупинити провадження у справі до перегляду ухвали у справі в порядку апеляційного чи касаційного провадження, якщо відповідно до підпункту 17.10 цього підпункту до суду апеляційної чи касаційної інстанції направляються всі матеріали справи.

Беручи до уваги, що згідно ухвали Західного апеляційного господарського суду від 12.04.2021 у справі №914/208/17 витребовуються матеріали апеляційного оскарження ухвали Господарського суду Львівської області від 20.01.2021 про зупинення провадження у справі №914/208/17, а не матеріали всієї справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання відповідача (вх.№9068/21 від 14.04.2021) «невідкладно направити матеріали справи №914/208/17 до Західного апеляційного господарського суду для ухвалення додаткового рішення» та з цих підстав «призначити підготовче засідання після ухвалення додаткового рішення апеляційним судом».

Відповідно до ч.1 ст.177 ГПК України, завданнями підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Приписами ст.185 ГПК України встановлено, що у підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті. За результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про: 1)залишення позовної заяви без розгляду; 2) закриття провадження у справі; 3) закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Відтак, зважаючи на те, що судом вчинено всі необхідні процесуальні дії, передбачені ч.2 ст.182 ГПК України, для виконання завдань підготовчого провадження у даній справі, враховуючи відсутність інших клопотань та заяв сторін, строки підготовчого провадження у даній конкретній справі, суд приходить до висновку про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Керуючись ст.ст. 2, 42, 33, 98, 99, 182, 183, п.3 ч.2 ст.185, ст.ст.234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні клопотання відповідача від 23.03.2021 (вх.№7008/21) про призначення колегіального розгляду справи відмовити.

2. В задоволенні клопотання від 23.03.2021 (вх.№1228/21) про призначення судово-економічної експертизи у справі відмовити.

3. В задоволенні клопотання відповідача б/н і б/д, яке подано в підготовчому засіданні 14.04.2021 про невідкладне направлення матеріалів справи №914/208/17 до Західного апеляційного господарського суду для ухвалення додаткового рішення та про призначення підготовчого засідання після ухвалення додаткового рішення апеляційним судом відмовити.

4. Закрити підготовче провадження і призначити справу №914/208/17 до судового розгляду по суті.

5. Судове засідання з розгляду справи по суті призначити на 13.04.2021 р. о 14:30 год.

Засідання відбудеться у приміщенні Господарського суду Львівської області за адресою: 79014, м. Львів, вул. Личаківська, 128, 2-й поверх, зал судового засідання №9.

6. Сторонам забезпечити явку повноважних представників в судове засідання.

7. Ухвала набирає законної сили в порядку ст.235 ГПК України.

Повний текст ухвали підписано 19.04.2021.

Суддя С.Б. Кітаєва