ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2021 р. Справа№ 920/764/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Козир Т.П.

суддів: Кравчука Г.А.

Коробенка Г.П.

при секретарі Вага В.В.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Сімчук І.А. орд. від 10.03.21р;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу Буринської міської ради

на рішення Господарського суду міста Києва від 16.12.2020

у справі №920/764/20 (суддя Смирнова Ю.М..)

за позовом Буринської міської ради

до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця"

про зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

У липні 2020 року Буринська міська рада (далі - позивач) звернулась у господарський суд з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" (далі - відповідач), у якому просило зобов`язати відповідача перейменувати залізничну станцію "Путивль", що знаходиться по площі Привокзальна в місті Буринь Буринського району Сумської області, на станцію "Буринь".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що залізнична станція, яка розташована в районному центрі - місті Буринь, несе назву іншого міста - Путивль, який є районним центром іншого району, що знаходиться за 22 км від станції, тому позивачем, за результатами проведення громадського обговорення та за погодженням із Міністерством інфраструктури України, були прийняті рішення про перейменування залізничної станції "Путивль" на "Буринь", однак відповідач неодноразово відмовлявся виконувати рішення позивача щодо перейменування станції.

Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач посилався на те, що Законом України "Про географічні назви" визначено вичерпний перелік підстав зміни географічних назв, однак позовна вимога не підпадає під жоден з випадків, визначених цим Законом.

Для зміни назви станції необхідно вносити зміни до програмного забезпечення Укрзалізниці, розробником якого є стороння особа, вивісок, стендів, існуючих договорів, керівних документів тощо, що потребує проведення публічних закупівель, витрат робочого часу та значних фінансових витрат, однак позивач не звертався до відповідача щодо визначення обсягу робіт та розміру витрат на перейменування станції, не гарантував відшкодування за рахунок власного бюджету державних коштів, які мали бути витрачені у зв`язку з перейменуванням, в бюджетах міста Буринь на 2019 та 2020 роки та у фінансовому плані відповідача на 2020 рік не передбачені витрати на перейменування станції; всі рішення щодо діяльності відповідача (у тому числі щодо перейменування станцій) повинні були на момент виникнення спору прийматись Кабінетом Міністрів України, у прямому підпорядкуванні якого на той час перебувала залізниця, а не Мінінфраструктури України.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16 грудня 2020 року (повне рішення складено 24.12.2020) у позові відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Буринська міська рада звернулась з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом порушено норми процесуального права та позбавлено позивача можливості взяти участь в судовому засіданні, оскільки ухвалою суду від 19.11.2020 розгляд справи по суті було призначено на 10 год. 30 хв. 16.12.2020, представник позивача Жахалов Є.Г. у вказану дату прибув до суду о 10 год. 25 хв. і встановив, що розгляд справи відбувся о 10 год. 00 хв., судом було винесено рішення, суддя усно пояснила, що помилка у часі розгляду справи виникла з незрозумілих їй причин.

Також позивачем було подані доповнення до апеляційної скарги, у яких він додатково вказує, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки позивач наділений повноваженнями щодо перейменування географічних об`єктів, які знаходяться на території населеного пункту; рішення органів місцевого самоврядування є обов`язковими для виконання, у тому числі і рішення щодо перейменування станції; позивач при усній розмові з представниками залізниці неодноразово наголошував про готовність фінансування робіт по перейменуванню станції та внесенню змін до місцевого бюджету; також вказує, що отримав відповідь Господарського суду міста Києва, у якій підтверджується порушення порядку розгляду судових справ.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечив проти її задоволення, посилаючись на те, що упродовж розгляду справи з серпня по грудень 2020 року позивач жодного разу не забезпечив явку представника в судове засідання; позивачем направлялась до суду заява про розгляд справи без його участі; Жахалов Є.Г. не має права відповідно до закону представляти Буринську міську раду у якості представника за довіреністю як адвокат або в порядку самопредставництва; за законом, перейменування повинно здійснюватись за рахунок коштів відповідного місцевого бюджету, а в бюджетах міста Буринь на 2019 та 2020 не передбачено витрат на перейменування, і вони також не передбачені фінансовим планом відповідача; позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували факт проведення перемовин щодо фінансування витрат на перейменування станції.

У відповіді на відзив позивач заперечує проти доводів відповідача, посилаючись на те, що позивач не направляв до суду заяви про розгляд справи по суті без її участі; Жахалов Є.Г. мав право представляти інтереси Буринської міської ради в суді на підставі довіреності, а не в порядку самопредставництва; рішенням позивача від 17.06.2020 "Про перейменування залізничної станції" не скасоване, ніким не оскаржується і чинне, отже, є обов`язковим для виконання; згідно чинного законодавства назви залізничних станцій, як правило, повинні бути похідними від назв населених пунктів, поряд з якими вони розташовані.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.03.2021 задоволено клопотання позивача та ухвалено провести судове засідання в режимі відеоконференції, проведення якої доручено Буринському районному суду Сумської області.

У судове засідання, до приміщення Буринського районного суду Сумської області, з`явився представник Буринської міської ради Ігнатенко Є.В., на підтвердження повноважень яким було надано вказаному суду довіреність №6 від 06.01.2021.

Однак, Північним апеляційним господарським судом не допущено Ігнатенка Є.В. до участі в судовому засіданні з наступних підстав.

Відповідно до частини 3 статті 131-2 Конституції України виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

Підпунктом 11 пункту 16-1 розділу ХV "Перехідні положення" Конституції України, передбачено, що представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах виключно прокурорами або адвокатами здійснюється з 1 січня 2020 року.

29.12.2019 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення можливостей самопредставництва в суді органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб незалежно від порядку їх створення" від 18.12.2019 №390-IX.

Згідно з частиною 4 статті 56 ГПК України (із змінами, внесеними згідно із Законом України від 18.12.2019 №390-IX) держава, Автономна Республіка Крим, територіальна громада беруть участь у справі через відповідний орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник, інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування), або через представника.

У порядку самопредставництва орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції може представляти за посадою його керівник або інша уповноважена особа, повноваження якої підтверджуються відповідно до частини 4 статті 56 вказаного Кодексу.

Отже, наведені вище положення законодавства передбачають можливість здійснення процесуального представництва органу місцевого самоврядування як в порядку самопредставництва - керівником, так і іншими особами як представниками такого органу, що узгоджується з наведеними вище положеннями Конституції України.

Разом з тим, за змістом частини 1 статті 58 ГПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Для підтвердження повноважень самопредставництва юридична особа має надати статут, положення чи трудовий договір (контракт), у яких чітко визначене право цієї особи діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи) без додаткового уповноваження. Відповідна позиція висловлена у пункті 26 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі №9901/39/20, провадження № 11-137заі20.

На підтвердження повноважень Ігнатенком Є.В. була надана довіреність №6 від 06.01.2021, зі змісту якої не вбачається повноважень здійснювати самопредставництво Буринської міської ради відповідно до частини четвертої статті 56 ГПК України, тобто, без додаткового доручення (довіреності).

Перевіривши у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відомості щодо осіб, які мають повноваження представництва Буринської міської ради, судом встановлено, що такими особами є лише Ладуха В.Б. (керівник) та Базима Є.В. (представник).

Доказів того, що Ігнатенко Є.В. у даній справі представляє Буринську міську ради у якості адвоката, до матеріалів справи не надано, а у Єдиному реєстрі адвокатів України відсутня інформація про наявність у Ігнатенка Є.В. статусу адвоката.

Відсутність у Ігнатенка Є.В. повноважень представляти Буринську міську ради в порядку самопредставництва також підтверджується фактом видачі йому довіреності від 06.01.2021.

При цьому апеляційним господарським судом враховані правові позиції Верховного Суду які викладені, зокрема, в ухвалі Великої Палати від 08.09.2020 у справі №925/756/19, згідно яких самопредставництво не може бути оформлено довіреністю.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в ухвалі №917/751/19 від 09.06.2020 р. також дійшов висновку, що надання довіреності на представника саме по собі виключає самопредставництво юридичної особи.

Неявка у судове засідання повноважного представника позивача, відповідно до положень ч. 12 ст. 270 ГПК України, не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті з урахуванням тієї обставини, що позивача про час та місце розгляду апеляційної скарги було повідомлено належним чином.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 17 січня 2019 року виконавчий комітет Буринської міської ради Сумської області прийняв рішення №16 "Про перейменування залізничної станції Путивль", яким, зокрема, вирішено підтримати ініціативу міського голови щодо перейменування залізничної станції "Путивль" на залізничну станцію "Буринь", провести громадське обговорення проекту рішення міської ради сьомого скликання "Про перейменування залізничної станції Путивль", та у разі схвалення проекту рішення направити лист Міністерству інфраструктури України для отримання висновку про перейменування.

Відповідно до Звіту про проведення громадського обговорення щодо перейменування залізничної станції "Путивль" на залізничну станцію "Буринь" у період проведення громадського обговорення з 22.01.2019 по 20.03.2019 надійшло 240 листів від жителів громади, з яких за перейменування висловилися 236 осіб, проти - 4 особи, у мережі Фейсбук з підтримкою ініціативи перейменування отримано 53 повідомлення.

Листом від 02.04.2019 №912 Буринська міська рада просила Міністерство інфраструктури України надати висновок щодо погодження перейменування залізничної станції "Путивль" на залізничну станцію "Буринь".

Листом від 23.04.2019 №5152/45/10-19 Міністерство інфраструктури України погодило перейменування залізничної станції "Путивль" регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Укрзалізниця" на залізничну станцію "Буринь" та пропонувало звернутися до регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Укрзалізниця" з метою проведення подальшої роботи з перейменування станції.

Рішенням Буринської міської ради Сумської області від 15.05.2019 "Про перейменування залізничної станції", зокрема, вирішено звернутися до регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Укрзалізниця" з пропозицією перейменувати залізничну станцію "Путивль" регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Укрзалізниця" на залізничну станцію "Буринь".

Листом від 17.05.2019 №1206 Буринська міська рада просила регіональну філію "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Укрзалізниця" перейменувати залізничну станцію "Путивль" на залізничну станцію "Буринь".

20.08.2019 Буринська міська рада листом №1914 повторно просила регіональну філію "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Укрзалізниця" перейменувати залізничну станцію "Путивль" на залізничну станцію "Буринь".

Листом від 19.09.2019 №НЗ-1-4/270 регіональна філія "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Укрзалізниця" повідомила Буринську міську раду про те, що назва станції "Путівль" не суперечить Закону України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в України та заборону пропаганди їхньої символіки", а перейменування залізничної станції "Путивль" регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Укрзалізниця" на залізничну станцію "Буринь" потребує значних фінансових затрат та внесення відповідних змін до міжнародних угод із залізницями СНД та країн Балтії.

Листом від 26.09.2019 №2126 Буринська міська рада просила Міністерство інфраструктури України посприяти у вирішенні питання перейменування залізничної станції "Путивль" на залізничну станцію "Буринь".

Листом від 09.10.2019 №НЗР-5/739, у відповідь на звернення від 26.09.2019 №2126, регіональна філія "Південно-Західна залізниця" АТ "Укрзалізниця" повідомила Буринську міську раду про те, що перейменування станції "Путівль" на станцію "Буринь" не підпадає під жоден з випадків, визначених ч.11 ст.5 Закону України "Про географічні назви", а тому повторне звернення Буринської міської ради не може буди вирішено позитивно.

Листом від 25.11.2019 №13184/45/10-19 Міністерство інфраструктури України повідомило позивачу, що відповідно до ч.8 ст.5 Закону України "Про географічні назви" назви залізничних станцій, як правило, повинні бути похідними від назв населених пунктів або їхніх частин, у яких або поряд з якими вони розташовані. Крім того, Міністерство інфраструктури України вказало, що листом від 23.04.2019 погодило перейменування станції.

Рішенням Буринської міської ради Сумської області від 17.06.2020 "Про перейменування залізничної станції", зокрема, вирішено перейменувати залізничну станцію "Путивль" на залізничну станцію "Буринь", оприлюднити це рішення, направити його до АТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця".

Листом від 08.07.2020 №НГ-08/992 регіональна філія "Південно-Західна залізниця" АТ "Укрзалізниця" повідомила Буринську міську раду про те, що перейменування станції "Путивль" на станцію "Буринь" не підпадає під жоден з випадків, визначених ч.11 ст.5 Закону України "Про географічні назви", назва станція пов`язана з видатною історією підприємства, а рішення Буринської міської ради будуть виконуватись, якщо будуть прийняті у відповідності до вимог Конституції України тощо.

У зв`язку із викладеними обставинами, оскільки відповідач не здійснив заходів щодо перейменування станції "Путивль" на станцію "Буринь", позивач звернувся до суду із даним позовом.

За наслідками розгляду спору суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги є не доведеними і не обґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

Північний апеляційний господарський суд погоджується із цим висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Законом України "Про географічні назви" визначаються правові основи регулювання відносин та діяльності, пов`язаних із встановленням назв географічних об`єктів, а також унормуванням, обліком, реєстрацією, використанням та збереженням географічних назв.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про географічні назви" географічні назви - власні назви географічних об`єктів, що застосовуються для їх розпізнавання та встановлення відмінності від інших об`єктів; географічні об`єкти - цілісні і відносно стабільні утворення Землі природного або антропогенного походження, що існують або існували в минулому і характеризуються певним місцеположенням, у тому числі - соціально-економічні - залізничні станції; найменування та перейменування географічних об`єктів - присвоєння назв географічним об`єктам відповідними органами державної влади або органами місцевого самоврядування;

Отже, залізнична станція відноситься до географічних об`єктів і питання щодо перейменування залізничних станцій повинно вирішуватись в порядку, встановленому Законом України "Про географічні назви".

Відповідно до частини 4 статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Статтею 144 Конституції України встановлено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Згідно ст. 37 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження, у тому числі, щодо підготовки і внесення на розгляд ради питань щодо найменування (перейменування) вулиць, провулків, проспектів, площ, парків, скверів, мостів та інших споруд, розташованих на території відповідного населеного пункту.

Відповідно до ст. 25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Згідно з ч. 1 ст. 56 вказаного Закону рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Статтею 7 Закону України "Про географічні назви" визначено, що найменування та перейменування географічних об`єктів у межах визначених законом повноважень та відповідно до вимог цього Закону здійснюють сільські, селищні, міські ради - щодо географічних об`єктів, розташованих відповідно на території села, селища, міста.

З матеріалів справи вбачається, що залізнична станція "Путивль" знаходиться по площі Привокзальна у місті Буринь Буринського району Сумської області, при цьому у Сумській області також знаходиться місто Путивль, яке розташовано приблизно за 22 км від вказаної станції і на території якого знаходиться роз`їзд "Шечкове".

Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України "Про географічні назви" пропозиції щодо найменування та перейменування географічного об`єкта вносяться до відповідних органів, зазначених у статті 7 цього Закону. Розгляд таких пропозицій, якщо інше не передбачено Конституцією України та законом, обов`язково має здійснюватися з урахуванням відповідно: висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері транспорту - щодо найменування та перейменування залізничних станцій, портів, пристаней, аеропортів та інших об`єктів транспорту.

У матеріалах справи наявний лист Міністерства інфраструктури України від 23.04.2019, яким погоджено перейменування залізничної станції, однак з 09.08.2017 до 09.10.2019 АТ "Укрзалізниця" було виведено із сфери управління вказаного Міністерства і було підпорядковано безпосередньо Кабінету Міністрів України, до якого позивач не звертався і яким не приймалось рішень щодо цього питання.

Частиною 8 ст. 5 Закону України "Про географічні назви" встановлено, що назви залізничних станцій, портів, пристаней, аеропортів та інших об`єктів транспорту, як правило, повинні бути похідними від назв населених пунктів або їхніх частин, у яких або поряд з якими вони розташовані.

Отже, Буринська міська рада має повноваження на перейменування залізничної станції, яка знаходиться на території міста Буринь.

Однак, частиною 11 ст. 5 Закону України "Про географічні назви" встановлено, що перейменування географічних об`єктів здійснюється у випадку: повторення назв однорідних географічних об`єктів у межах однієї адміністративно-територіальної одиниці; необхідності повернення окремим географічним об`єктам їхніх історичних назв; істотної зміни функції або призначення географічного об`єкта; необхідності приведення назви географічного об`єкта у відповідність із вимогами Закону України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки".

У матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують наявність вказаних підстав для перейменування станції.

Крім цього, частиною 2 ст.7 Закону України "Про географічні назви" встановлено, що рішення щодо найменування та перейменування географічних об`єктів набирають чинності одночасно з набранням чинності відповідно законом про Державний бюджет України, рішеннями Верховної Ради Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських рад про бюджети на відповідний рік, якими передбачаються видатки, пов`язані з таким найменуванням та перейменуванням.

Відповідачем надано роздруківки бюджетів міського бюджету міста Буринь на 2019 та 2020 роки, з яких вбачається, що міською радою не були передбачені видатки, пов`язані з перейменуванням залізничної станції, у рішенні позивача про перейменування залізничної станції не визначено фінансово-економічного обґрунтування заходів, пов`язаних з реалізацією цього рішення.

Таким чином, в силу наведених положень Закону України "Про географічні назви", апеляційний господарський суд приходить до висновку, що рішення Буринської міської ради від 17.06.2020 "Про перейменування залізничної станції" наразі не набрало чинності, а тому не є обов`язковим для виконання іншими особами, у тому числі - відповідачем.

Посилання позивача на проведення усних переговорів із відповідачем щодо фінансування перейменування, не беруться до уваги, оскільки не підтверджені жодними доказами, і вказане не впливає на порядок набрання чинності рішенням ради. Отже, цей довід позивача є юридично неспроможним, а тому суд апеляційної інстанції залишає його поза увагою.

Згідно зі статтею 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Цивільного кодексу України особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Відносини органів місцевого самоврядування з підприємствами, установами та організаціями, що не перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", будуються на договірній і податковій основі та на засадах підконтрольності у межах повноважень, наданих органам місцевого самоврядування законом.

У матеріалах справи відсутні докази укладення будь-яких угод між сторонами щодо фінансування перейменування станції, фінансовим планом відповідача на 2020 рік витрати на перейменування залізничної станції Путивль не були передбачені, а відповідач, як державне підприємство, повинен проводити закупівлю робіт (послуг), пов`язаних з перейменуванням виключно через тендер та за наявності для цього відповідних підстав та коштів.

Оцінивши докази у справі в їх сукупності, враховуючи наведені норми чинного законодавства та встановлені фактичні обставини справи, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що у даному випадку відсутні правові підстави для зобов`язання відповідача здійснити перейменування залізничної станції, отже, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Щодо посилань позивача на порушення судом норм процесуального права та розгляд справи за відсутності представника позивача, апеляційний господарський суд виходить з наступного

Заявою від 17.11.2020, направленою до Господарського суду міста Києва, позивач просив підготовче провадження, призначене на 11:00 19.11.2020 розглянути без участі позивача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.11.2020 було закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду, судове засідання призначено на 16.12.2020 на 10 год. 30 хв.

Однак, згідно протоколу судового засідання від 16.12.2020 судове засідання було відкрито о 10 год. 01 хв. з прийняттям оскаржуваного рішення.

Тобто, судове засідання відбулось до часу, який був зазначений в ухвалі суду, врученій позивачу, і у судовому засіданні брав участь лише представник відповідача - адвокат Сімчук І.А.

Згідно листа Господарського суду міста Києва від 06.01.2021 судове засідання розпочалось раніше внаслідок помилки секретаря судового засідання, який невірно вказав час у списку справ, призначених до розгляду на 16.12.2020, та викликаючи представників сторін не звірив час з ухвалою суду. Також із вказаного листа вбачається, що згідно із записом у журналі відвідувачів Жахалов Є.Г. прибув до будівлі суду о 10 год. 30 хв.

Як вбачається із матеріалів справи, Жахалов Є.Г. є провідним спеціалістом (юрисконсультом) земельного відділу апарату виконавчого комітету Буринського міської ради, який діяв на підставі довіреності від 02.01.2020 №2, виданої Буринською міською радою в особі міського голови Ладухи В.Б.

Апеляційний господарський суд, з мотивів, наведених вище щодо представництва позивача у судовому засіданні в апеляційній інстанції, приходить до висновку, що Жахалов Є.Г. не був належним та повноважним представником позивача, оскільки у нього відсутні повноваження здійснювати самопредставництво Буринської міської ради і він не є адвокатом.

Згідно ч. 2 ст. 277 ГПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

У даному випадку передчасний початок судового засідання не призвів до порушення права позивача бути вислуханим у суді та до неправильного вирішення спору по суті, оскільки п. Жахалов Є. Г. не мав законних повноважень представляти позивача у суді, а неявка повноважного представника позивача не перешкоджала можливості розгляду справи по суті.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доводи апелянта по суті його скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами для скасування рішення господарського суду першої інстанції.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.

Суд першої інстанції перевірив всі доводи сторін, повно встановив суттєві для справи обставини, дослідив та правильно оцінив всі надані сторонами докази, вірно кваліфікував спірні правовідносини та правильно застосував до них належні норми матеріального права, а тому рішення Господарського суду міста Києва законне та обґрунтоване, отже, підстави для його скасування відсутні.

Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Буринської міської ради залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 16 грудня 2020 року - без змін.

2. Справу повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22.04.2021.

Головуючий суддя Т.П. Козир

Судді Г.А. Кравчук

Г.П. Коробенко