ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2021 року м.Дніпро Справа № 904/5868/18 (910/16299/19)

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Верхогляд Т.А. (доповідач)

суддів: Білецької Л.М., Паруснікова Ю.Б.,

при секретарі судового засідання: Колесник Д.А.

за участю представників сторін:

від ТОВ "Ключове рішення": Тютюнник Валентина Анатоліївна, довіреність №б/н від 01.10.2019 р., адвокат;

від АТ Комерційний банк "Приватбанк": Труфанова Олена Сергіївна, довіреність №4532-К-Н-О від 13.10.2020 р., адвокат;

від Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області: Дерновський Максим Євгенович, довіреність №04-10-10/761 від 18.01.2021 р., представник;

від арбітражного керуючого: Чичва Олег Сергійович, посвідчення №448 від 19.03.2013 р., арбітражний керуючий;

інші представники сторін у судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлено шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Центрального апеляційного господарського суду та відправлено на електронні пошти.

розглянувши апеляційні скарги Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" та Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 10.12.2020 року (повний текст складено 18.12.2020 року) у справі № 904/5868/18(910/16299/19) (суддя Первушин Ю.Ю.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ключове рішення" (49000, місто Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, 12, )

до відповідача-1 Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (01001, місто Київ, вулиця Грушевського, 1Д, ),

відповідача-2 Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро)

відповідача-3 Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області

про стягнення безпідставно набутого майна у загальній сумі 7 252511,28 грн,-

в межах справи №904/5868/18

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Ключове рішення" (49000, місто Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, 12, )

до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Ключове рішення" (49000, місто Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, 12, )

про визнання банкрутом, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 10.12.2020 року у справі №904/5868/18 (910/16299/19) позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Ключове рішення" (49000, місто Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, 12, ) до відповідача-1: Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", місто Київ, відповідача-2: Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), відповідача-3:Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області про стягнення безпідставно набутого майна задоволено частково.

Стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (01001, місто Київ, вулиця Грушевського, 1Д, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ключове рішення" (49000, місто Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, 12, ) 5 116 111, 92 грн. - безпідставно отриманих коштів, 624 737, 65 грн. - інфляційних втрат, 283 634,58 грн. - 3% річних та 90 367, 26 грн. - судового збору.

Стягнуто з Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області (49000, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Челюскіна, будинок 1; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ключове рішення" (49000, місто Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, 12, ) 511 611, 24 грн. - безпідставно отриманих коштів, та 7 674, 17 грн. - судового збору.

Судовий збір у розмірі 1 362, 55 грн. залишено за позивачем.

Повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю "Ключове рішення" (49000, місто Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, 12, ) з Державного бюджету України зайво сплачений судовий збір у сумі 9 383, 68 грн., сплаченого платіжним дорученням № 71 від 18.11.2019, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи господарського суду Дніпропетровської області №904/5868/18 (910/16299/19).

В задоволенні позовних вимог у сумі - 90 837, 23 грн. відмовлено.

Рішення мотивовано доведеністю позивачем правових підстав для стягнення з відповідача 1 безпідставно отриманих грошових коштів в розмірі 5 116 111, 92 грн., інфляційних та 3% річних.

Щодо стягнення заявлених позивачем сум з відповідача 3, суд зазначив на часткову доведеність позовних вимог, лише в частині вимог про повернення безпідставно отриманих 511 611,24 грн., стягнутих на користь державного бюджету як виконавчий збір.

Щодо інфляційних та 3% річних суд зазначив, що позивач не звертався до відповідача 3 з заявою про повернення суми сплаченого виконавчого збору або вчинення будь-яких дій, спрямованих на повернення безпідставно отриманих коштів, Головне управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області не являлось стороною виконавчого провадження №54139457 з примусового виконання виконавчого напису №1474 від 20.02.2017 року, у відповідача-3 не було можливості бути обізнаним про закінчення виконавчого провадження, отже, не було відомо про виникнення підстав для повернення позивачу суми безпідставно отриманих грошових коштів.

Не погодившись з рішенням суду, Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" оскаржило його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі зазначає, що:

- при прийнятті оскаржуваного рішення щодо відповідача-1 господарським судом було неправильно застосовано норми ст.ст. 1212, 1213, 1214, 236, 625 Цивільного кодексу України, що відповідно до ст. 277 Господарського процесуального кодексу України є підставою для скасування рішення в оскаржуваній частині, ухвалення в оскаржуваній частині нового судового рішення про відмову в позові щодо скаржника;

- стаття 1212 Цивільного кодексу України не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки АТ КБ "ПриватБанк" набув майно (гроші) ТОВ "Ключове рішення" на належній правовій підставі за кредитним договором №DNH2LKI05491 від 08.04.2014 року;

- постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.08.2018 року по справі №910/13233/17 лише було визнано виконавчий напис, вчинений 20.02.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Завалієвим А.А. на кредитному договорі №DNH2LKI05491 від 08.04.2014 року, зареєстрованим в реєстрі за №1474, про стягнення заборгованості таким, що не підлягає виконанню (з формальних підстав);

- жодних фактів та обставин щодо безпідставності отримання АТ КБ "ПриватБанк" коштів у виконавчому провадженні №54139457 Київським апеляційним господарським судом по справі №910/13233/17 не встановлювалося;

- відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України в даному випадку підстави вважати постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.08.2018 року по справі №910/13233/17 преюдиційною для даної справи, відсутні;

- судом першої інстанції було безпідставно застосовано до спірних правовідносин ст. 625 Цивільного кодексу України та протиправно стягнуто з АТ КБ "ПриватБанк" суму 3% річних та інфляційні втрати, оскільки ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України передбачає відповідальність за прострочення виконання грошового зобов`язання, а не розмір процентів за користування чужими грошовими коштами;

- АТ КБ "ПриватБанк" не є боржником ТОВ "Ключове рішення" у будь-яких правовідносинах, зокрема, й щодо сум, стягнутих за виконавчим провадженням №54139457, а отже, до спірних правовідносин не підлягає застосуванню ст. 625 Цивільного кодексу України;

- судом протиправно не було взято до уваги, що в порушення п.3 ч.3 ст.162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява не містила обґрунтованого розрахунку сум інфляційних втрат, що стягуються, таблиця, що наведена у позові, не надає можливості перевірити їх нарахування, не зазначено, які саме індекси інфляції використані при розрахунку.

Просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 10.12.2020 року по справі №904/5868/18 (910/16299/19) за позовом ТОВ "Ключове рішення" до АТ КБ "ПриватБанк", Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області про стягнення безпідставно набутого майна у загальній сумі 7252511,28 грн. в межах справи про банкрутство ТОВ "Ключове рішення" в частині стягнення з АТ КБ "ПриватБанк" 511 6111, 92 грн. безпідставно отриманих коштів, 624 737, 65 грн. інфляційних втрат, 283634,58 грн. 3% річних та 90 367,26 грн. судового збору, і ухвалити в оскаржуваній частині нове рішення, яким відмовити ТОВ "Ключове рішення" у позові до АТ КБ "ПриватБанк" повністю.

Відповідач 3 також не погодився з рішенням суду і оскаржив його в апеляційному порядку.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що:

- відповідно до п. 15 Положення про Головне управління державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, затвердженого Наказом ДКУ №120 від 21.11.2011 року, Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області є самостійною юридичною особою, має самостійний баланс, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, не уособлює собою Державу Україна, а його рахунки не уособлюють Державний бюджет України;

- Головне управління є бюджетною установою і усі кошти зобов`язано використовувати згідно з затвердженими статтями кошторису, а видатки регулюються бюджетним законодавством України;

- Головному управлінню не надані бюджетні асигнування для відшкодування збитків, завданих незаконними діями органів державної влади;

- позивачем не наведено та судом не досліджено будь-яких доказів щодо правовідносин між позивачем та Головним управлінням, відсутні факти нанесення Головним управлінням шкоди позивачу своїми незаконними діями;

- в оскаржуваному рішенні не наведено жодного посилання на будь- який закон або нормативний акт, яким би було передбачено, що в даному випадку шкода відшкодовується конкретною юридичною особою, саме Головним управлінням Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, без надання будь-яких документів щодо підтвердження такого відшкодування;

- відповідно до пп.1 п. 9 прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України, рішення суду про стягнення (арешт) коштів державного бюджету виконується виключно Державною казначейською службою У країни, тобто, законні підстави притягнення Головного управління в якості відповідача по справі щодо стягнення збитків у вигляді безпідставно отриманих коштів, відсутні;

- Державна казначейська служба України, як і Головне управління, не можуть виступати відповідачами по справі, у зв`язку з тим, що органи Казначейства не порушили жодну норму чинного законодавства; Державна казначейська служба лише виконує рішення суду про стягнення коштів державного бюджету.

Також апелянт звертає увагу, що:

- повернення виконавчого збору повинно здійснюватись на підставі рішення суду, згідно Порядку № 787 від 03.03.2013 року "Про затвердження Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів", який має чіткий та визначений механізм повернення цієї суми;

- оскільки спірні правовідносини виникли у зв`язку з виконанням судового рішення, то до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання - ст. 625 Цивільного кодексу України, грошового зобов`язання існувати між позивачем та Державою не може бути.

Скаржник просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 10.12.2020 року по справі №904/5868/18 (910/16299/19) в частині стягнення з Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області 511 611,24 грн. безпідставно отриманих коштів. Прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в частині щодо стягнення з Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області суму безпідставно отриманих коштів у розмірі 511 611,24 грн. та 7 674, 17 грн. судового збору.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ "Ключове рішення" спростовує доводи апеляційної скарги АТ КБ "ПриватБанк". Зазначає, що суд дійшов належних та обґрунтованих висновків щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог щодо відповідача-1. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення господарського суду Дніпропетровської області від 10.12.2020 року залишити без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області позивач зазначає на необґрунтованість доводів апелянта, на право відповідача повернути грошові кошти, сплачені як виконавчий збір, та звертає увагу суду, що кошти державного бюджету належать на праві власності державі, отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин, відповідачем є Держава, яка бере участь у справі через відповідний орган (органи) державної влади.

Такими органами у цій справі є Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-східного міжрегіонального управління юстиції (дії якого призвели до безспірного стягнення коштів) та апелянт - Головне управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області, який відповідно до вимог чинного законодавства є органом, який здійснює повернення коштів з державного бюджету.

Вважає, що судом першої інстанції було правомірно та обґрунтовано прийнято рішення щодо стягнення безпідставно отриманих коштів у розмірі 511 611,24 грн. та 7 674, 17 грн. - судового збору з ГУ ДКСУ в Дніпропетровській області.

Просить залишити апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області без задоволення, а рішення господарського суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2020 року по справі 904/5868/18 (910/16299/19) без змін.

У судове засідання представник відповідача-2 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відзив на подані апеляційні скарги не надав.

Обговоривши доводи апеляційних скарг, заслухавши представників сторін, дослідивши докази, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга АТ КБ "ПриватБанк" не підлягає задоволенню, апеляційна скарга Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області підлягає задоволенню з наступних підстав:

З матеріалів справи вбачається та сторонами не оспорюється наступне:

20.02.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем вчинено виконавчий напис №1474 про стягнення з ТОВ "Ключове Рішення" на користь АТ КБ "Приватбанк" грошових коштів у сумі 810 743 249,87 грн. за кредитним договором №DNH2LKI05491 від 08.04.2014 року (том 1 а.с.28).

На виконання вказаного виконавчого напису 21.06.2017 року Шевченківським ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за №54139457 по примусовому виконанню виконавчого напису №1474 від 20.02.2017 року (том 1 а.с.29-30).

Згідно відповіді на запит Шевченківського ВДВС у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) за №0314/33257 від 26.06.2020 року всього в межах виконавчого провадження було перераховано грошові кошти в розмірі 5 628 023,16 грн., з яких: 5 116 111, 92 грн. - перераховано стягувачу АТ КБ "Приватбанк"; 511 611, 24 грн. перераховано до державного бюджету як виконавчий збір; 300,00 грн. компенсовано витрат виконавчого провадження.

Відповідно до постанови головного державного виконавця Шевченківського ВДВС міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області №54139457 від 18.09.2020 року встановлено, що Київським апеляційним господарським судом винесено постанову від 22.08.2018 року по справі №910/13233/17, якою виконавчий напис від 20.02.2017 року, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. за реєстраційним номером №1474 визнано таким, що не підлягає виконанню, та виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису №1474, виданого 20.02.2017 року закінчено на підставі п. 5 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" (том 2 а.с. 44-45).

Відповідно до постанови Північного апеляційного господарського суду у справі №910/13233/17 від 03.10.2019 року у задоволенні заяви ТОВ "Ключове Рішення" про поворот виконання рішення господарського суду м. Києва від 17.05.2018 року відмовлено (том 1 а.с.46-48).

За змістом вказаної постанови Північного апеляційного господарського суду №910/13233/17 від 03.10.2019 року вбачається посилання на правові позиції Верховного Суду (постанова від 06.03.2019 року у справі №910/1531/18), згідно яких у разі визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, стягнуті на його виконання кошти підлягають поверненню в порядку статті 1212 Цивільного кодексу України.

Надаючи оцінку обґрунтованості доводів апеляційної скарги Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення та вважає висновки суду щодо відповідача-1 у даній справі правомірними в силу наступного:

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала; положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року у справі №753/15556/15-ц міститься висновок про те, що зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна. Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Згідно з ч.1 ст. 177 Цивільного кодексу України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші.

У даній справі є встановленим, що відповідач-1 набув грошові кошти в розмірі 5 116 111, 92 грн. на виконання виконавчого напису нотаріуса, який був визнаний судом таким, що не підлягає виконанню.

Отже, підстава, за якої набуто вказані кошти, відпала з дати набрання чинності постановою Київського апеляційного господарського суду у справі №910/13233/17, тобто з 22.08.2018 року (том 1 а.с.146-149).

Встановлено, що відповідач-1 грошові кошти позивачу не повернув.

Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що за наявності таких обставин 5 116 111, 92 грн. підлягають поверненню особі, яка їх сплатила, тобто, Товариству з обмеженою відповідальністю "Ключове Рішення".

Доводи апелянта про те, що у позивача існують кредитні зобов`язання і грошові кошти отримано Банком на належній правовій основі на погашення заборгованості за договором, що постановою Київського апеляційного господарського суду у справі №910/13233/17 виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню, лише з формальних підстав, колегія суддів відхиляє з наступних підстав:

Встановлено, що стягнення вказаної вище суми грошових коштів і, відповідно, їх набуття відповідачем-1, відбулося в рамках виконавчого провадження. За змістом ст.3 Закону України "Про виконавче провадження" одним з виконавчих документів, на підставі якого здійснюється примусове виконання рішень є виконавчий напис нотаріуса. Тобто, законодавством не передбачено здійснення примусового виконання рішень на підставі кредитних договорів, як це зазначає Банк у апеляційній скарзі.

Таким чином, судом першої інстанції зроблено правильний висновок про те, що з урахуванням того, що відповідна правова підстава (виконавчий напис) для перерахування з позивача на рахунок відповідача коштів, визнана недійсною у судовому порядку, тому є обґрунтованим позов про повернення позивачу коштів на підставі статті 1212 Цивільного України.

Правомірність висновків суду щодо застосування в даних правовідносинах ст. 1212 Цивільного кодексу України підтверджується також правовою позицією Верховного Суду (постанова від 06.03.2019 року у справі № 910/1531/18), згідно якої у разі визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, стягнуті на його виконання кошти підлягають поверненню в порядку ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Є необґрунтованим і твердження відповідача-1 про безпідставне застосування судом до спірних правовідносин ст. 625 Цивільного кодексу та протиправне стягнення з АТ КБ "ПриватБанк" 3% річних та інфляційних втрат.

Відповідно до ч.2 ст. 1214 Цивільного кодексу України у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

У даному випадку розмір процентів встановлено законом, а саме ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України, згідно якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3% річних від простроченої суми відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, оскільки боржником порушено позадоговірне грошове зобов`язання, що виникло на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Колегією суддів встановлено, що на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України позивачем нараховано і інфляційні втрати, за період з наступного дня з дати прийняття Київським апеляційним господарським судом рішення у справі №910/13233/17, тобто з 23.08.2018 року до дати складання позову (том 1 а.с.198-201).

Висновки, викладені в рішенні суду першої інстанції щодо правомірності нарахування та стягнення з відповідача-1 на користь позивача 3% річних за період з 22.08.2018 року по 26.06.2020 року включно в розмірі 283 634,58 грн. та інфляційних втрат за період з 22.08.2018 року по 26.06.2020 року включно в розмірі 624 737,65 грн. є обгрунтованими, оскільки узгоджуються з правовою позицією, викладеною в п. 41 постанови Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 року у справі № 910/10156/17, де вказано, що стаття 625 Цивільного кодексу України поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань. Тому у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема, щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3% річних від простроченої суми відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України.

Також, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 року у справі 686/21962/15-ц, відступивши від висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 20.01.2016 року у справі № 6-2759цс15, від 02.03. 2016 року у справі №6-2491цс15 щодо стягнення на підставі ст.625 Цивільного кодексу України 3 % річних та інфляційних втрат, нарахованих за невиконання грошового зобов`язання щодо відшкодування матеріальних збитків і моральної шкоди, підтверджених вироком суду, зазначила, що: "у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види гроиювих зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов 'язань".

Отже, відповідач-1 має грошове зобов`язання перед позивачем, що підтверджується постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.08.2018 року у справі №910/13233/17, якою виконавчий напис від 20.02.2017 року, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А. А. за реєстраційним номером №1474 визнано таким, що не підлягає виконанню.

З огляду на те, що відповідач-1 порушив вказане грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України.

Не відповідає дійсності і твердження апелянта про те, що він не є боржником ТОВ "Ключове рішення", оскільки безпідставність отримання відповідачем-1 грошових коштів, належних позивачу, є доведеною.

Щодо доводів апеляційної скарги відповідача-3, колегія суддів вважає їх обґрунтованими та такими, що спростовують висновки оскаржуваного рішення відносно даного апелянта в силу наступного:

Правовідносини, які виникають з приводу виконання виконавчих документів, до яких відноситься і виконавчий напис нотаріуса, врегульовані Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ч.1 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Судом встановлено, що Шевченківським ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області в рамках виконавчого провадження за №54139457 по примусовому виконанню виконавчого напису №1474 від 20.02.2017 року з позивача було стягнуто в дохід державного бюджету як виконавчий збір грошові кошти в розмірі 511 611,24 грн.

Відповідно до ч. 7 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Між тим, визначаючи Головне управління Державної казначейської служби в Дніпропетровській області належним відповідачем щодо цієї частини заявлених позовних вимог, суд першої інстанції не врахував наступне:

Відповідно до ч.2 ст. 45 Бюджетного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету здійснює Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів

Згідно Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, та перерахування компенсації частини суми штрафних (фінансових) санкцій, визначених за даними системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 787 від 09.03.2013 року, визначений механізм повернення суми, заявленої позивачем у даному спорі до стягнення з відповідача-3.

Так, відповідно до п.5 Порядку передбачено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету або на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, перерахування компенсації здійснюється за поданням (висновком) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили.

У разі повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної податкової служби України (далі - органи ДПС) та органи Державної митної служби України (далі - органи Держмитслужби)) подання подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Відповідно до Наказу Міністерства фінансів України №1280 від 12.10.2011 року затверджено Положення про територіальні органи Державної казначейської служби України, відповідно до якого Головне управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.

Таким чином, територіальний орган Державної казначейської служби України є органом, який здійснює повернення коштів, що були помилково або надмірно зараховані до бюджету, за поданням органу стягнення, яким має виступати відповідний відділ Державної виконавчої служби України.

Слід звернути увагу, що згідно п.10 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, та перерахування компенсації частини суми штрафних (фінансових) санкцій, визначених за даними системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій, заява та подання або копія судового рішення, засвідчена належним чином, подаються до відповідного головного управління Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету, Казначейства.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги відповідача-3 про те, що зазначені положення встановлюють порядок взаємодії державних органів між собою. Тому у разі, коли орган стягнення в установлений законом строк не надає відповідний висновок органу державного казначейства, платник вправі скористатись своїм правом на судове оскарження бездіяльності шляхом звернення з позовом про стягнення відповідної суми коштів (повернення надміру сплаченої суми) з державного бюджету.

Згідно матеріалів справи позивач не звертався до органів Державної виконавчої служби для повернення сплаченого виконавчого збору.

У даному спорі позивач невірно визначив, а суд з ним погодився, що відповідач 3 є особою, що зобов`язана повернути безпідставно отримані грошові кошти у вигляді виконавчого збору та безпідставно застосував при вирішенні спору щодо відповідача-3 положення ст.ст.625, 1212 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.1 Цивільного кодексу України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Виходячи з предмету спору в частині вимог до відповідача-3, до правовідносин вказаних сторін не можуть застосовуватись норми, що передбачають цивільно-правову відповідальність, про яку зазначив суд.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

В даному випадку апелянт вірно зазначає, що прав та законних інтересів позивача Головне управління Державної казначейської служби в Дніпропетровській області своїми діями не порушило. За таких обставин в частині вимог позивача до відповідача-3 слід відмовити за їх недоведеністю.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу даного скаржника слід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 277, 287 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області задовольнити.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 10.12.2020 року у справі №904/5868/18(910/16299/19) скасувати.

Прийняти нове рішення.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Ключове рішення" (49000, місто Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, 12, ) до відповідача-1: Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", місто Київ, відповідача-2: Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), відповідача-3:Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області про стягнення безпідставно набутого майна - задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (01001, місто Київ, вулиця Грушевського, 1Д, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ключове рішення" (49000, місто Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, 12, ) 5 116 111, 92 грн. - безпідставно отриманих коштів, 624 737, 65 грн. - інфляційних втрат, 283 634,58 грн. - 3% річних та 90 367, 26 грн. - судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Ключове рішення" (49000, місто Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, 12, ) з Державного бюджету України зайво сплачений судовий збір у сумі 9 383, 68 грн., сплаченого платіжним дорученням № 71 від 18.11.2019 року, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи Господарського суду Дніпропетровської області №904/5868/18 (910/16299/19).

Виконання постанови доручити господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови підписано 22.04.2021 року.

Головуючий суддя Т.А. Верхогляд

Суддя Л.М. Білецька

Суддя Ю.Б. Парусніков