ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2021 р. м. Київ Справа № 911/406/21

Розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна столиця»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Морозівська птахофабрика»

прo стягнення 279 222,30 грн.

Суддя А.Ю. Кошик

При секретарі судового засідання: Фроль В.В.

За участю представників:

позивача: не з`явився

відповідача: не з`явився

Обставини справи:

Господарським судом Київської області розглядається справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна столиця» (надалі позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Морозівська птахофабрика» (надалі відповідач) прo стягнення 279 222,30 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 15.02.2021 року відкрито провадження у справі № 911/406/21 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 04.03.2021 року.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 04.03.2021 року підготовче засідання відкладено на 18.03.2021 року.

У підготовчому засіданні 18.03.2021 року представник позивача позовні вимоги підтримав. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце підготовчого засідання, у підготовче засідання 18.03.2021 року не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Враховуючи, що судом під час підготовчого судового засідання 18.03.2021 року вирішено питання, визначені ч.2 ст.182 Господарського процесуального кодексу України та вчинено усі необхідні дії, передбачені ст.177 Господарського процесуального кодексу України, з метою забезпечення правильного, своєчасного та безперешкодного розгляду справи по суті, суд за результатами підготовчого засідання постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті на 01.04.2021 року.

До канцелярії Господарського суду Київської області 18.03.2021 року представником позивача подано заяву б/н від 18.03.2021 року про відшкодування судових витрат.

У судовому засіданні 01.04.2021 року представник позивача позовні вимоги підтримав. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання 01.04.2021 року не з`явився, про причини неявки не повідомив. Розгляд справи відкладався на 15.04.2021 року.

В судове засідання 15.04.2021 року представники сторін не з`явились.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Відповідно до ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення суду проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд може проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення.

У зв`язку з чим, в судовому засіданні 15.04.2021 року судом закінчено розгляд справи та за результатами оцінки поданих сторонами доказів, у нарадчій кімнаті, прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з викладених у позові обставин, 10.11.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгівельна столиця» (позивач, Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «МОРОЗІВСЬКА ПТАХОФАБРИКА» (відповідач, Покупець) було укладено Договір поставки № 10 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору Постачальник передає, а Покупець приймає та оплачує, на умовах, що вказуються у специфікаціях (додатках) до Договору, сільськогосподарську продукцію.

Відповідно до п. 2.4 Договору загальна вартість даного Договору становить суму загальної вартості специфікацій, підписаних сторонами.

10.11.2020 року позивачем та відповідачем було підписано Специфікацію до Договору поставки №10 від 10.11.2020 року, відповідно до п.1 якої передбачено поставку макухи соєвої у кількості 30,000 тон. Відповідно до п.2 Специфікації загальна вартість Специфікації 495 000,00 грн.

Зі змісту Специфікації вбачається, що позивач зобов`язався поставити відповідачу макуху соєву у кількості 30 тон загальною вартістю 495 000,00 грн. Пунктом 2 Специфікації передбачено можливість відхилення від затверджених Специфікацією положень щодо кількості та вартості товару на 10%.

Відповідно до п.3 Специфікації базис поставки: СТР (франко-перевізник) - за адресою: Черкаська обл., Золотоніський р-н, с. Піщане, автотранспортом Постачальника (в редакції Інкотермс 2010).

Як зазначає позивач, ним на виконання своїх зобов`язань за Договором, 12.11.2020 року здійснено поставку відповідачу товару - соєвої макухи у кількості 30,160 тон загальною вартістю 497 640,00 грн.

Товар було прийнято відповідачем в повному обсязі. Факт поставки товару та приймання його відповідачем підтверджується Видатковою накладною №ТС00000866 від 12.11.2020 року та Товарно-транспортною накладною №12 від 12.11.2020 року.

Видаткова накладна підписана з боку відповідача Бахмач Т.В. На підтвердження повноважень на прийняття товару Бахмач Т.В. було надано довіреність №936 від 11.11.2020 року. Також, відповідно до змісту Товарно-транспортної накладної №12 від 12.11.2020 року вбачається, що 12.11.2020 року позивачем було відвантажено макуху соєву у кількості 30,16 т, загальною вартістю 497 640,00 грн. з ПДВ та розвантажено за адресою Черкаська обл., Золотоніський р-н., с.Піщане, що відповідає вимогам Специфікації. Товарно-транспортну накладну з боку відповідача також було підписано Бахмач Т.В.

Позивачем було виписано Рахунок-фактуру №ТС00001282 від 12.11.2020 року на суму 497 640,00 грн. та передано відповідачу в момент поставки.

Відповідно до п. 4.2 Договору оплата за даним Договором здійснюється покупцем на умовах та строках, вказаних у Специфікаціях до даного Договору, підписаних сторонами.

Відповідно до п. 6 Специфікації умови розрахунків: 50% оплати проводиться Покупцем протягом 7 (семи) банківських днів, згідно копії рахунку-фактури на відвантажений товар у складі Покупця. Остаточний розрахунок проводиться Покупцем протягом 7 (семи) календарних днів.

Таким чином, відповідач був зобов`язаний оплатити кошти за поставлений товар у наступному порядку: 248 820,00 грн. сплатити до 23.11.2020 року, 248 820,00 грн. до 30.11.2020 року включно.

Однак, відповідач свої зобов`язання своєчасно та в повному обсязі не виконав, товар оплатив частково на суму 272 640,00 грн., у зв`язку з чим, за відповідачем утворилась прострочена заборгованість в сумі 225 000,00 грн.

Товар оплачувався відповідачем частинами починаючи з 23.11.2020 року (на 100 000,00 грн.), 09.12.2020 року (10 000,00 грн.), 15.12.2020 року (37 640,00 грн.), 18.12.2020 року (10 000,00 грн.), 24.12.2020 року (40 000,00 грн.), 28.12.2020 року (50 000,00 грн.) та 26.01.2021 року (25 000,00 грн.), всього на суму 272 640,00 грн., таким чином неоплаченим залишився товар на суму 225 000,00 грн.

Відповідно до п 5.4. Договору у разі не оплати партії товару або за порушення строків оплати, Покупець сплачує штраф у розмірі 10% (десять відсотків) від загальної вартості Специфікації (додатків) до даного Договору.

Враховуючи, що відповідачем не було своєчасно та належним чином виконане зобов`язання з оплати повної вартості Товару, оплати проводились частково та з простроченнями, позивач просить застосувати до відповідача штрафні санкції у розмірі, передбаченому п. 5.4. Договору. Відповідно до п. 2 Специфікації загальна вартість специфікації 497 640,00 грн., від якої 10 % складає 49 764,00 грн. штрафу.

Також, на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України позивач просить стягнути з відповідача 2 754,50 грн. інфляційних та 1 703,80 грн. 3% річних від простроченої суми з оплати вартості товару.

Відповідач в ході розгляду спору в судові засідання не з`являвся, відзиву на позов не подав, позовні вимоги не заперечив та не спростував.

Згідно з ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 202 Господарського кодексу України, ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання, зокрема, припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених законом або договором.

Відповідно до п. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 2 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як передбачено ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

При цьому, суд також враховує, що між сторонами мали місце правовідносини з поставки товару, тому до відповідних правовідносин застосовується норма ч.1 ст. 692 Цивільного кодексу України, яка визначає, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч.2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується прострочена заборгованість відповідача перед позивачем в сумі 225 000,00 грн. основного боргу, що відповідачем не заперечено та не спростовано. Відтак, позовні вимоги є правомірними, доведеними та обґрунтованими, тому підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

У відповідності до ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Статтею 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Пунктами 1, 2 ст. 230 Господарського кодексу України визначено, що санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у ст. 2 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до вимог ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, враховуючи встановлений в ході розгляду спору факт прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання з оплати поставленого товару, вимоги позивача про стягнення з відповідача 49 764,00 грн. штрафу, 2 754,50 грн. інфляційних та 1 703,80 грн. 3% річних правомірні і обґрунтовані, доданий до позову розрахунок відповідає фактичним обставинам справи. Таким чином, позовні вимоги у відповідній частині підлягають задоволенню.

Як визначено ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача в повному обсязі в сумі 4 188,33 грн.

Крім того, позивачем заявлено до відшкодування в сумі 6 000,00 грн. витрат на адвокатські послуги, понесених на підставі укладеного 02.02.2021 року з Адвокатським об`єднанням «БЕЛПАРТ» Договору про надання правової допомоги № 01, що підтверджено Актом приймання-передачі виконаних робіт №2 від 26.02.20201 року та платіжним дорученням № 2352 від 26.02.2021 року.

Враховуючи, складність справи та обсяг наданих адвокатських послуг суд дійшов висновку, що заявлені адвокатські витрати є співмірними і згідно зі ст. 126 Господарського процесуального кодексу України підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 126, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна столиця» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Морозівська птахофабрика» прo стягнення 279 222,30 грн. задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Морозівська птахофабрика» (07526, Київська обл., Баришівський р-н, с. Морозівка, вул. Садова, 9, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна столиця» (01042, м. Київ, вул. Філатова, 10-А, оф. 3/49, ) 225 000,00 грн. основного боргу, 49 764,00 грн. штрафу, 2 754,50 грн. інфляційних, 1 703,80 грн. 3% річних, 4 188,33 грн. витрат по сплаті судового збору та 6 000,00 грн. адвокатських витрат.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку відповідно до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А.Ю. Кошик

повний текст рішення складено 16.04.2021 року