ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"15" квітня 2021 р. Справа № 925/995/20

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Васяновича А.В., розглянувши

заяву фермерського господарства Бірюк

про забезпечення позову

у справі

за позовом фермерського господарства Бірюк, смт. Драбів, Черкаської

області

до Драбівської селищної ради, смт. Драбів, Черкаської області

про визнання поновленим договору оренди землі

без повідомлення (виклику) сторін

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Черкаської області звернулося з позовом фермерське господарство Бірюк до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про визнання договору оренди землі від 23 квітня 2009 року поновленим на той самий строк і на тих самих умовах (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 16 лютого 2021 року).

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 16 вересня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 13 жовтня 2020 року.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 29 січня 2021 року здійснено заміну первісного відповідача Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області належним відповідачем Драбівською селищною радою. Відкладено підготовче засідання на 11 год. 00 хв. 18 лютого 2021 року.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 08 лютого 2021 року вирішено проводити підготовче засідання спочатку в загальному порядку.

Призначено підготовче засідання суду зі справи на 12 год. 00 хв. 04 березня 2021 року.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 04 березня 2021 року заяву про уточнення позовних вимог прийнято до розгляду. Відкладено підготовче засідання на 10 год. 00 хв. 08 квітня 2021 року.

15 березня 2021 року від позивача до суду надійшла заява про забезпечення позову, у якій останній просив суд накласти арешт на земельну ділянку загальною площею 73,4951 га, кадастровий номер :03:002:0325, шляхом заборони всім без винятку суб`єктам вчинення реєстраційних дій вносити до реєстру відомості про право оренди земельної ділянки та заборонити продаж права оренди на вказану земельну ділянку.

Ухвалою суду від 17 березня 2021 року заяву фермерського господарства Бірюк від 15 березня 2021 року про вжиття заходів забезпечення позову залишено без задоволення.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 08 квітня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Розгляд справи по суті призначено на 11 год. 30 хв. 25 травня 2021 року.

13 квітня 2021 року від позивача повторно надійшла заява про забезпечення позову, у якій останній просить суд заборони всім без винятку суб`єктам вчиняти реєстраційні дії вносити до реєстру відомості про право оренди земельної ділянки загальною площею 73,4951 га, кадастровий номер :03:002:0325.

В обґрунтування поданої заяви позивач вказував, що у разі продажу права оренди на прилюдних торгах та задоволення позовних вимог позивача по даній справі виникне правова колізія, що призведе до утруднення виконання рішення суду, або взагалі унеможливить його виконання, оскільки в разі виконання даного рішення зміниться суб`єктний склад спірних правовідносин і виникне питання про визнання недійсним рішення земельних торгів.

Розглянувши заяву позивача, судом враховано наступне:

Відповідно ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову; забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно зі ст. 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Судом враховано, що предметом позову по даній справі є визнання договору оренди землі від 23 квітня 2009 року поновленим на той самий строк і на тих самих умовах.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод особа має право саме на ефективний спосіб захисту прав і це означає, що вона має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Оскільки позивач звернувся до суду з вимогою про визнання договору оренди землі від 23 квітня 2009 року поновленим, то судове рішення у разі задоволення позову не вимагатиме його примусового виконання.

Враховуючи наведене, суд відхиляє доводи позивача, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

В даному випадку застосовується та досліджується судом така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Суд наголошує на тому, що дійсно судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту.

Доводи заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову по своїй суті є аналогічними, що були викладені в первісній заяві, яка надійшла до суду 15 березня 2021 року.

Ухвала місцевого господарського суду від 17 березня 2021 року, якою було залишено без задоволення заяву фермерського господарства Бірюк про вжиття заходів забезпечення позову, є чинною.

Будь-яких нових доводів в обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач у своїй заяві від 12 квітня 2021 року не зазначає.

Крім того суд вважає за необхідне зазначити, що ч. 5 ст. 6 Закону України Про оренду землі встановлено, що право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

За змістом ст. 17 Закону України Про оренду землі об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. ст. 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Статтею 2 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У відповідності до ч.2 ст. 3 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Згідно з ч.4 ст. 3 цього Закону будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 28 цього Закону.

Відповідно до практики Великої Палати Верховного Суду відомості державного реєстру прав на нерухомість презюмуються правильними, доки не доведено протилежне, тобто державна реєстрація права за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права, але створює спростовувану презумпцію права такої особи (пункт 6.30 постанови Великої Палати Верховного Суду від 2 липня 2019 року у справі №48/340 (провадження №12-14звг19), пункт 4.17 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 911/3594/17 (провадження № 12-234гс18).

До заяви про забезпечення позову не надано доказів проведення відповідачем конкурсу (торгів) щодо продажу права оренди спірної земельної ділянки, а також укладання договору оренди землі з новим орендарем.

Державна реєстрація прав не є підставою набуття права оренди чи власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності чи оренди, що унеможливлює ототожнення факту набуття права оренди (власності) з фактом його державної реєстрації.

Як вже зазначалося судом в ухвалі від 17 березня 2021 року імперативною нормою процесуального закону (частиною 12 ст. 137 ГПК України) визначено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які полягають в (або мають наслідком) припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру.

За таких обставин, заява фермерського господарства Бірюк про вжиття заходів забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 136, 137, 140, 234 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву фермерського господарства Бірюк від 12 квітня 2021 року про вжиття заходів забезпечення позову залишити без задоволення.

2. Копію ухвали надіслати сторонам та прокурору.

Ухвала набирає законної сили в порядку визначеному ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки визначені ст.ст. 255-257 ГПК України.

Суддя А.В.Васянович