ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" квітня 2021 р. Справа№ 910/11887/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Дідиченко М.А.

Пашкіної С.А.

при секретарі Реуцькій Т.О.

За участю представників:

від позивача: Чуміна К.Г.(довіреність б/н від 07.09.2020)

від відповідача: Коваль О.С. (довіреність №54-Д від 31.12.2020)

розглянувши апеляційну скаргу державного підприємства «Гарантований покупець»

на рішення господарського суду міста Києва від 26.01.2021

у справі №910/11887/20 (суддя Ярмак О.М.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «АЯКС ДНІПРО»

до державного підприємства «Гарантований покупець»

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго»,

Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг

про стягнення 3 091 141,67 грн.,

В С Т А Н О В И В:

Позов заявлено про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 2 845 206,68 грн. за поставлену в травні 2020 року за договором № 1340/01/20 від 05.05.2020, але неоплачену електричну енергію, пені в сумі 37 416,42 грн., 3 % річних в сумі 9 354,10 грн. та 7% штрафу в сумі 199 164,47 грн.

Відповідач проти задоволення позову заперечив пославшись на:

- специфіку правовідносин, які врегульовані спеціальним законодавством, що визначає порядок (спосіб) виконання спірного зобов`язання відповідачем, а також визначає джерела отримання грошових коштів для здійснення розрахунків з виробниками електричної енергії за «зеленим» тарифом, у тому числі позивача. Так відповідач зазначив про те, що: спеціальні обов`язки із забезпечення збільшення виробництва електричної енергії з альтернативних джерел покладено як на відповідача, так і на приватну акціонерну компанію НЕК «Укренерго»;

- джерелом надходження грошових коштів для розрахунків з продавцями електричної енергії за «зеленим» тарифом є платежі, пов`язані з оплатою ПАТ НЕК «Укренерго» послуг Гарантованого покупця із забезпеченням збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел; оскільки ПАТ НЕК «Укренерго» не здійснює своєчасних розрахунків з відповідачем, це виключає фактичну можливість здійснення ним розрахунків з позивачем;

- те, що відповідно до п. 4 Розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України про удосконалення умов підтримки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії», виконання грошових зобов`язань відповідача перед позивачем повинно здійснюватися протягом 2021-2022 років шляхом оформлення облігацій внутрішньої державної позики з терміном обігу п`ять років;

- вказав, що одночасне стягнення 3% річних та пені є подвійним стягненням пені;

- нарахування 3 % річних у спірних правовідносинах не ґрунтується на приписах чинного законодавства згідно з якими 3 % річних нараховуються за несвоєчасне користування чужими коштами, проте, з урахуванням характеру діяльності відповідача, про будь-яке користування останнім грошовими коштами позивача під час виконання відповідачем покладених на нього спеціальних обов`язків із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії не може йти мова, що є окремою правовою підставою для відмови у задоволенні вимог позивача про стягненні 3% річних;

- відсутність його вини у прострочені виконання спірного грошового зобов`язання, що виключає стягнення з нього неустойки.

Крім того, під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач звернувся до суду з клопотанням про зменшення розміру неустойки (а.с. 15-20 том 2) в якому просив зменшити неустойку до 1,00 грн. та 3 % річних до 1,00 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 26.01.2021, повний текст якого складений 29.01.2021 (а.с. 51-60 том 2), з урахуванням ухвали від 19.02.2021 (а.с. 175 -176 том 2), у справі № 910/11887/20 позовні вимоги задоволено частково, до стягнення з відповідача на користь позивача присуджено 2 845 206,68 грн. основного боргу, 37 314,19 грн. пені, 99 582,24 грн. штрафу та 9 328,55 грн. 3 % річних, в іншій частині позову відмовлено.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції зазначив, що матеріалами справи належним чином підтверджено факт невиконання відповідачем свого обов`язку по оплаті поставленої позивачем електричної енергії, з огляду на що вимоги про стягнення вартості такої енергії, а також, нарахованих за прострочення обов`язку щодо її оплати, пені, 3 % річних та штрафу є законними та обґрунтованими.

Суд першої інстанції, перевіривши виконані позивачем розрахунки пені та 3 % річних, встановив, що позивачем допущено арифметичні помилки оскілки невірно вказано кількість днів у 2020 році (365, натомість вірним є 366 днів), з огляду на що за розрахунком суду арифметично вірними та обґрунтованими є вимоги про стягнення з відповідача 37 314,19 грн. пені та 9 328,55 грн. 3% річних.

Також, за наслідками розгляду поданого відповідачем клопотання про зменшення неустойки суд першої інстанції задовольнив його частково та зменшив присуджений до стягнення штраф на 50% від заявленої позивачем суми до 99 582,24 грн.

Щодо заперечень відповідача проти позову суд першої інстанції зазначив, що посилання відповідача на оплата вартості електричної енергії за «зеленим» тарифом залежить від надходження коштів від приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго», яке неналежним чином виконує свої грошові зобов`язання, не приймаються судом до уваги, оскільки за спірним договором саме відповідач взяв на себе обов`язок купувати усю відпущену електричну енергію, продану позивачем за «зеленим» тарифом, та здійснювати її оплату відповідно до умов договору та законодавства України, у тому числі Порядку купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом, затвердженого постановою НКРЕКП № 641 від 26.04.2019;

- лише посилання відповідача на те, що порушення грошового зобов`язання сталося не з його вини, не може бути прийнято судом, оскільки недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника не є підставою для звільнення відповідача у даній справі від виконання своїх договірних зобов`язань, у тому числі, в частині здійснення повної та своєчасної оплати вартості спірної електричної енергії;

- твердження відповідача про те, що виконання грошових зобов`язань відповідача перед позивачем повинно здійснюватися протягом 2021-2022 років шляхом оформлення облігацій внутрішньої державної позики з терміном обігу п`ять років судом вважаються необґрунтованими, оскільки на даний час відсутній будь-який нормативних акт, який би на законодавчому рівні встановлював інший порядок та спосіб виконання зобов`язань відповідача перед позивачем, ніж передбачено спірним договором.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, державне підприємство «Гарантований покупець» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 26.01.2021 у справі №910/11887/20 в частині задоволених вимог про стягнення заборгованості у розмірі 2 845 206,68 грн. основного боргу, пені у розмірі 37 314,19 грн., штрафу у розмірі 99 582,24 грн. повністю та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

У апеляційній скарзі апелянт зазначив про те, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм матеріального права, а саме: ст.ст. 33, 62, 65 Закону України «Про ринок електричної енергії», ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст.ст. 174, 793, 196 ГК України, ч. 1 ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення умов підтримки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії» від 21.07.2020 №810-ІХ, ст.ст. 19, 92, 129, 129-1 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ст.ст. 2, 7, 13, 73, 74, 86, 202, 236 та параграф 2-4 Глави 6 ГПК України.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт постався на ті ж самі обставини, що й під час розгляду справі в суді першої інстанції, а саме на специфіку правовідносин в частині способу та порядку розрахунків відповідачем з виробниками електричної енергії за «зеленим» тарифом та відсутність вини відповідача у невиконанні зобов`язання з оплати спірної енергії.

Крім того, апелянт послався на те, що судом першої інстанції не враховано строки виникнення у відповідача зобов`язання з оплати теплової енергії, оскільки за умовами спірного договору (п. 3.3) та Порядку купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом, затвердженого постановою НКРЕКП № 641 від 26.04.2019 (п. 10), обов`язок відповідача з оплати 100% вартості відпущеної позивачем електричної енергії попереднього розрахункового місяця виникає після настання двох обов`язкових умов (отримання Гарантованим покупцем підписаного Продавцем акту купівлі продажу електроенергії та затвердження Регулятором розміру вартості Послуги, наданої Гарантованим покупцем у розрахунковому місяці), проте наявність в матеріалах справи підписаних актів купівлі-продажу жодним чином не підтверджує виникнення зобов`язання відповідача з оплати електричної енергії, оскільки акт купівлі-продажу складається та підписується відповідачем і в подальшому направляється позивачеві для підписання з його сторони та підлягає поверненню, а обов`язок з оплати у відповідача виникає лише після отримання ним акту з підписом позивача. Однак, позивачем в позовній заяві не наведено та не підтверджено доказами дати надходження на адресу відповідача актів купівлі-продажу електричної енергії спірних періодів після підписання їх позивачем, а відтак, позивачем не було обґрунтовано дати виникнення зобов`язань відповідача з остаточної оплати електричної енергії придбаної у спірних періодах, та, відповідно, дати виникнення прострочення зобов`язання з оплати електричної енергії спірних періодів, що не взято до уваги судом першої інстанції.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.02.2021 року апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Руденко М.А., судді Дідиченко М.А., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.03.2021 апелянту відмовлено у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору, апеляційну скаргу державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення господарського суду міста Києва від 26.01.2021 у справі №910/11887/20 залишено без руху, надавши скаржнику строк не більше десяти днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків шляхом подання доказів про сплату судового збору у розмірі 67 097,31 грн., скаржнику роз`яснено, що при невиконанні вимог даної ухвали апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.

17.03.2021 року через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду скаржником на виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху подано докази сплати судового збору.

З огляду на вказані обставини, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.03.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення господарського суду міста Києва від 26.01.2021 у справі №910/11887/20 та призначено справу до розгляду на 13.04.2021 о 10 год. 50 хв.

22.03.2021 через систему «Електронний суд» від представника товариства з обмеженою відповідальністю «АЯКС ДНІПРО» надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, яку просить доручити Центральному апеляційному господарському суду за адресою: 49000, м. Дніпро, пр. Д. Яворницького, 65.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 05.04.2021 враховуючи перебування на лікарняному судді Пономаренка Є.Ю., який не є головуючим суддею, справу №910/11887/20 передано на повторний автоматизований розподіл.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу справ від 05.04.2021 року, справу №910/11887/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Руденко М.А., судді Дідиченко М.А., Пашкіна С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.04.2021 апеляційну скаргу державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення господарського суду міста Києва від 26.01.2021 у справі №910/11887/20 прийнято до свого провадження у складі колегії суддів: Руденко М.А. (головуюча суддя), Пашкіна С.А., Дідиченко М.А., задоволено клопотання товариства з обмеженою відповідальністю «АЯКС ДНІПРО» про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, доручено Центральному апеляційному господарському суду, який знаходиться за адресою: 49000, м. Дніпро, пр. Д. Яворницького, 65 забезпечити проведення судового засідання у справі № 910/1527/20 в режимі відеоконференції, за допомогою програмного забезпечення «EasyCon» в приміщенні вказаного суду

12.04.2021 року через канцелярію суду від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач заперечує проти вимог апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення.

13.04.2021 року через канцелярію суду від представника відповідача надійшло клопотання про залучення до участі у справі Кабінет Міністрів України в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача .

Також, 13.04.2021 року через канцелярію суду від представника відповідача надійшла заява про зупинення провадження у справі №910/1187/20 до вирішення Конституційним Судом України справи за поданням 47 народних депутатів України №3/332(20) від 17.07.2020 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абзаців першого - четвертого частини другої, частини третьої, частин шостої - дев`ятої, частин дванадцятої - двадцять другої, частини двадцять шостої, частин двадцять восьмої - тридцять третьої статті 9-1, положень статті 9-2 Закону України «Про альтернативні джерела енергії» від 20.02.2003 №555-IV, положень частин другої, четвертої, пункту 3 частини дев`ятої статті 65 Закону України «Про ринок електричної енергії» від 13.04.2017 №2019-VIII.

У судовому засіданні, 13.04.2021 року колегія суддів заслухавши думку представника позивача стосовно клопотання про залучення третьої особи, Кабінету Міністрів України, зазначає наступне.

Відповідно до ст. 50 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи. Якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі.

Колегія суддів дійшла висновку, що зазначене клопотання про залучення третьої особи задоволенню не підлягає, оскільки заявником не наведено обставин того, що рішення по даній справі може вплинути на права і обов`язки Кабінету Міністрів України.

Окрім того, колегія суддів розглянувши у судовому засіданні клопотання про зупинення провадження, заслухавши думку представника позивача порадившись на місці ухвалила клопотання залишити без задоволення.

Колегія суддів зазначає, що звертаючись з клопотанням про зупинення провадження у справі, відповідачем не було надано належних доказів об`єктивної неможливості розгляду даної справи №910/11887/20 до вирішення іншої справи №3/332(20), що знаходиться в провадженні Конституційного суду України.

Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі.

Враховуючи зазначені вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, як пов`язана справа, яка розглядається даним судом із справою, що розглядається іншим судом, а також чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи.

При цьому пов`язаність справ полягає в тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на зібрання та оцінку доказів у даній справі, і ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

Колегія суддів зазначає, що апелянтом не зазначено, яким чином з`ясування обставин в ході розгляду справи №3/332(20) унеможливить розгляд даної справи, та яким чином встановлені у вказаній справі обставини впливають на оцінку доказів, якими сторони обґрунтовують свої доводи, у даній справі.

Представник відповідача заявив усне клопотання про перерву для надання можливості надати відповідь на відзив, який відповідач отримав 08.04.2021 року.

Заслухавши думку представника позивача, колегія суддів ухвалила відмовити в задоволенні усного клопотання про перерву, оскільки нормами ст. 42 ГПК України, на яку посилається відповідач, не передбачено надання часу на підготовку відповіді на відзив.

Під час розгляду справи представник відповідача підтримав вимоги своєї апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, в позові відмовити в повному обсязі.

Представник позивача заперечив проти вимог апеляційної скарги, просив її залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, з урахуванням правил ст. ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 05.05.2020 відповідач як гарантований покупець та позивач як продавець за «зеленим» тарифом уклали договір № 1340/01/20 (далі Договір) в п. 1.1 якого погодили, що позивач зобов`язується продавати, а відповідач купувати всю відпущену електричну енергію, вироблену позивачем, та здійснювати її оплату відповідно до умов Договору та законодавства України, у тому числі Порядку купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом, затвердженого постановою НКРЕКП від 26.04.2019 № 641 (далі Порядок № 641), або Порядку продажу та обліку електричної енергії, виробленої споживачами, а також розрахунків за неї, затвердженого НКРЕКП від 13.12.2019 № 2804. (а.с.32 т.1)

Згідно п.2.2 Договору купівля-продаж електричної енергії за цим Договором здійснюється за умовами членства позивача у балансуючій групі відповідача.

До матеріалів справи залучено копію повідомлення ПАТ «Укренерго» вих.№01/16521 від 07.05.2020 з якого слідує, що позивача включено до балансуючої групи відповідача з 09.05.2020.(а.с.36 т.1)

В п. 2.3 Договору узгоджено, що позивач зобов`язується продавати, а відповідач зобов`язується купувати всю відпущену електричну енергію виробника в точках комерційного обліку електричної енергії генеруючих одиниць виробника за встановленим йому «зеленим» тарифом з урахуванням надбавки до тарифу.

Відповідно до п. 3.1 Договору обсяг фактично проданої та купленої електричної енергії визначається відповідно до положень глави 8 Порядку № 641 або глави 5 Порядку продажу та обліку електричної енергії, виробленої споживачами, а також розрахунків за неї, затвердженого НКРЕКП від 13.12.2019 № 2804 на підставі даних обліку, наданих гарантованому покупцю адміністратором комерційного обліку відповідно до глави 7 Порядку № 641 або глави 4 Порядку продажу та обліку електричної енергії, виробленої споживачами, а також розрахунків за неї, затвердженого НКРЕКП від 13.12.2019 № 2804.

Також, п. 8.3 Порядку № 641 передбачено, що фактичний обсяг відпущеної/відібраної продавцем електричної енергії визначається в кожному розрахунковому місяці, щодо якого здійснюється оплата відповідно до договору.

За змістом 2.5 договору сторони погодили, що вартість електричної енергії, купленої відповідачем у позивача у розрахунковому місяці, визначається відповідно до глави 10 Порядку № 641 або глави 6 Порядку купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом, затвердженого постановою НКРЕКП від 26.04.2019 № 641 на підставі тарифів, встановлених НКРЕКП для кожної генеруючої одиниці.

На виконання умов Договору сторонами підписаний акт купівлі-продажу електроенергії за травень 2020 року від 31.05.2020 на суму 3 068 579,38 грн.(а.с.37 т.1)

Розрахунок за куплену відповідачем електроенергію здійснюється грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок позивача, з урахуванням ПДВ (п. 3.2 Договору).

Відповідно до п. 3.3 Договору оплата товарної продукції (електричної енергії), купленої відповідачем у продавців за «зеленим» тарифом у розрахунковому місяці, та формування актів купівлі-продажу електричної енергії та актів купівлі-продажу відшкодування частки вартості врегулювання небалансу електричної енергії здійснюються відповідно до положень глави 10 Порядку № 641 або глави 6 Порядку купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом, затвердженого постановою НКРЕКП від 26.04.2019 № 641.

Згідно з п. 10.1 Порядку № 641 до 15 числа (включно) розрахункового місяця гарантований покупець здійснює оплату платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої АКО, підписаної КЕП, за перші 10 днів розрахункового місяця, що визначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями продавця, що визначені відповідно до пунктів 8.7 та 8.8 глави 8 цього Порядку, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавця перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію.

До 25 числа (включно) розрахункового місяця гарантований покупець здійснює оплату платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої АКО, підписаної КЕП, за перші 20 днів розрахункового місяця, що визначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями продавця, що визначені відповідно до пунктів 8.7 та 8.8 глави 8 цього Порядку, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавця перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію.

25.05.2020 позивачем здійснено часткову оплату за відпущену у травні 2020 електроенергію на суму 223 372,70 грн. (а.с.39 т.1)

Пунктом 10.4 Порядку № 641 передбачено, що після отримання від продавця акта купівлі-продажу протягом двох робочих днів з дати затвердження Регулятором розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці, гарантований покупець здійснює остаточний розрахунок з продавцем із забезпеченням йому 100% оплати відпущеної електричної енергії попереднього розрахункового періоду (місяця) з урахуванням авансових платежів. У разі необхідності оплати продавцем спожитої електричної енергії продавець здійснює таку оплату протягом двох робочих днів з дати отримання від гарантованого покупця підписаного акта купівлі-продажу.

Отже, виходячи зі змісту Договору та Порядку №641, відповідач зобов`язаний здійснювати оплату у кожному розрахунковому місяці за куплену електричну енергію у позивача у три етапи: перший - до 15 числа (включно) розрахункового місяця, другий - до 25 числа (включно) розрахункового місяця, третій (остаточний) - протягом двох робочих днів з дати затвердження Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг розміру вартості послуги.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 24.06.2020 №1211 затверджено розмір вартості послуги із забезпечення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої відповідачем у травні 2020 року. (а.с.38 т.)

З огляду на вказані обставини відповідач зобов`язаний був провести остаточний розрахунок з позивачем за поставлену у травні 2020 року електричну енергію до 26.06.2020 (включно).

Проте, відповідачем проведено лише частковий розрахунок на суму 223372,70 грн., а відтак, неоплаченою, з поставленою у травні 2020 року, залишилась електрична енергія на загальну суму 2 845 206,68 грн. (3 068 579,38-223 372,70) за стягненням вартості якої позивач звернувся до суду з цим позовом.(а.с.39 т.1)

Суд першої інстанції позовні вимоги в частині стягнення вартості електричної енергії задовольнив у повному обсязі, що колегія суддів вважає вірним з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч.2 ст.11 ЦК України).

За змістом п. 1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як унормовано вимогами ч. 1 ст. 714 ЦК України - за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін (ч. 2 ст. 714 ЦК України).

Частиною 1 ст. 275 ГК України встановлено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію (ч.ч. 6, 7 ст. 276 ГК України).

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

За правилами ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Матеріали справи не містять доказів виконання відповідачем зобов`язання з оплати поставленої у травні 2020 року електричної енергії на загальну суму 2 845 206,68 грн. в порядку та в строки, встановлені договором, тому суд першої інстанції правомірно визнав законними вимоги позивача про стягнення з відповідача основного боргу на зазначену суму. Рішення суду першої інстанції в цій частині залишається без змін.

Посилання відповідача на те, що оплата вартості електричної енергії за «зеленим» тарифом залежить від надходження коштів від приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго», яке неналежним чином виконує свої грошові зобов`язання, колегією суддів відхиляються, оскільки, по-перше, за укладеним між сторонами договором саме відповідач взяв на себе обов`язок купувати всю відпущену електричну енергію, вироблену виробником за «зеленим» тарифом, та здійснювати її оплату відповідно до умов Договору та законодавства України, в тому числі Порядку №641, по-друге, саме лише посилання відповідача на те, що порушення грошового зобов`язання сталося не з його вини, не може бути прийнято судом, оскільки недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника не є підставою для звільнення відповідача у даній справі від виконання своїх договірних зобов`язань, у тому числі, в частині здійснення повної та своєчасної оплати вартості обсягу електричної енергії за «зеленим» тарифом отриманої у травні 2020 року.

Також, підлягають відхиленню посилання відповідача на те, що виконання грошових зобов`язань відповідача перед позивачем встановлено на законодавчому рівні та повинно здійснюватися протягом 2021-2022 років шляхом оформлення облігацій внутрішньої державної позики з терміном обігу п`ять років.

Так, відповідно до пункту 4 Розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України про удосконалення умов підтримки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії» від 21.07.2020, що набрав чинності 01.08.2020, Кабінету Міністрів України протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим Законом з метою погашення заборгованості державного підприємства «Гарантований покупець» перед суб`єктами господарювання, які виробляють електричну енергію з альтернативних джерел енергії, що утворилась станом на 1 серпня 2020 року, доручено розробити та подати до Верховної Ради України законопроект щодо відшкодування такої заборгованості протягом 2021-2022 років шляхом оформлення облігацій внутрішньої державної позики з терміном обігу п`ять років.

Проте, наразі відсутній нормативних акт, який би на законодавчому рівні встановлював інший порядок та спосіб виконання зобов`язань відповідача перед позивачем, ніж передбачено Договором та Порядком, а відтак, проводити розрахунки за електроенергію відповідач повинен у відповідності до визначених Договором та вищевказаним Порядком умов.

Посилання відповідача на законодавство, яке регулювало ринок електричної енергії у минулому, колегією суддів вважає необґрунтованим, оскільки останнє не було чинним як на момент виникнення спору, так і на момент розгляду даної справи.

Щодо посилань відповідача на те, що його обов`язок оплатити 100% вартості відпущеної позивачем електричної енергії попереднього розрахункового місяця виникає лише після отримання відповідачем підписаного позивачем акту купівлі продажу електроенергії, проте, оскільки позивачем не підтверджено доказами дати надходження на адресу відповідача спірного акту купівлі-продажу електричної енергії після підписання його позивачем, позивачем не було обґрунтовано дати виникнення зобов`язань відповідача з остаточної оплати спірної електричної енергії, та, відповідно, дати виникнення прострочення зобов`язання з оплати електричної енергії спірних періодів, колегія суддів зазначає про те, що зі змісту спірного акту купівлі-продажу електроенергії за травень 2020 року слідує, що він датований 31.05.2020 (а.с. 37 том 1), а відтак, саме вказана дата є датою, у яку відповідачем було такий акт отримано.

До того ж відповідачем не надано суду доказів, які б свідчили про неотриманням ним зазначеного акту.

Слід зазначити і про те, що, як слідує з матеріалів справи, сторонами був підписаний Акт звірки розрахунків станом на 31.05.2020 в якому відповідач визнав спірну суму заборгованості, а відтак, 31.05.2020 відповідач був обізнаний про вказану заборгованість.(а.с.40 т.1)

Щодо вимог про стягнення пені в сумі 37 416,42 грн., 3 % річних в сумі 9 354,10 грн. та штрафу в сумі 199 164,47 грн. колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Пунктом 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом.

В силу ст. 230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджується факт прострочення відповідачем обов`язку з оплати поставленої за Договором у спірний період електричної енергії, є підстави для застосування встановленої Договором та законодавством відповідальності.

В силу ст. 230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пунктом 4.6 Договору передбачено, що відповідач несе відповідальність за порушення порядку оплати виробникам за «зеленим» тарифом, що визначений у главі 10 Порядку №641. Відповідачу нараховується пеня в розмірі 0,1% від неоплаченої згідно з Порядком №641 суми (але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє на день розрахунку) за кожен день прострочення оплати. З відповідача може стягувалися додатково штраф у розмірі 7% від неоплаченої згідно з Порядком №641 суми за ненадходження понад 30 днів на рахунок

Частина 2 ст. 625 ЦК України встановлює, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджується факт несвоєчасного виконання відповідачем свого обов`язку щодо оплати отриманої за Договором у травні 2020 року теплової енергії, позивач відповідно до приписів Договору має право нарахувати на прострочену суму грошових зобов`язань пеню та штраф а відповідно до положень ст. 625 ЦК України - 3 % річних та звернутися за їх стягненням до суду.

Водночас, як вірно вказано судом першої інстанції, під час перевірки розрахунків позивача щодо нарахування пені та 3 % річних за вказані позивачем періоди прострочення, встановлено, що ці розрахунки є частково невірними, оскільки позивачем при розрахунку невірно вказано кількість днів у 2020 році (365, натомість вірним є 366 днів), з огляду на що суд першої інстанції здійснив власний розрахунок пені та 3 % річних, відповідно до якого обґрунтованими розміром пені та 3 % річних є 37 314,19 грн. (27.06.2020 по 05.08.2020) та 9 328,55 грн. відповідно (27.06.2020 по 05.08.2020).

Щодо клопотання відповідача про зменшення неустойки, у якому заявник просить зменшити розмір заявлених до стягнення сум неустойки та 3 % річних до 1,00 грн. , колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно з приписами ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Зменшення (за клопотанням сторони) заявленої неустойки, яка нараховується за неналежне виконання стороною свої зобов`язань кореспондується із обов`язком сторони, до якої така санкція застосовується, довести згідно з ст. 74 ГПК України, ст. 233 ГК України те, що вона не бажала вчинення таких порушень, що вони були зумовлені винятковими обставинами та не завдали значних збитків контрагенту на підставі належних і допустимих доказів.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27.02.2019 у справі № 910/9765/18.

У клопотання про зменшення неустойки як на підставу для його задоволення відповідач посилається на специфіку правовідносин, які врегульовані спеціальним законодавством, що визначає порядок (спосіб) виконання спірного зобов`язання відповідачем, а саме на те, що виникнення даного спору обумовлено виключно невиконання спеціальних обов`язків покладених НКРЕКП та законодавством на НЕК «Укренерго».

Також відповідач послався на те, що на даний час у нього відсутня можливість здійснити погашення спірної заборгованості за рахунок інших кошів.

Колегія суддів зазначає про те, що неустойка має подвійну правову природу, є водночас способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником.

Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності є одночасно дисциплінування боржника (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі, у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.

Метою застосування неустойки є, в першу чергу, захист інтересів кредитора, однак не є правильним застосування до боржника заходів, які при цьому можуть призвести до настання негативних для нього наслідків як суб`єкта господарської діяльності.

Відтак, застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності та справедливості.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, який при вирішенні питання щодо наявності підстав для зменшення розміру присуджених до стягнення неустойки та 3 % річних, взяв до уваги ступінь виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором у спірний період, а також специфіку відносин, які існують на ринку електричної енергії в Україні та зменшив суму присудженого до стягнення штрафу на 50 % від заявленої позивачем суми до 99 582,24 грн., відмовивши у задоволенні решти вимог вказаного клопотання.

За таких обставин, суд першої інстанції правомірно задовольнив позовні вимоги про стягнення пені в сумі 37 314,19 грн., штрафу в сумі 99 582,24 грн. та 3 % річних в сумі 9 328,55 грн. Рішення суду першої інстанції в цій частині залишається без змін

Інших підстав для скасування рішення у апеляційній скарзі не наведено.

Дослідивши матеріали наявні у справі, апеляційний суд робить висновок, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та виніс законне обґрунтоване рішення, яке відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із рішенням господарського суду міста Києва від 26.01.2021 у справі №910/11887/20, отже підстав для його скасування або зміни в межах доводів та вимог апеляційної скарги не вбачається.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору за звернення з апеляційною скаргою покладаються на апелянта.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 129, 252, 263, 269, 270, 273, 275, 276, 281-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення господарського суду міста Києва від 26.01.2021 у справі №910/11887/20 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 26.01.2021 у справі №910/11887/20 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

4. Матеріали справи №910/11887/20 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 20.04.2021.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді М.А. Дідиченко

С.А. Пашкіна