ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" квітня 2021 р. Справа№ 911/1244/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Тарасенко К.В.

Секретар судового засідання: Нагулко А.Л.

За участю представників учасників процесу: згідно протоколу судового засідання від 06.04.2021 р.

Розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Київської області від 16.09.2020 у справі № 911/1244/20 (суддя Ейвазова А.Р., м. Київ, повний текст рішення складено 01.10.2020)

за позовом Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до Комунального підприємства теплових мереж «Бориспільтепломережа»

про стягнення 257 735,97 грн

За результатами розгляду апеляційної скарги, Північний апеляційний господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

12.05.2020 Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (надалі - НАК «Нафтогаз України», скаржник, позивач) звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Комунального підприємства теплових мереж «Бориспільтепломережа» (надалі - КПТМ «Бориспільтепломережа», відповідач) про стягнення 257 735,97 грн, що складається з: 201 986,32 грн - пеня та 22 708,95 грн - 3% річних, які нараховані за період з 27.12.2016 по 28.09.2017; 33 040,70 грн - втрати від інфляції за період з 01.03.2017 по 31.08.2017.

На обґрунтування позовних вимог НАК «Нафтогаз України» зазначає про порушення відповідачем зобов`язань за договором № 1685/1617-ТЕ-17 від 20.09.2016 в частині оплати природного газу у встановлений договором строк.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду Київської області від 16.09.2020 у справі № 911/1244/20 позовні вимоги задоволено частково; стягнуто з КПТМ «Бориспільтепломережа» на користь НАК «Нафтогаз України» 33 040,70 грн втрат від інфляції, 22 708,95 грн - 3% річних, 100 993,16 грн пені, а також 3 866,04 грн в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором; у задоволенні позову в частині стягнення 100 993,16 грн пені відмовлено.

Судове рішення прийнято з посиланням на ст.ст. 173-175, 193, 216-218, 230, 232-233, 343 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), ст.ст. 526, 530, 551, 612, 625 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) та мотивоване тим, що відповідачем порушено зобов`язання за договором № 1685/1617-БО-17 від 20.09.2016 в частині строку проведення розрахунків за поставлений природний газ.

Водночас, позивачем не доведено, що порушенням виконання зобов`язань з оплати природного газу у встановлений строк, відповідач заподіяв йому збитків, розмір яких перевищує або дорівнює заявленому розміру пені.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, НАК «Нафтогаз України» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення Господарського суду Київської області від 16.09.2020 у справі № 911/1244/20 в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені у розмірі 100 993,16 грн та прийняти нове судове рішення про задоволення позовних вимог у цій частині.

У апеляційній скарзі скаржник вказує, що судове рішення прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального права, зокрема, ст. 233 ГК України, ст.ст. 549-552, 599, 625 ЦК України та порушенням норм процесуального права, а саме: ст.ст. 236, 238 ГПК України.

Також, доводи апеляційної скарги зводяться до того, що відсутність вини відповідача у виникненні боргу та його важкий фінансовий стан не є винятковим випадком і підставою для зменшення пені.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

08.12.2020 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду (канцелярію суду) від КПТМ «Бориспільтепломережа» надійшов відзив № 01-08/612 від 04.12.2020 на апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Київської області від 16.09.2020 р.

У відповідності до зазначеного вище відзиву на апеляційну скаргу, КПТМ «Бориспільтепломережа» просить суд, залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу НАК «Нафтогаз України» - без задоволення.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.11.2020 для розгляду апеляційної скарги НАК «Нафтогаз України» сформовано судову колегію у складі головуючий суддя Разіна Т.І., судді: Іоннікова І.А., Михальська Ю.Б.

10.11.2020 суддя Іоннікова І.А. заявила про самовідвід від розгляду справи № 911/1244/20.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.11.2020 заяву судді Іоннікової І.А. про самовідвід від розгляду справи № 911/1244/20 задоволено; справу № 911/1244/20 передано для здійснення повторного автоматизованого розподілу та визначення заміни відведеного судді відповідно до ст. 32 ГПК України.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/4616/20 від 16.11.2020 у зв`язку із задоволенням заяви судді Іоннікової І.А. про самовідвід від розгляду даної справи, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 911/1244/20.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.11.2020 для розгляду справи № 911/1244/20 сформовано судову колегію у складі головуючий суддя Разіна Т.І., судді: Михальська Ю.Б., Шаптала Є.Ю.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/4687/20 від 16.11.2020 у зв`язку із перебуванням судді Михальської Ю.Б. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 911/1244/20.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.11.2020 для розгляду справи № 911/1244/20 сформовано судову колегію у складі головуючий суддя Разіна Т.І., судді: Коробенко Г.П., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.11.2020 у справі № 911/1244/20 задоволено клопотання НАК «Нафтогаз України» та поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Київської області від 16.09.2020 у справі № 911/1244/20; відкрито апеляційне провадження у справі № 911/1244/20; розгляд апеляційної скарги НАК «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Київської області від 16.09.2020 у справі № 911/1244/20 призначено на 22.12.2020; зупинено дію рішення Господарського суду Київської області від 16.09.2020 у справі № 911/1244/20 до закінчення її перегляду в апеляційному порядку.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/5531/20 від 21.12.2020 у зв`язку із перебуванням суддів Коробенка Г.П. у відпустці та Шаптали Є.Ю. на лікарняному, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 911/1244/20.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.12.2020 для розгляду справи № 911/1244/20 сформовано судову колегію у складі головуючий суддя Разіна Т.І., судді: Кравчук Г.А., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.12.2020 у справі № 911/1244/20 апеляційну скаргу НАК «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Київської області від 16.09.2020 у справі № 911/1244/20 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючого судді Разіної Т.І., суддів: Кравчука Г.А., Тарасенко К.В.; розгляд апеляційної скарги НАК «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Київської області від 16.09.2020 у справі № 911/1244/20 призначено на 02.02.2021.

02.02.2021 судове засідання не відбулося у зв`язку з перебуванням головуючого судді (судді-доповідача) у відпустці.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.02.2021 у справі № 911/1244/20 розгляд апеляційної скарги НАК «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Київської області від 16.09.2020 у справі № 911/1244/20 призначено на 02.03.2021.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/823/21 від 01.03.2021 у зв`язку із перебуванням судді Кравчука Г.А. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 911/1244/20.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.03.2021 для розгляду справи № 911/1244/20 сформовано судову колегію у складі головуючий суддя Разіна Т.І., судді: Тарасенко К.В., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.03.2021 у справі № 911/1244/20 апеляційну скаргу НАК «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Київської області від 16.09.2020 у справі № 911/1244/20 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючого судді Разіної Т.І., суддів: Тарасенко К.В., Шаптали Є.Ю.; розгляд апеляційної скарги НАК «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Київської області від 16.09.2020 у справі № 911/1244/20 призначено на 06.04.2021.

Явка представників сторін

06.04.2021 в судове засідання з`явився представник КПТМ «Бориспільтепломережа» (відповідача).

Представник НАК «Нафтогаз України» (скаржника) в судове засідання 06.04.2021 не з`явився, про час, місце та дату судового засідання повідомлявся завчасно та належним чином, про причини нез`явлення суд не повідомлено.

Щодо повідомлення скаржника про час, місце та дату судового засідання слід зазначити наступне.

Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень (частина третя статті 120 ГПК України).

Частиною 12 статті 270 ГПК України визначено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З урахуванням вище викладеного, оскільки у матеріалах справи містяться докази належного повідомлення НАК «Нафтогаз України» про дату, час і місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги та докази надіслання судом апеляційної інстанції процесуальних документів скаржнику на належну адресу, з огляду на те, що неявка сторін не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, враховуючи предмет спору, а також доказове наповнення матеріалів справи, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає можливе здійснити розгляд оскаржуваного судового рішення в апеляційному порядку без участі представника НАК «Нафтогаз України».

Позиції учасників справи

У судовому засіданні 06.04.2021 представник КПТМ «Бориспільтепломережа» (відповідача) заперечував проти доводів апеляційної скарги з підстав викладених у відзиві на апеляційну скаргу та просив її залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Київської області від 16.09.2020 у справі № 911/1244/20 - без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вбачається з матеріалів справи, 20.09.2016 між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (назва якого змінена на Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»), (позивачем) та КПТМ «Бориспільтепломережа» (відповідачем) укладено договір постачання природного газу № 1685/1617-БО-17 (а.с.13-21, т. 1), (надалі - Договір).

У відповідності до умов Договору позивач (постачальник) взяв на себе зобов`язання поставити відповідачу (споживач) природний газ у 2016-2017 роках, а відповідач - оплатити його на умовах договору.

В подальшому, 28.10.2016 між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та КПТМ «Бориспільтепломережа» укладено додаткову угоду № 2 до Договору постачання природного газу від 20.09.2016 № 1685/1617-БО-17 (надалі - Додаткова угода № 2), (а.с. 22-25, т. 1).

Пунктом 1.2. Договору (в редакції Додаткової угоди № 2) передбачено, що газ, який постачається за цим договором, використовується відповідачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями та іншими споживачами.

Згідно з п. 2.1. Договору (в редакції Додаткової угоди № 2) позивач передає відповідачу з 01.10.2016 по 31.03.2017 природний газ обсягом до 2807 тис.куб.м.

Відповідно до п. 5.2. Договору ціна за 1000 куб.м складає 7 099,20 грн з ПДВ.

Приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі (п. 3.4. Договору).

В силу п. 5.4. Договору (в редакції Додаткової угоди № 2 вказаний пункт договору став пунктом 5.5) загальна сума вартості природного газу складається із сум вартості місячних поставок природного газу.

За змістом п. 6.1. Договору остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати вартість поставленого природного газу в розмірах та порядку, що передбачені договором (пп. 6 п. 7.2. Договору).

Пунктом 10.3. Договору визначено що строк, в межах якого сторони можуть звернутись до суду з вимогою про захист своїх прав за вказаним договором (строк позовної давності), у т.ч. щодо стягнення основного боргу, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, становить п`ять років.

Договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками, за їх наявності, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2016 по 31.03.2017 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (розділ 12 Договору).

Також з матеріалів справи вбачається, що між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та КПТМ «Бориспільтепломережа» було укладено додаткові угоди № 3 від 28.10.2016, № 4 від 23.11.2016 та № 5 від 30.12.2016, якими вносились зміни до ціни природного газу за 1000 куб.м. (а.с.26-28, т. 1).

Позивачем за період з жовтня 2016 року по березень 2017 року поставлено, а відповідачем прийнято природний газ на загальну суму 13 419 710,94 грн, що підтверджується актами приймання-передачі (а.с.34-39, т. 1).

Зазначений вище природний газ оплачений відповідачем станом на 29.09.2017, що підтверджується листом відповідача про зміну призначення платежу, виписками з рахунку позивача (а.с. 40, а.с. 46-174, т. 1) та відповідні операції відображено в бухгалтерському обліку позивача (а.с.41-45, т. 1).

Водночас, КПТМ «Бориспільтепломережа» розрахувався за поставлений у відповідному періоді природний газ не завжди дотримуючись встановленого договором строку.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

Згідно із приписами ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини даної господарської справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшла висновку про залишення апеляційної скарги НАК «Нафтогаз України» без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступних підстав.

Апеляційний господарський суд відзначає, що скаржник оскаржує рішення місцевого господарського суду в частині зменшення місцевим господарським судом розміру заявленої до стягнення з відповідача пені на 50% за клопотанням відповідача.

Відтак, судове рішення переглядається судом апеляційної інстанції в оскаржуваній позивачем частині.

Так, враховуючи позовні вимоги, предметом спору у даній справі є застосування до КПТМ «Бориспільтепломережа» відповідальності, встановленої договором, а також чинним законодавством за порушення зобов`язання.

Укладений сторонами договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Частиною 1 статті 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Таким чином, не дотримуючись строків проведення розрахунків за поставлений природний газ, КПТМ «Бориспільтепломережа» допустив порушення зобов`язань.

Як вірно зазначено місцевим господарським судом, доводи КПТМ «Бориспільтепломережа» про відсутність у останнього вини в порушенні відповідного зобов`язання, оскільки оплата здійснювалась у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 № 217 «Про Порядок розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки» (у редакціях, чинних на момент здійснення поставки газу та проведення розрахунків) не спростовують порушення зобов`язання в частині своєчасної оплати, з урахуванням встановлення фактів не дотримання відповідачем строку розрахунків за поставлений позивачем природний газ, встановленого Договором.

Аналіз положень відповідних норм дозволяє дійти висновку про те, що, не зважаючи на визначення такими нормативними актами певного механізму проведення розрахунків, який усуває теплопостачальне підприємство від розподілу коштів, сплачених споживачами за послуги з теплопостачання, однак: не обмежує відповідне підприємство виконати свої обов`язки з оплати отриманого газу за договором, укладеним з позивачем шляхом здійснення розрахунків у інший спосіб, ніж з поточних рахунків із спеціальним режимом використання; не ставлять повноту та своєчасність виконання договірних обов`язків з оплати отриманого від позивача природного газу; не змінюють строку здійснення розрахунків, який встановлено договором.

Так, НАК «Нафтогаз України» заявлено позовні вимоги про стягнення з КПТМ «Бориспільтепломережа» 22 708,95 грн - 3% річних за період з 26.12.2016 по 28.09.2017, а також 3 3040,70 грн втрат від інфляції з квітня 2016 року по серпень 2017 року.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

При перевірці наданих НАК «Нафтогаз України» розрахунків 3% річних та втрат від інфляції, судом встановлено, що зазначені розрахунки є арифметично вірними.

Посилання КПТМ «Бориспільтепломережа» щодо неправильності розрахунку втрат від інфляції, а саме необґрунтоване включення втрат від інфляції попереднього періоду до періодів, за які проводились нарахування є хибним з огляду на таке.

Частина 2 статті 625 ЦК України не обмежує кредитора включати до боргу втрати від інфляції попередніх періодів, оскільки такі нарахування є складовою частиною такого основного боргу.

Методика розрахунку інфляційних збитків відповідно до приписів статті 625 ЦК України передбачає такий підхід, що дозволяє включення інфляційних збитків попереднього періоду до загальної суми боргу, яка обраховується із застосуванням індексів інфляції, визначених Держстатом України на наступні періоди, без переривання ланцюга розрахунку у випадку зниження інфляції менше 100% (дефляції).

Аналогічний правовий висновок стосовно застосування положень статті 625 ЦК України викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.06.2020 у справі № 905/21/19.

Як зазначалось вище, НАК «Нафтогаз України» заявлено вимогу про стягнення з КПТМ «Бориспільтепломережа» 201 986,32грн пені за період з 26.12.2016 по 28.09.2017.

Так, у відповідності до ст. 216 та ч. 1 ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання; одним з видів господарських санкцій, згідно ч. 2 ст. 217 ГК України, є штрафні санкції, до яких віднесені, у т.ч. штраф та пеня (ч. 1 ст. 230 ГК України).

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частинами 2, 3 статті 230 ГК України визначено, що штрафом є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. 343 ГК України).

Такі ж обмеження стосовно розміру пені встановлено також статтею 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань».

Пунктом 8.2. Договору визначено, що у разі невиконання споживачем п. 6.1. Договору, останній зобов`язується сплатити постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Водночас, Додатковою угодою № 2 внесено зміни до п. 8.2. Договору та визначено, що у разі прострочення споживачем оплати згідно п. 6.1 договору, останній зобов`язується сплати постачальнику пеню у розмірі 21% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми прострочення платежу за кожний день прострочення.

Отже, встановлений п. 8.2. Договору розмір пені сторони обмежили подвійною обліковою ставкою НБУ, що відповідає приписам статті 4 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» у період, за який нарахована пеня; пеня позивачем нарахована у межах строку, встановленого ч. 6 ст. 232 ГК України.

Наданий позивачем розрахунок пені є арифметично вірним.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що у відзиві на позовну заяву КПТМ «Бориспільтепломережа» просить суд, зокрема, зменшити розмір пені, яка нарахована позивачем на 100% та відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення втрат від інфляції та 3% річних в повному обсязі, вказуючи, що такі нарахування здійснені частково поза межами строку позовної давності, а до інфляційних нарахувань враховані суми інфляційного збільшення за попередні періоди, що не відповідає вимогам законодавства (а.с.199-202, т. 1).

Проте, суд першої інстанції дійшов до правомірного висновку про часткове задоволення заявленого відповідачем клопотання та зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню з КПТМ «Бориспільтепломережа» на користь позивача з огляду на таке.

Частиною 1 статті 233 ГК України визначено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

У відповідності до частин 2, 3 статті 551 ЦК України розмір неустойки (до якої віднесено штраф і пеню) встановлюється договором або актом цивільного законодавства і може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Водночас, в силу ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що прострочення виконання зобов`язань за договором в частині оплати природного газу не мало місце у повному обсязі. Так, відповідач повністю розрахувався до закінчення строку для остаточного розрахунку за газ, поставлений у жовтні 2016 року та частково за газ поставлений у листопаді 2016 року та січня 2017 року.

Враховуючи зокрема і те, що відповідач не є фактичним кінцевим споживачем газу і такий газ використовується ним для виробництва теплової енергії, яка за умовами договору споживається бюджетними установами та організаціями, які не завжди вчасно розраховуються за спожиту теплову енергію. При цьому, встановлений алгоритм розрахунків передбачає автоматичне перерахування коштів за природний газ з відкритого рахунку відповідача на користь позивача і відповідач фактично не може притримувати отримані від споживачів кошти, а відтак, у даному випадку, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком місцевого господарського суду про зменшення розміру пені на 50 %, а саме до 100 993,16 грн.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може лягати непомірним тягарем для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Така правова позиція викладена в рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 №7-рп/2013.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції відхиляє посилання скаржника (позивача) на те, що зменшення судом розміру пені завдає йому збитків, і при зменшенні пені суд першої інстанції не дослідив негативні наслідки, спричинені позивачеві, оскільки, відповідно до норм статей 73, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, між тим, під час вирішення даного спору, позивачем не надано, а відтак матеріали справи не містять доказів, які підтверджують імовірність збитків або засвідчували наявність збитків у позивача, у зв`язку з несвоєчасним виконанням прийнятих на себе зобов`язань відповідачем.

З огляду на вище викладене, суд апеляційної інстанції зазначає, що місцевий господарський суд врахував майнові інтереси позивача, оскільки зменшив розмір неустойки на 50%, що в свою чергу, спростовує доводи апеляційної скарги про зворотне.

Також, наведеним спростовуються посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що зменшення судом розміру пені завдає йому збитків і місцевий господарський суд не з`ясував обставин заподіяння відповідачем позивачу збитків неналежним виконанням зобов`язання, адже наявність збитків доказується на загальних підставах саме позивачем.

На думку колегії суддів стягнення з відповідача пені у повному обсязі не є співрозмірним з можливими негативними наслідками від порушення відповідачем зобов`язання, а нарахування та стягнення з відповідача 3% річних компенсує позивачу негативні наслідки, пов`язані з порушенням відповідачем умов договору.

Інші твердження апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні Господарського суду Київської області від 16.09.2020 у справі № 911/1244/20 та у даному випадку скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

З приводу висвітлення всіх доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні в справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У рішенні Суду у справі «Трофимчук проти України» №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1, 3 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду в розумінні ст. 277 ГПК України, з викладених в апеляційній скарзі обставин.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд зазначає, що рішення місцевого господарського суду прийняте з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування рішення Господарського суду Київської області від 16.09.2020 у справі № 911/1244/20 (в оскаржуваній позивачем частині), та, відповідно апеляційна скарга НАК «Нафтогаз України» є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат

Судові витрати за подання апеляційної скарги згідно статті 129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 8, 11, 74, 129, 240, 267-270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 16.09.2020 у справі № 911/1244/20 залишити без змін.

3. Поновити дію рішення Господарського суду Київської області від 16.09.2020 у справі № 911/1244/20.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

5. Справу № 911/1244/20 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено та підписано - 22.04.2021.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді Є.Ю. Шаптала

К.В. Тарасенко