УХВАЛА

м. Київ

19.04.2021Справа № 910/6154/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Тіс-Вугілля» про видачу судового наказу за вимогою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Трек Любрікантс-Юг» про стягнення 7 038,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Тіс-Вугілля» звернулось до Господарського суду міста Києва із заявою про видачу судового наказу за вимогою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Трек Любрікантс-Юг» про стягнення 7 038,00 грн.

Розглянувши подану заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 148 ГПК України унормовано, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається із заяви, в її обґрунтування заявник зазначає, що заявник на підставі Договору № 01/38 від 30.12.2016, Специфікації № 1 від 21.05.2019 та рахунку № 00-00085 від 21.05.2019, перерахував кошти в розмірі 7 038,00 грн. згідно платіжного доручення № 13216 від 23.07.2019 на користь ТОВ «Трек Любрікантс-Юг», однак Товариство з обмеженою відповідальністю «Трек Любрікантс-Юг» не виконало поставку товару, в зв`язку з чим, у Товариства з обмеженою відповідальністю «Трек Любрікантс-Юг» за доводами заявника наявна заборгованість перед заявником в розмірі 7 038,00 грн.

Водночас, згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

В силу приписів ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Грошовим зобов`язанням за договором слід вважати будь-яке зобов`язання, що складається з правовідношення, в якому право кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов`язанням за договором є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто, в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, що визначено у договорі.

З вищевикладеного вбачається, що наказне провадження передбачає можливість стягнення неоспорюваної заборгованості за договором, за заявою особи, якій належить право вимоги про стягнення неоспорюваної грошової заборгованості за договором, яка не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В свою чергу, сума у розмірі 7 038,00 грн., заявлена заявником до стягнення як заборгованість, не є заборгованістю Товариства з обмеженою відповідальністю «Трек Любрікантс-Юг» у зв`язку з взятими на себе зобов`язаннями, оскільки є сумою сплаченою зобов`язаною стороною - ТОВ «Тіс-Вугілля» як авансовий платіж.

Виходячи із наведеного у сукупності, заявлена до стягнення сума у розмірі 7 038,00 грн. яка є сумою здійсненої заявником передоплати, не є заборгованістю за договором, що суперечить приписам ч. 1 ст. 148 ГПК України, а відтак така вимога не може бути розглянута в порядку наказного провадження.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

За приписами ч. 2 ст. 154 ГПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ГПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Згідно з ч. 2 ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 152, 154, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Тіс-Вугілля» у видачі судового наказу за вимогою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Трек Любрікантс-Юг» про стягнення 7 038,00 грн.

Ухвала набирає законної сили 19.04.2021 та відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» ГПК України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили.

Суддя О.А. Грєхова