РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.04.2021Справа № 910/1616/21

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка»

до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ»

про відшкодування 99000 грн. матеріальної шкоди.

Суддя Сташків Р.Б.

Без виклику представників сторін (судове засідання не проводилось).

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указаний позов про стягнення з відповідача заборгованості з відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, оскільки відповідач, як страховик винної в ДТП особи, всупереч вимогам Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не відшкодував позивачу шкоду, завдану страхувальником відповідача внаслідок ДТП.

Позивачем, крім судового збору, до складу судових витрат також включено витрати на надання правової допомоги у сумі 6000 грн.

Відповідач відзив на позов не подав, про розгляд судом справи щодо нього повідомлений в установленому законом порядку.

Суд вважає можливим розглянути справу відповідно до вимог частини 9 статті 165 та частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) за наявними матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

09.03.2020 близько 20 год. 11 хв. відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «BMW X3», реєстраційний номер НОМЕР_1 (далі - Застрахований автомобіль) та транспортного засобу «ВАЗ 2104», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який знаходився під керуванням ОСОБА_1 (винний водій).

Відповідно до постанови Оболонського районного суду м. Києва від 05.06.2020 (справа № 756/4093/20) вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення ОСОБА_1 вимог Правил дорожнього руху України, у зв`язку з чим його було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено Застрахований автомобіль (2018 року випуску), який належить ОСОБА_2 . Цей автомобіль згідно з довідкою-відповіддю НПУ про дорожньо-транспортну пригоду отримав наступні механічні пошкодження: передня ліва частина. У протоколі огляду транспортного засобу від 10.03.2020 зафіксований детальний опис пошкоджень Застрахованого автомобіля.

Зазначені обставини підтверджуються довідкою-відповіддю НПУ (ідентифікатор карти ДТП в системі НПУ 443981), постановою Оболонського районного суду м. Києва від 05.06.2020 (справа № 756/4093/20), протоколом огляду транспортного засобу від 10.03.2020, копії яких містяться у матеріалах справи.

Пошкоджений автомобіль був застрахований у позивача на підставі договору добровільного страхування на транспорті №001366/4057/0000052 від 19.07.2019, укладеного між ОСОБА_2 як страхувальником та позивачем як страховиком (далі - Договір добровільного страхування).

Вартість відновлювального ремонту Застрахованого автомобіля на підставі рахунку АВТ «Баварія Київ» № DBL00000454 від 10.03.2020 склала 284207,15 грн., однак позивач погодив цей рахунок на суму 278583,73 грн.

На підставі вищевказаного Договору добровільного страхування, враховуючи виставлений авторизованим СТО рахунок № DBL00000454 від 10.03.2020, позивачем було складено страхові акти № 00347117 від 03.04.2020 та № 00347117/доплата від 12.06.2020, відповідно до яких позивач розрахував та виплатив страхове відшкодування у загальній сумі 278583,73 грн. шляхом перерахування на рахунок зазначеного авторизованого СТО за ремонт Застрахованого автомобіля вказаної суми коштів, що підтверджується платіжними дорученнями №145772 від 07.04.2020 на суму 220913,80 грн. та № 156001 від 15.06.2020 на суму 57669,93 грн., копія якого міститься у матеріалах справи.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відтак, позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування, набув права потерпілої особи в межах здійсненої виплати, тобто в сумі 278583,73 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, шкоду було заподіяно ОСОБА_1 (винний водій) внаслідок експлуатації автомобіля «ВАЗ 2104», реєстраційний № НОМЕР_2 .

На час скоєння вищевказаної ДТП (09.03.2020) цивільно-правова відповідальність страхувальника ( ОСОБА_1 ) та інших осіб, які правомірно володіють автомобілем «ВАЗ 2104», реєстраційний № НОМЕР_2 , була застрахована у відповідача на підставі договору (полісу) ЕР/174298256 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вказаним договором (полісом) передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб становить 100000 грн., франшиза - 1000 грн.

Отже, відповідач є особою на яку полісом ЕР/174298256 покладено обов`язок з відшкодування шкоди завданої під час експлуатації зазначеного забезпеченого транспортного засобу на час спірної ДТП.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

При дослідженні наданих позивачем доказів на підтвердження вартості витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом Застрахованого автомобіля з урахуванням зносу, судом було враховано, що відповідно до абзацу третього пункту 3 частини 1 статті 988 ЦК України та частини 17 статті 9 Закону України «Про страхування» страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. А згідно з абзацом другим частини 1 статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно зі статтею 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування вищевказаного розміру вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу.

Відповідно до пункту 12.1 статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування (стаття 9 Закону України «Про страхування»).

Враховуючи вищезазначені обставини, умови полісу ЕР/174298256 та положення статей 12, 22, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статей 9, 27 Закону України «Про страхування», статті 993 ЦК України, відповідач повинен відшкодувати позивачу шкоду в межах ліміту його відповідальності за спірним страховим випадком (100000 грн.), виходячи із розміру витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, у межах суми, що перейшла до позивача, та за мінусом встановленої франшизи (1000 грн.), тобто у сумі 99000 грн.

Розглядаючи спір по суті, судом враховано, що позивач з метою отримання коштів від відповідача у вересні 2020 року звернувся до останнього із претензією № 27509 про виплату страхового відшкодування за полісом ЕР/174298256. Дана претензія із доданими до неї документами, які необхідні для виплати страхового відшкодування на користь позивача, була отримана відповідачем 11.09.2020, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, копія якого міститься у матеріалах справи.

Проте, відповідач після отримання зазначеної претензії суми страхового відшкодування позивачу не виплатив. Зворотного матеріали справи не містять.

Тому, суд визнає за законні та обґрунтовані вимоги позивача, а отже позов підлягає задоволенню.

Судові витрати відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Щодо заявленого позивачем розміру витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6000 грн., то судом враховано наступне.

На підтвердження факту понесення цих витрат позивачем до матеріалів справи додані (у копіях) наступні належні та допустимі докази:

- договір про надання правової допомоги № 1/20ю від 31.12.2020, укладений між АБ «Адвокатське бюро Олександра Лисова «Еквіт» та позивачем;

- додаток № 01 до цього договору про надання правової допомоги, в якому викладений перелік наданих клієнту послуг;

- детальний розрахунок витрат на правову допомогу від 21.01.2021 на суму 6000 грн.;

- рахунок № 9 від 21.01.2021 на оплату цих послуг у вказаній сумі;

- акт надання послуг № 9 від 21.01.2021 про надання правової допомоги на суму 6000 грн.;

- платіжне доручення № 001894 від 26.01.2021 на суму 6000 грн.;

- ордер від 01.01.2021, виписаний адвокатом Лисовим Олександром Олександровичем на надання правової допомоги позивачу, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КС № 5225/10 на цього адвоката.

Таким чином, розмір заявлених витрат на професійну правничу допомогу підтверджений належними та допустимими доказами, є обґрунтованим та відповідає критеріям розумності, співмірності із ціною позову.

Частиною 6 ст. 126 ГПК України передбачено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Однак, відповідачем не доведено суду, що понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу не мають характеру необхідності, що їх розмір є нерозумним та невиправданим. Відповідачем не доведено перед судом, що заявлений позивачем розмір таких витрат є необґрунтовано високим та не відповідає існуючим ринковим цінам на аналогічні послуги.

Виходячи з викладеного та статтями 86, 129, частиною 9 статті 165, частиною 2 статті 178, статтями 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» (Україна, 04210, місто Київ, проспект Героїв Сталінграда, будинок 4, корпус 6А; ідентифікаційний код 32404600) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (Україна, 04112, місто Київ, вул. Теліги Олени, будинок 6 літ. В; ідентифікаційний код 20033533) 99000 грн. (дев`яносто дев`ять тисяч гривень) відшкодування матеріальної шкоди (виплати страхового відшкодування), а також 2270 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень) судового збору та 6000 грн. (шість тисяч гривень) витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Суддя Р.Б. Сташків