РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.03.2021Справа № 910/20434/20

Суддя Господарського суду міста Києва ДЖАРТИ В. В., розглянув без виклику (повідомлення) представників сторін у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД "Укрімпорт" (65031, Одеська обл., місто Одеса, ВУЛИЦЯ АГРОНОМІЧНА, будинок 205; ідентифікаційний код 37607332)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АН Фемелі Груп" (01034, місто Київ, ВУЛИЦЯ ПРОРІЗНА, будинок 15-А; ідентифікаційний код 43501279)

про стягнення 9 789,12 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У грудні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ТД "Укрімпорт" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "АН Фемелі Груп" про стягнення 9 789,12 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням з боку відповідача своїх обов`язків за договором поставки № 302/тк від 21.09.2020 щодо своєчасної та повної оплати поставленого товару.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.12.2020 відкрито провадження у справі № 910/20434/20 за вищезазначеною позовною заявою та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання), сторонам визначено строки для надання відзиву, відповіді на відзив, заперечень на відповідь на відзив.

Позивач та відповідач належним чином були повідомлені про відкриття провадження у справі.

Відповідно до наявного в матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 948 з відміткою про вручення позивач отримав ухвалу суду від 30.12.2020 про відкриття провадження у справі 15.01.2021.

Щодо повідомлення відповідача суд зазначає наступне.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статті 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини 4 статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до частини 11 статті 242 ГПК України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

За приписами частин 1 статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, з метою повідомлення відповідача про проведення підготовчого засідання у справі, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала від 30.12.2020 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 01034, місто Київ, ВУЛИЦЯ ПРОРІЗНА, будинок 15-А. Зазначена адреса також зазначена у спірному договорі як юридична, поштова адреси та адреса складу відповідача для поставки останньому товару.

Однак, конверт, скерований на адресу відповідача був повернутий до суду відділеннями поштового зв`язку з відміткою "неправильно зазначена (відсутня) адреса''.

Згідно з пунктом 5 частини 6 статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки відсутність особи за адресою місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частин 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

За змістом частин 1, 2 статті 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалою про відкриття провадження у справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Отже, судом вчинені необхідні дії для належного повідомлення учасників судового процесу про відкриття провадження у справі.

Беручи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 ГПК України та ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.12.2020, відзив до суду не подав, тому останній не скористався наданими йому процесуальними правами, у зв`язку із чим за висновками суду, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 ГПК України.

Будь-яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін до суду не надходило.

Згідно з частиною 4 статті 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

21.09.2020 між позивачем як постачальником та відповідачем як покупцем було укладено Договір поставки № 302/тк (далі - Договір) за умовами якого постачальник поставляє окремими партіями, а покупець приймає і оплачує Товар (алкогольні напої імпортного та/або вітчизняного виробництва) згідно узгодженого постачальником попереднього замовлення покупця, направленого на електронну поштову адресу або переданого особисто представнику постачальника.

У розділі 2 Договору сторонами узгоджено умови поставки Товару. Зокрема, передача Товару здійснюється на складі покупця за адресою: місто Київ, ВУЛИЦЯ ПРОРІЗНА, будинок 15-А ресторан «TOLSTYI&TONKIY».

Датою поставки Товару вважається дата, зазначена в накладних на поставку кожної окремої партії Товару.

Перехід права власності на Товар відбувається в момент підписання накладних. Ризик випадкової загибелі або пошкодження Товару з моменту підписання накладних та переходу права власності на Товар несе покупець, з цього ж моменту покупець втрачає право на повернення Товару, що відповідає умовам Договору за якістю і кількістю.(пункт 2.3 Договору)

У пункту 2.6 Договору сторони погодили, що претензії по поставці Товару фіксуються сторонами в момент його поставки за допомогою складання відповідного Акту, який повинен бути підписаний уповноваженими представниками сторін. Присутність представника постачальника при передачі Товару і складанні Акту обов`язкова.

Відповідно до пункту 3.2 Договору оплата кожної партії поставленого Товару здійснюється протягом 21 календарних днів від дати поставки Товару, що вказана у товаросупровідних документах. Розрахунки між сторонами здійснюються у безготівковій формі, валюта розрахунків - гривня..

Якщо покупець при здійсненні платежу Товару не вказує номер накладної, за якою здійснюється розрахунок, то постачальник має право здійснити зарахування грошових коштів у якості оплати за накладні, термін оплати по яких наступив раніше (пункт 3.5 Договору).

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2021.

На виконання умов укладеного Договору позивачем було поставлено відповідачу Товар на загальну суму 9 789,12 грн, що підтверджено підписаною уповноваженими представниками та скріпленою печатками сторін видатковою накладною на поставку товару № ТД 000013067 від 30.09.2020, товарно-транспортною накладною на переміщення алкогольних напоїв № ТН 0064214 від 30.09.2020 та податковою накладною № 915 від 30.09.2020, належним чином засвідчені копії яких додано до позовної заяви.

Відповідно до наявного в матеріалах справи Акту звірки взаєморозрахунків станом за період з 23.09.2020-15.12.2020 між позивачем та відповідачем у останнього обліковується заборгованість на загальну суму 62 388,74 грн до якої, зокрема включено заборгованість в сумі 9 789,12 грн за накладною № ТД 000013067 від 30.09.2020.

Несплата відповідачем за отриманий товар стала підставою звернення позивача до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення основної заборгованості в сумі 9 789,12 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наступне.

Частинами 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Норми вказаної статті кореспондуються з положеннями статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України).

Згідно статті 173 ГК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною 1 статті 175 ГК України встановлено, що майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Положеннями частини 1 статті 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Положеннями частини 1 статті 656 ЦК України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Відповідно до статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до частини 2 статті 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, 5 кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як встановлено судом вище, позивачем на виконання умов договору було здійснено поставку товару за сторін видатковою накладною на поставку товару № ТД 000013067 від 30.09.2020 на суму 9 789,12 грн.

Визначений пунктом 3.2 Договору строк оплати за отриманий товар є таким що настав 21.10.2020.

Наявність заборгованості відповідача перед позивачем також відображена у підписаному уповноваженими представниками та скріпленому печатками сторін Акті звірки взаєморозрахунків станом за період з 23.09.2020-15.12.2020 між позивачем та відповідачем.

Матеріали справи не містять доказів оплати за зазначеною накладною.

Враховуючи те, що заборгованість відповідача в розмірі 9 789,12 грн, підтверджена наявними у матеріалах справи належними доказами, відповідачем наявність заборгованості не оспорюється і відповідач на момент прийняття рішення не надав документів, які свідчать про повне погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача до відповідача про стягнення вказаної суми основного боргу, у зв`язку з чим позов в частині стягнення основної заборгованості в сумі 9 789,12 грн підлягає задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 78 ГПК України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Керуючись викладеним вище, перевіривши надані позивачем розрахунки, враховуючи, що відповідачем не надано доказів на спростування доводів позивача, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Товариства в повному обсязі.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 9 789,12 грн підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 73-74, 76-80, 86, 129, 232-233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,

ВИРІШИВ

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД "Укрімпорт" до Товариства з обмеженою відповідальністю "АН Фемелі Груп" про стягнення 9 789,12 грн - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АН Фемелі Груп" (01034, місто Київ, ВУЛИЦЯ ПРОРІЗНА, будинок 15-А; ідентифікаційний код 43501279) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД "Укрімпорт" (65031, Одеська обл., місто Одеса, ВУЛИЦЯ АГРОНОМІЧНА, будинок 205; ідентифікаційний код 37607332) 9 789,12 (дев`ять тисяч сімсот вісімдесят дев`ять гривень 12 копійок) основної заборгованості та 2 102,00 грн (дві тисячі сто дві гривні 00 копійок) судового збору.

3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

повне рішення складено 12.04.2021

СУДДЯ В. В. ДЖАРТИ