РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

31.03.2021Справа № 910/15742/20

Господарський суд міста Києва у складі: головуючого - судді Лиськова М.О.,

при секретарі судового засідання Свириденко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

За позовом 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕДИЧНИЙ ЦЕНТР МАТЕРІ" вул. П. Калнишевського, буд. 7, літ. А, м. Київ, 04159

2. ОСОБА_1

АДРЕСА_1

до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Калнишевського 7" вул. Петра Калнишевського, буд. 7, м. Київ, 04159

про визнання недійсним рішення установчих зборів та скасування державної реєстрації

За участі представників учасників справи згідно протоколу судового засідання

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "МЕДИЧНИЙ ЦЕНТР МАТЕРІ" (далі - позивач-1) та ОСОБА_1 (далі - позивач-2) звернулися до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Калнишевського 7" (далі - відповідач) про визнання недійсним рішення установчих зборів та скасування державної реєстрації.

Ухвалою суду від 22.10.2020 вирішено здійснювати розгляд справи №910/15742/20 за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 11.11.2020

10.11.2020 відповідачем до суду подано клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою суду від 11.11.2020 відкладено розгляд справи та викликано учасників справи у підготовче судове засідання призначене на 02.12.2020.

12.11.2020 від позивача-1 до суду надійшло клопотання про витребування доказів.

16.11.2020 відповідачем подано відзив на позовну заяву, в котрому проти задоволення позову заперечує повністю.

23.11.2020 позивачем-1 подано повідомлення по справі.

01.12.2020 відповідачем подано клопотання про проведення засідання без участі представника.

Протокольною ухвалою суду від 02.12.2020 судом задоволено клопотання про витребування документів та ухвалено відкласти підготовче засідання на 23.12.2020.

16.12.2020 позивачами подано клопотання про поновлення строку на подання відповіді на відзив та відповідь на відзив.

21.12.2020 від Оболонської районної в місті Києві Державної адміністрації в особі відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб-підприємців надійшли документи по справі.

22.12.2020 відповідачем подано клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою суду від 23.12.2020 відкладено розгляд справи та викликано учасників справи у підготовче судове засідання призначене на 20.01.2021.

Протокольною ухвалою суду від 20.01.021 судом, відповідно до статті 185 ГПК України оголошено про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 17.02.2021.

21.01.2020 відповідачем подано клопотання про долучення доказів по справі.

15.02.2021 представником позивачів подано клопотання про відкладення розгляду справи.

Протокольною ухвалою суду від 17.02.2021 судом ухвалено відкласти судове засідання з розгляду справи по суті на 17.03.2021.

У судовому засіданні 17.03.2021 судом оголошено перерву в судовому засіданні після дослідження доказів перед судовими дебатами до 31.03.2021.

Судом оголошено перерву в судовому засіданні після дослідження доказів перед судовими дебатами до 31.03.2021

31.03.2021 в судове засідання з`явились представники позивача та відповідача.

Представник позивачів підтримав заявлені позовні вимоги, просив суд позов задовольнити. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив у повному обсязі.

У судовому засіданні 31.03.2021 на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В обґрунтування позовних вимог позивачі вказують, що ініціативною групою, нібито, були проведені установчі збори, укладено Протокол № 1 установчих зборів співвласників багатоквартирного будинку за адресою АДРЕСА_2 (далі Протокол № 1 - додаток 1), прийняте рішення про створення Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Калнишевського 7» та затверджено статут ОСББ.

За твердженням позивачів, 29.05.2020 Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Калнишевського 7» (ідентифікаційний код: 43639613) було безпідставно зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, номер запису 1.

Позивачі заперечують, що установчі збори співвласників багатоквартирного будинку від 14.03.2020 року відбулися та зазначають, що всі установчі документи Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Калнишевського 7» підлягають скасуванню, оскільки при створенні ОСББ «Калнишевського 7» була порушена більша частина процедури, яка передбачена законодавством.

В якості підстав для визнання недійсним рішення установчих зборів позивачі вказують, що відповідачем було не дотримано ч. 4 ст. 6 Закону про ОСББ, а саме не були надіслані рекомендованим листом або вручені під розписку повідомлення про проведення установчих зборів власникам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , та ТОВ «Медичний центр матері» які є власниками приміщень № 959,960,961,1006, 1056, 1058 загальною площею 1 109,5 (одна тисяча сто дев`ять цілих п`ять десятих) метрів квадратних в будинку по АДРЕСА_3 . Право власності на приміщення: № 959 (згідно Договору купівлі-продажу нежилих приміщень від 31.05.2016р.), 960 (згідно Договору купівлі-продажу нежилого приміщення № 462 від 07.02.2019р.), 961 (згідно Договору купівлі-продажу № 4402 від 20.07.2016), 1006 (згідно Договору купівлі-продажу 8665 від 24.11.2015р.), 1056 (згідно Договору купівлі-продажу нежилого приміщення № 4398 від 20.07.2016р), 1058 (згідно Договору купівлі-продажу № 8673 від 24.11.2015р.), підтверджується вищезазначеним Договорами купівлі-продажу.

Також позивачі вказують, що 14.03.2020р., установчі збори співвласників багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_4 , актова зала середньої загальної школи № 29 не проводилися, що підтверджується відповіддю № 01-37/105/1 від 24.07.2020р. адміністрації середньої загальної школи № 29.

В обґрунтування своїх вимог позивачі посилаються на ту обставину, що засвідчуючи протокол, приватний нотаріус В. О. Маковеєва перевищила свої повноваження та порушила ч. 5 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань», яка вказує на те, що «У разі подання документів для проведення державної реєстрації уповноваженою на те особою встановлюється обсяг повноважень такої особи на підставі документа, що підтверджує її повноваження діяти від імені іншої особи.

Для цілей проведення реєстраційних дій документом, що підтверджує повноваження діяти від імені іншої особи, є документ, що підтверджує повноваження законного представника особи, нотаріально посвідчена довіреність або відомості з Єдиного державного реєстру про особу, яка уповноважена діяти від імені особи.»

За твердженнями позивачів, жодної вказівки на те, що громадянин ОСОБА_5 має нотаріально посвідчені довіреність або надав відомості з Єдиного державного реєстру про осіб, які б уповноважували його діяти від свого імені, як власників квартир та/або нежитлових приміщень за адресою: м. Київ, які є співвласниками будинку по АДРЕСА_3 - Протокол № 1 Установчих заборів співвласників будинку за адресою АДРЕСА_3 - не містить.

Також позивачі вказують, що при виготовленні Протоколу № 1 було порушено Наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України N 203 25.08.2015, яким затверджена форма про протоколу зборів співвласників багатоквартирного будинку. В Протоколі № 1 Установчих заборів співвласників будинку за адресою АДРЕСА_3 данні, які можна було б ідентифікувати як дані про співвласників номера квартир/ нежитлових приміщень, документи, що підтверджують право власності, результати та підпис співвласників (представників) - відсутні взагалі. Також, за твердженнями позивачів, при укладенні Протоколу № 1 проігнорована вимога про те, що «Дані Розділу III заповнюються за наведеною формою окремо для кожного питання порядку денного.» Протокол № 1 не відповідає вимозі Наказу № 203 про наявність підписів, прізвища, ініціалів особи (осіб), що склала(и) протокол, які мають повторюватися на кожній сторінці - підпис ОСОБА_5., який безпідставно заявив себе особою уповноваженою діяти від імені співвласників будинку за адресою АДРЕСА_3, міститься лише на зворотній стороні третьої сторінки Протоколу № 1 відповідно всі 5 (п`ять) попередніх сторінок (або 2,5 аркуші) є недійсними, та не можуть вважатися належним чином оформленими та призводити до будь-яких юридичних наслідків.

Спір у справі виник у зв`язку з наявністю підстав, на думку позивача, для визнання рішень установчих зборів від 14.03.2020 недійсними, оскільки спірні збори були проведені за відсутності належного повідомлення всіх співвласників, а протокол не був оформлений у відповідності до форми, якій він повинен відповідати.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Закон України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" (далі - Закон) визначає правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку.

За змістом ст. 2 Закону цей Закон регулює: порядок створення, реєстрації, реорганізації, діяльності і ліквідації об`єднань, асоціацій; відносини суб`єктів права власності щодо користування та розпорядження спільним майном співвласників у об`єднанні; відносини між об`єднаннями та асоціаціями; відносини між об`єднаннями, асоціаціями і органами державної влади та органами місцевого самоврядування; відносини між об`єднаннями і господарюючими суб`єктами.

Відповідно до ст. 1 Закону об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

За змістом ст. 10 Закону, органами управління об`єднання є загальні збори співвласників, правління, ревізійна комісія об`єднання. Вищим органом управління об`єднання є загальні збори. Загальні збори скликаються і проводяться в порядку, передбаченому цим Законом для установчих зборів, правлінням об`єднання або ініціативною групою з не менш як трьох співвласників. Загальні збори скликаються не рідше одного разу на рік. Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. Рішення загальних зборів оприлюднюється. У передбачених статутом або рішенням загальних зборів випадках воно може бути надане співвласникам під розписку або направлене поштою (рекомендованим листом). Співвласники мають право знайомитися з рішеннями (протоколами) загальних зборів, затвердженими такими рішеннями документами та робити з них копії. Рішення загальних зборів може бути оскаржене в судовому порядку.

Окрім того, Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначає особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, регулює правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління.

Однією з підстав даного позову позивач зазначає, що не було отримано повідомлення про проведення загальних зборів.

Відповідач заперечуючи проти даної обставини, вказує, що відповідне повідомлення було направлено відповідачу рекомендованим листом.

Як встановлено судом, в матеріалах справи наявний списки згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих поданих в 04159 від 28.02.2020. Відповідно до вказаних списків 3-м, 7-м, 44-м, 46-м, 47-м та 85-м адресатами, яким було здійснено направлення є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , та ТОВ «Медичний центр матері».

В підтвердження здійснення вказаного відправлення до матеріалів справи відповідачем додано фіскальні чеки поштового відділення.

Відповідач заперечуючи проти доводів позивача стосовно того, що громадянин ОСОБА_5 повинен був надати приватному нотаріусу нотаріально посвідчені довіреність або відомості з Єдиного державного реєстру про осіб, які б уповноважували його діяти від свого імені, як власників квартир та/або нежитлових приміщень за адресою: м. Київ, які є співвласниками будинку по АДРЕСА_3 , вказує, що довіреність повинен подавати тільки представник. А іншій категорії заявника - достатньо пред`явити паспорт або інший документ, що посвідчує особу. У той же час, уповноважена співвласниками особа під час реєстрації створення юридичної особи, будучи заявником, не є представником, відповідно до визначень того ж Закону.

Щодо уповноваженої особи, то у відповідності до ч. 16 ст.6 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» Установчі документи об`єднання підписує голова зборів або інша уповноважена зборами особа. Таким чином, профільним законом визначено, що саме при створенні ОСББ збори уповноважують певну особу (співвласника) на вчинення юридично значущих дій.

Суд зазначає, що відповідно до вимог ч.2 ст.14 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань": якщо документи подаються у паперовій формі, заявник пред`являє паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу, передбачений Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус".

У разі подання документів представником додатково подається примірник оригіналу (нотаріально засвідчена копія) документа, що засвідчує його повноваження (крім випадку, якщо відомості про повноваження цього представника містяться в Єдиному державному реєстрі).

Так, п.8 ч.1 ст.1 того ж Закону визначає: заявник: засновник (засновники) або уповноважена ними особа - у разі подання документів для державної реєстрації створення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи; уповноважений представник юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, - у разі подання документів для проведення інших реєстраційних дій щодо юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи "

Тобто, уповноважена зборами особа - співвласник, якого протокольним рішенням установчі збори уповноважили підписати протокол, статут і подати документи для державної реєстрації створення ОСББ, діє в статусі заявника-уповноваженої особи, а не представника, і тому його повноваження не повинні підтверджуватися нотаріально посвідченою довіреністю.

Окрім того, позивач посилається на ч. 7 ст. 10 Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» відповідно до якого рішення зборів співвласників оформляється протоколом, який підписується усіма співвласниками (їх представниками), які взяли участь у зборах, кожен з яких ставить підпис під відповідним варіантом голосування ("за", "проти", "утримався"), за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної житлової політики.

Також в спростування позовних вимог відповідач вказує, що ним не порушено наказ Мінрегіонбуду №203 від 25.08.2015 року щодо форми протоколу зборів, бо такий наказ має лише рекомендаційний характер та є обов`язковим при проведені зборів співвласників у відповідності до вимог іншого Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14 травня 2015 року № 417-VIII, а також не містить заборони для ОСББ оформлення протоколу в інший спосіб.

Відповідач вказує, що наказ регулює відносини відповідно до вимог ст. 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» та затверджує форму протоколу зборів співвласників багатоквартирного будинку, в той час як проведення загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку врегульовано ст. 6 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку».

В той же час, суд зазначає, що норма статті 10 вказаного закону відповідно до частини 1 застосовується у випадку, коли співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком. Якщо у багатоквартирному будинку в установленому законом порядку утворено об`єднання співвласників, проведення зборів співвласників та прийняття відповідних рішень здійснюється згідно із законом, що регулює діяльність об`єднань співвласників багатоквартирних будинків.

Не є порушенням закону і внесення у протокол даних письмового опитування тому, що у відповідності до вимог ч. 10 ст. 6 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» у разі, якщо рішення не набрало голосів достатніх для його прийняття, проводиться письмове опитування, а у відповідності до вимог ч.12 ст. 6 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» - під час підрахунку голосів враховуються голоси, подані підчас проведення установчих зборів та підчас письмового опитування.

Якщо в результаті проведення загальних зборів для прийняття рішення не набрано кількості голосів "за" або "проти", встановленої частиною чотирнадцятою цієї статті, проводиться письмове опитування серед співвласників, які не голосували на загальних зборах. Письмове опитування співвласників проводиться протягом 15 календарних днів з дати проведення загальних зборів. Якщо протягом цього строку необхідну кількість голосів "за" не набрано, рішення вважаються неприйнятими (частина 15 ст. 10 Закону).

Рішення приймається шляхом поіменного голосування. Під час підрахунку голосів враховуються і голоси, подані співвласниками під час проведення загальних зборів, і голоси, подані під час письмового опитування. Рішення оформляється особистим підписом кожного, хто проголосував, із зазначенням результату голосування ("за" чи "проти"). (частина 16 ст. 10 Закону).

В матеріалах справи наявні листки письмового опитування співвласників за період з 14.03.2020 року по 28.03.2020 року. Проаналізувавши зазначені листки судом встановлено, що рішення, зазначені в протоколі загальних зборів ОСББ «Калнишевського 7» від 14.03.2020 року прийняті майже абсолютною більшістю співвласників по кожному з рішень, що спростовує доводи позивача про те, що відсутнє волевиявлення всіх мешканців будинку.

Таким чином суд вважає юридично неспроможними твердження позивачів про те, що листи голосування та письмового опитування мають містити відомості про те, що вони є додатками до протоколу, та не містять вказівку на документ, що підтверджує право власності, що порушує вимоги ч. 1 ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку».

Також суд не приймає твердження позивачів про те, що співвласники, які мають дольову участь в квартирі, голосували більшою площею, лише тому, що в листі опитування вказана загальна площа квартири. З пояснень відповідача вбачається, що щагальну площу вказували саме тому, щоб виключити помилки співвласників при заповненні листів голосування. Ініціативна група враховувала при підрахунку голосів частки таких співвласників. Викладене підтверджується вимогами п.3. ч,8 ст. 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14 травня 2015 року №417-VІІІ (яка в цій частині розповсюджується на правовідносини в ОСББ у відповідності до вимог ч.12 ст. 6 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»): Письмове опитування співвласників проводиться шляхом власноручного заповнення ними листків опитування, в яких зазначаються день опитування, прізвище, ім`я, по батькові співвласника, документ, що підтверджує право власності на квартиру або нежитлове приміщення, номер квартири або нежитлового приміщення, загальна площа квартири або нежитлового приміщення, документ, що надає повноваження на голосування від імені співвласника (для представників), відповідь співвласника на питання "так", "ні" або "утримався", особистий підпис співвласника та особи, яка проводила опитування. Таким чином з викладеної норми вбачається, що під час письмового опитування потрібно вказувати саме загальну площу квартири, а не її частину, а вже підраховувати частки має ініціатор зборів. Суд зауважує, що в матеріалах справи міститься розрахунок наявності кворуму при врахуванні часток співвласників.

Усі інші твердження та заперечення сторін не спростовують вищевикладених висновків суду.

За таких обставин, суд дійшов висновку щодо доказової необґрунтованості вимог позивача та необхідності відмови у задоволенні позовних вимог.

Всі інші заяви, клопотання, доводи та міркування учасників судового процесу відповідно залишені судом без задоволення і не прийняті до уваги як необґрунтовані та безпідставні.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Разом із тим, аналізуючи питання обсягу дослідження доводів позивача, відповідача та третьої особи які викладені останніми у своїх письмових заявах та їх відображення у судовому рішенні, суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Надаючи оцінку доводам всіх учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 ГПК України).

Відповідно до п.3 ч.4 ст.238 ГПК України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Позивач не довів належними та допустимими доказами свою правову позицію.

З огляду на встановлені судом обставини, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими та не доведеними належними доказами у справі, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог - відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання та підписання повного тексту рішення 15.04.2021

Суддя М.О. Лиськов