УХВАЛА

16 квітня 2021 року

м. Київ

Справа № 910/18214/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кролевець О.А. - головуючий, Бакуліна С.В., Баранець О.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_1

про роз`яснення ухвали Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 29.03.2021

у справі №910/18214/19

за позовом ОСОБА_1

до 1) Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", 2) Міністерства фінансів України, 3) Державної організації (установи, закладу) "Фонд гарантування вкладів фізичних осіб",

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів: 1) Національного банку України, 2) Кабінету Міністрів України

про визнання договорів недійсними,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2021 ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.12.2020 про повернення заяви ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) щодо зміни предмета позову від 20.10.2020 у справі №910/18214/19 залишено без змін.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.02.2021 у справі №910/18214/19 заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Колосовського Ю.О. про виправлення описки в постанові Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2021 задоволено, виправлено допущену в постанові Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2021 описку.

23.02.2021 ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 10.02.2021 у справі №910/18214/19 Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Верховного Суду від 29.03.2021 у відкритті касаційного провадження відмовлено на підставі частини другої статті 293 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), оскільки правильне застосування судом апеляційної інстанції норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

06.04.2021 до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали Верховного Суду від 29.03.2021.

Перевіривши вказану заяву, Верховний Суд дійшов висновку, що подана заява не підлягає задоволенню та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини першої статті 245 ГПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Виходячи зі змісту наведеної норми роз`яснення судового рішення - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового документа. Тобто йдеться про викладення судового рішення у більш ясній і зрозумілій формі. Необхідність такого роз`яснення випливає з обставин неоднозначного розуміння рішення суду з метою його виконання.

Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, або фактично про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд відмовляє в роз`ясненні рішення.

Відповідно до частин першої та другої статті 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Частиною другою статті 245 ГПК України встановлено, що подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

Із зазначеної норми вбачається, що роз`ясненню підлягають не всі судові рішення, а лише ті, які підлягають виконанню, порядок здійснення якого визначено Законом України "Про виконавче провадження".

Аналогічна правова позиція наведена Великою Палатою Верховного Суду в ухвалах від 09.07.2018 у справі №911/2050/16, від 10.07.2018 у справі №461/1930/16-ц, від 03.09.2018 у справі №638/11634/17(К/9901/4439/17), від 18.06.2019 у справі №903/922/17, від 06.10.2020 у справі № 233/3676/19.

Ухвалою від 29.03.2021 Верховний Суд відмовив у відкритті касаційного провадження, тобто ухвала суду касаційної інстанції, із заявою про роз`яснення якої звернувся ОСОБА_1 , не є судовим рішенням, право на роз`яснення якого передбачено статтею 245 ГПК України, оскільки воно не підлягає виконанню в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження".

Щодо посилань скаржника, що судом касаційної інстанції в ухвалі Верховного Суду від 29.03.2021 у справі №910/18214/19 не було вирішено питання розподілу судових витрат, що передбачено п. 2 ч. 5. ст. 238 ГПК України, Суд вважає за необхідне зазначити наступне.

За результатом розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 10.02.2021 у справі №910/18214/19 було винесено ухвалу.

Відповідно до ст. 234 ГПК України ухвала, що викладається окремим документом, складається з: 1) вступної частини із зазначенням:

а) дати і місця її постановлення;

б) найменування суду, прізвища та ініціалів судді (суддів);

в) імен (найменувань) учасників справи;

2) описової частини із зазначенням суті клопотання та імені (найменування) особи, яка його заявила, чи іншого питання, що вирішується ухвалою;

3) мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу;

4) резолютивної частини із зазначенням:

а) висновків суду;

б) строку і порядку набрання ухвалою законної сили та її оскарження.

Посилання скаржника на п. 2 ч. 5. ст. 238 ГПК України колегією суддів не беруться до уваги, оскільки положення статті 238 ГПК України визначають вимоги до змісту рішення суду, а не ухвали.

Щодо питання про повернення судового збору, що був сплачений за подачу касаційної скарги на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 10.02.2021 у справі №910/18214/19, Суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Закон України "Про судовий збір" визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду у разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що скаржник не позбавлений права подати клопотання про повернення сплаченого судового збору у порядку, визначеному законом.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 245 ГПК України суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. Про роз`яснення або відмову у роз`ясненні судового рішення суд постановляє ухвалу.

Враховуючи, що ухвала Верховного Суду від 29.03.2021 у справі №910/18214/19 не може бути об`єктом роз`яснення у розумінні господарського процесуального закону, суд касаційної інстанції зазначає, що у задоволенні заяви про роз`яснення цієї ухвали необхідно відмовити.

Керуючись статтями 234, 235, 245 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заяви про роз`яснення ухвали Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 29.03.2021 у справі №910/18214/19.

2. Заяву і додані до неї документи повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя О.А. Кролевець

Судді С.В. Бакуліна

О.М. Баранець