ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2021 р. м.Львів Справа №921/589/20

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуюча суддя Орищин Г.В.

суддів Галушко Н.А.

Желіка М.Б.

секретар судового засідання Гулик Н.Г.

розглянувши апеляційну скаргу Тернопільської міської ради від 02.02.2021 за № 72/01

на рішення Господарського суду Тернопільської області від 14.01.2021 (повний текст рішення складено 25.01.2021, суддя Хома С.О.)

у справі № 921/589/20

за позовом Садівничого товариства робітників і службовців Тернопільського відділення Львівської з.д., м. Тернопіль

до відповідача Тернопільської міської ради, м. Тернопіль

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Комунальне підприємство фірма "Тернопільбудінвестзамовник" Тернопільської міської ради, м. Тернопіль

про визнання недійсним рішення Тернопільської міської ради від 21 серпня 2020 року №7/54/220 "Про надання дозволів на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок за адресою вул. Київська-Тарнавського комунальному підприємству фірмі «Тернопільбудінвестзамовник» Тернопільської міської ради

представники сторін:

від позивача - Варода П.Б., Любовіцька О.В. (в режимі відеоконференції з Тернопільським апеляційним судом);

від відповідача - не з`явились;

від третьої особи - не з`явились,

ВСТАНОВИВ:

04.09.2020 від Садівничого товариства робітників і службовців Тернопільського відділення з.д. (далі - Садівниче товариство) на розгляд Господарського суду Тернопільської області поступила позовна заява до Тернопільської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Комунального підприємства «Тернопільбудінвестзамовник» Тернопільської міської ради про визнання недійсним рішення Тернопільської міської ради від 21 серпня 2020 року №7/54/20 «Про надання дозволів на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок за адресою вул. Київська-Тарнавського Комунальному підприємству фірмі «Тернопільбудінвестзамовник» Тернопільської міської ради.

Позовні вимоги мотивовано тим, що приймаючи оскаржуване рішення щодо спірної земельної ділянки відповідач - Тернопільська міська рада без вирішення попереднього питання про її вилучення у встановленому законом порядку у позивача - Садівничого товариства, як її землекористувача, порушила права останнього. В обґрунтування даних вимог позивач посилається на положення ст. ст. 10, 74 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. ст. 13, 14, 19, ч.2 ст. 55, ст. 124, ст. 140 Конституції України, ст. 92, ч.2 ст. 116, ст. 141, ст. 152 Земельного кодексу України , ч.1 ст. 16 Цивільного кодексу України.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 14.01.2021 у справі №921/438/19 позов задоволено; визнано недійсним рішення Тернопільської міської ради від 21 серпня 2020 року №7/54/220 «Про надання дозволів на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок за адресою вул. Київська - Тарнавського Комунальному підприємству фірмі «Тернопільбудінвестзамовник Тернопільської міської ради»; стягнуто з Тернопільської міської ради на користь Садівничого товариства робітників і службовців Тернопільського відділення Львівської з.д. - 2102,00 грн судового збору та 10 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, в повернення сплачених судових витрат.

При прийнятті даного рішення місцевий господарський суд виходив з того, що обставина набуття позивачем права користування земельною ділянкою за адресою: вул. Київська-Генерала Тарнавського площею 24,16 га на підставі рішення Виконкому Тернопільської міської ради депутатів трудящих №555 від 22.09.1966 встановлена судовими рішеннями Господарського суду Тернопільської області від 09.03.2004 у справі №13/154-3022, від 09.11.2010 у справі №15/63-971 (7/167-3397) та від 11.12.2019 у справі №921/438/19. Враховано те, що після вилучення з урахування згоди товариства земельної ділянки площею 8,74 га за адресою вул. Київська-Генерала Тарнавського (рішення Тернопільської міської ради №5/13/120 від 18.10.2007) та згідно офіційних даних за позивачем значиться земельна ділянка площею 15,2600 га (довідка №265/117-18 від 27.02.2018 Відділу у м. Тернополі Міськрайонного управління у Тернопільському районі та м. Тернополі Головного управління Держгеокадасту у Тернопільській області). Відтак з врахуванням наведено місцевим господарським судом встановлено наявність у позивача існуючого речового права на земельну ділянку площею 15,2600 га (після вилучення з урахуванням згоди товариства земельної ділянки площею 8,74 га) за адресою вул. Київська-Генерала Тарнавського і відомості про припинення права постійного користування даною ділянкою відсутні. Відповідно до цього, зроблено висновок про порушення оскаржуваним рішенням законних прав позивача як постійного землекористувача земельної ділянки, а отже, визнано таке недійсним.

Відповідач - Тернопільська міська рада, не погодившись з вказаним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій послався на те, що вирішуючи спір, місцевий господарський суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, визнав встановленими недоведені обставини, дійшов висновків, які не відповідають обставинам справи, неправильно застосував норми матеріального та порушив норми процесуального права, у зв`язку з чим просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким в позові відмовити.

Скаржник зазначає, що з`ясуванню та підтвердженню у даній справі підлягав не лише факт відведення та постійного користування позивачем у справі земельною ділянкою по вул. Київська - Тарнавського у м. Тернополі, а й площа, межі та інші характеристики цієї земельної ділянки станом на день прийняття Тернопільською міською радою рішення від 21 серпня 2020 року №7/54/220, оскільки вважає, що без встановлення таких даних неможливо дійти обґрунтованого висновку про порушення прав позивача оскаржуваним рішенням органу місцевого самоврядування.

Посилається також скаржник на те, що судом не взято до уваги те, що зміст листів №256/117-18від 27.02.2018, лист №69/9-5/19-00-5403/23051 від 06.09.2019 та положень статуту позивача також не дозволяють дійти однозначного обґрунтованого висновку про те, якого розміру земельна ділянка перебувала в користуванні позивача станом на серпень 2020 року, які частини такої земельної ділянки є приватною власністю членів товариства, а які орендованими землями та чи відбулись зміни загальної площі земельної ділянки товариства внаслідок можливого відчуження його членами належних їм земельних ділянок.

Вказує також, скаржник на те, що у позивача відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку площею 15,2600 га та докази встановлення її меж в натурі на місцевості, що спростовує твердження позивача про її перебування в постійному користуванні садівничого товариства та, як наслідок, наявності порушених прав та законних інтересів, які підлягають захисту в судовому порядку.

Позивач - Садівниче товариство робітників і службовців Тернопільського відділення Львівської з.д. у відзиві на апеляційну скаргу заперечує доводи такої, вказуючи на те, що факт перебування спірної земельної ділянки у постійному користуванні позивача підтверджується рішеннями Господарського суду Тернопільської області: - від 09.03.2004 у справі №13/154-3022, яке набрало законної сили після його перегляду в апеляційному порядку згідно постанови Львівського апеляційного господарського суду від 06.08.2004; від 09.11.2010 у справі №15/63-971 (7/167-3397); - від 11.12.2019, яке залишено без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 23.03.2020 та постановою Верховного Суду від 02.07.2020 у справі №921/438/19 у які підлягають врахуванню під час вирішення даної справи в порядку ч.4 ст. 75 ГПК України. Земельна ділянка , яка перебуває в постійному користуванні позивача зменшилася у площі з 24,2600 га до 15,2600 га внаслідок вилучення з її складу 8,74 га на підставі рішення Тернопільської міської ради №5/13/120 від 18.10.2007 (24,16 га-8,74 га = 15,46 га). Відтак, на даний час за позивачем обліковується земельна ділянка площею 15,2600 га, що підтверджується довідкою Міськрайонного управління у Тернопільському районі та м. Тернополі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області №265/117-18 від 27.02.2018. Позивачем на підтвердження факту належного землекористування також долучено до матеріалів справи лист - відповідь Тернопільського управління Головного управління ДПС у Тернопільській області №69/6-5/19-00-5403/23051 від 06.09.2019, у якому містяться відомості про сплату земельного податку на суму 5689,22 грн. за період з 01.01.2012 по 30.08.2019 за земельну ділянку площею 15 га за адресою: вул. Київська-Генерала Тарнавського. Твердження відповідача про те, що позивач не підпадає під жодну із категорій юридичних осіб, перелік яких визначено ст. 92 Земельного кодексу України (в редакції від 09.08.2019), спростовується тим, що позивач набув земельну ділянку у постійне користування ще у 1966 році. При цьому, здійснюючи правову оцінку даного факту слід врахувати рішення Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року у справі №1-17/2005 (№5-рп/2005) у якому, зокрема, зазначено, що поряд із впровадженням Земельним кодексом України в редакції від 13 березня 1992 року приватної власності на землю, громадянам, на їх вибір, забезпечувалася можливість продовжувати користуватися земельними ділянками на праві постійного (безстрокового) користування, оренди, по життєвого спадкового володіння або тимчасового користування. При цьому в будь-якому разі виключалась як автоматична зміна титулів права на землю, так і будь-яке обмеження права користування земельною ділянкою у зв`язку з переоформленням правового титулу. Відтак, виходячи із встановлених під час розгляду даної справи обставин щодо правомірності набуття у постійне користування позивачем спірної земельної ділянки, відповідач шляхом прийняття оспорюваного рішення порушив майнові права позивача, внаслідок чого вимога про визнання недійсним відповідного рішення відповідача є належним способом захисту прав та охоронюваних законом інтересів позивача, що відповідає приписам ст. 16 Цивільного кодексу України. Отже, відповідно до цього, просить рішення місцевого господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Також, відповідач у відзиві просить стягнути з Тернопільської міської ради на користь Садівничого товариства робітників і службовців Тернопільського відділення Львівської з.д. - 10 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції. В підтвердження чого подає: ордер серія ВО №1014582 від 04.03.2021 на представництво Садівничого товариства робітників і служб Тернопільського відділення Львівської з.д. адвокатом Варода П.Б. у Західному апеляційному господарському суді у справі №921/589/20; договір №21-Г від 04.03.2021 про надання професійної правничої допомоги; квитанцію до прибуткового касового ордера №201 від 04.03.2021 на суму 10 000,00 грн.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - КП фірма «Тернопільбудінвестзамовник» Тернопільської міської ради не виконала вимог ухвали суду від 17.02.2021 та не подала письмових пояснень на апеляційну скаргу. Участі уповноваженого представника в судові засідання апеляційного суду 18.03.2021 та 08.04.2021 не забезпечила, причин неявки не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про розгляд справи в суді апеляційної інстанції, про що свідчить поштове повідомлення про вручення за штрихкодом №810, яке наявне в матеріалах справи.

В судове засідання 08.04.2021 в режимі відеоконференції з`явились представники позивача, які заперечили доводи апеляційної скарги з мотивів, наведених у відзиві. Від відповідача з`явився представник Лукащук В.М., однак, судова колегія апеляційної інстанції дійшла висновку про неналежність доказів на представництво такого, що відображено в протоколі судового засідання від 08.04.2021.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, судова колегія вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, з огляду на наступне:

Рішенням Виконкому Тернопільської міської ради депутатів трудящих № 555 від 22.09.1966 (1967) «Про виділення земельної ділянки для закладення колективного суду працівниками Тернопільського відділку Львівської залізниці» було вирішено: закріпити земельну ділянку площею 24,16 га в районі залізничного питомника, на північно-східній околиці міста за колективом працівників Тернопільського відділку Львівської залізниці; зобов`язано головного архітектора міста Тернополя тов. Гронського Е.Е. оформити відвід земельної ділянки в натурі відповідною документацією (Т-1, а.с.33).

Згідно п.1 Статуту садівничого товариства робітників і службовців Тернопільського відділення Львівської з.д., зареєстрованого рішенням виконкому міської ради народних депутатів №570 від 13.08.1982 (Т-1, а.с.27-29), робочі і службовці, які працюють на залізнодорожньому транспорті ст. Тернопіль Львівської з.д. добровільно об`єднуються в садівниче товариство під назвою «Ювілейне» з метою організації колективного садівництва на земельній ділянці площею 26 га, відведенній в північно-східному районі міста (рішення виконкому Тернопільської міської ради народних депутатів від 22.09.1967 №555).

Згідно акта від 16.09.1967 складеного представником техбюро обласного відділу по справах будівництва і архітектури тов. Румак П.Г., який складено на виконання рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради депутатів трудящих від 22.09.1966 за №555 здійснено в натурі виділення земельної ділянки загальною площею 24,16 га розташованої в місті Тернополі в районі залізнодорожнього питомника в користування Тернопільського відділення Львівської з.д. (Т-1, а.с.34).

05.12.2007 керівником Сікора І.П. заповнена реєстраційна картка про включення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців відомостей про юридичну особу - Садівниче товариства «Ювілейне», ідентифікаційний код 21157987 за адресою: Тернопільська область, місто Тернопіль, вулиця Київська - Генерала Тарнавського, будинок 9 (Т-1, а.с.30).

12.12.2007 державним реєстратором Опалко Л.В вчинено запис номер 0004251, свідоцтво про державну реєстрацію серія А01 номер 440214, місце проведення державної реєстрації: виконавчий комітет Тернопільської міської ради (реєстраційна картка про включення відомостей про юридичну особу (форма №6 включення) та додаток до реєстраційної картки (Т-1, а.с.31).

Надалі, 18.10.2007 Тернопільською міською радою прийнято рішення №5/13/120 «Про погодження місця розташування та надання дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки площею до 8,74 га під будівництво торгово-розважального комплексу з закладами громадського харчування , обслуговування населення та групи багатоквартирних житлових будинків за адресою вул. Київська-Генерала Тарнавського ТОВ «Ровекс» (Т-1, а.с.76). Даним рішенням вирішено: вилучити з користування садівничого товариства робітників і службовців Тернопільського відділення Львівської залізниці «Ювілейне» земельну ділянку площею 8,74 га за адресою вул. Київська-Генерала Тарнавського, враховуючи письмову згоду землекористувача; погодити ТОВ «Ровекс» (ід. код 30690822) місце розташування торгово-розважального комплексу з закладами громадського харчування, обслуговування населення та групи багатоквартирних житлових будинків і дати дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки площею до 8,74 га під будівництво торгово-розважального комплексу з закладами громадського харчування, обслуговування населення та групи багатоквартирних житлових будинків за адресою вул. Київська-Генерала Тарнавського (Т-1, а.с.76).

Як вбачається з обставин справи, 30.03.2011 Садівниче товариство робітників і службовців Тернопільського відділення Львівської залізниці «Ювілейне» 30.03.2011 направило для розгляду на сесії міської ради заяву №8/2011 про прийняття рішення щодо оформлення СТ «Ювілейне» документа, який посвідчує право користування земельною ділянкою в районі вулиць Київська-Тарнавського у місті Тернополі. Дану заяву Тернопільська міська рада отримала 30.03.2011 , про що свідчить відбиток штампу з датою отримання і підпис та прізвище, ім`я по - батькові відповідальної особи (Т-1, а.с.78). Результатів розгляду даної заяви матеріали справи не містять.

Тернопільським управлінням Головного управлінням ДПС у Тернопільській області на адвокатський запит (Павло Варода) від 02.09.2019 №300-ц надано відповідь від 06.09.2019 за №69/65/19-00-54-03/23051, в якій повідомляється про те, що Садівниче товариство робітників і службовців Тернопільського відділення Львівської з.д. (код за ) за користування земельною ділянкою, яка знаходиться у м. Тернополі по вул. Київська-Тарнавського, площею 15,00 га, за період з 01.01.2012 р. по 30.08.2019 р. сплачено земельного податку з юридичних осіб в загальній сумі - 5689,22 грн., в тому числі: 2012 рік - 62,26 грн., 2013 рік - 62,26 грн., 2014 рік - 65,00 грн., 2015 рік - 75,00 грн., 2016 рік - 1308,66 грн., 2017 рік - 1309,33 грн., 2018 рік - 1309,38 грн., 2019 рік - 1497,33 грн. (Т-1, а.с.79).

21 серпня 2020 року Тернопільською міською радою (на п`ятдесят четвертій сесії сьомого скликання) прийнято рішення №7/54/220 «Про надання дозволів щодо складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок за адресою вул. Київська-Тарнавського комунальному підприємству фірмі «Тернопільбудінвестзамовник» Тернопільської міської ради», в якому розглянувши звернення комунального підприємства фірми «Тернопільбудінвестзамовник» Тернопільської міської ради, керуючись ст.12,50,51,52,92,123,125,126,186-1 Земельного кодексу України, Законами України «Про землеустрій», «Про місцеве самоврядування в Україні», враховуючи висновок постійної комісії міської ради з питань містобудування, міська рада вирішила: дати дозвіл комунальному підприємству фірмі «Тернопільбудінвестзамовник» Тернопільської міської ради () на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в постійне користування за рахунок земель комунальної власності сільськогосподарського призначення: 1.1. площею до 7,0000 га. для будівництва та обслуговування групи багатоквартирних житлових будинків з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями за адресою вул. Київська-Тарнавського; 1.2. площею до 10,5000 га для будівництва парку з влаштуванням багатофункціональних зон відпочинку для населення за адресою вул. Київська-Тарнавського (Т-1, а.с.142).

Слід зазначити, що позивачем в суді першої інстанції надані документи, які були долучені до проекту вищевказаного рішення, а саме: витяг з висновку постійної комісії міської ради з питань містобудування №11.7 від 21.08.2020 з результатами голосування за проект рішення: За - 4, проти - 0, утримались - 0.Рішення прийнято. Вирішено: Погодити проект рішення міської ради «Про надання дозволів на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок за адресою вул.Київська-Тарнавського комунальному підприємству фірмі «Тернопільбудінвестзамовник» Тернопільської міської ради» (Т-1, а.с.143); - заяву комунального підприємства фірма «Тернопільбудінвестзамовник» Тернопільської міської ради від 25.08.2020 міському голові С.В.Надалу про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею до 0,7 га для обслуговування (будівництва) групи багатоквартирних житлових будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями за адресою м. Тернопіль вул. Київська-Тарнавського (Т-1, а.с.144); - заяву про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею до 10,5 га для обслуговування (будівництва) парку з влаштуванням багатофункціональних зон відпочинку за адресою м. Тернопіль вул. Київська-Тарнавського (Т-1, а.с.145); - витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 04.08.2016 за № станом на 04.08.2016 щодо комунального підприємства фірма «Тернопільбудінвестзамовник» (Т-1, а.с.146-149) та статут даного комунального підприємства, затвердженого рішенням міської ради від 04.06.2009 №5/27/14 (Т-1, а.с.150-153); - викопіювання із плану м. Тернополя меж земельної ділянки під будівництво групи житлових будинків з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями; - викопіювання із плану м. Тернополя меж земельної ділянки для будівництва парку з влаштуванням багатофункціональних зон відпочинку для населення (Т-1, а.с.154-156).

Згідно поданої позовної заяви у даній справі Садівниче товариство вважає рішення Тернопільської міської ради від 21.08.2020 №7/54/20 «Про надання дозволів на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок за адресою вул. Київська-Тарнавського Комунальному підприємству фірмі «Тернопільбудінвестзамовник» Тернопільської міської ради незаконним, оскільки така земельна ділянка перебуває в законному користуванні товариства та дане рішення прийнято без попереднього вирішення питання про її вилучення від землекористувача (позивача) у встановленому законом порядку.

В провадженні Господарського суду Тернопільської області перебували справи №13/154-3022, №15/53-971 (7/167-3397) та № 921/438/19, судові рішення у яких набрали законної сили та на які позивач та суд першої інстанції покликаються як на такі, що встановлюють преюдиційні обставини у даній справі.

Відповідно до ч.4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно преамбули та статті 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою №48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України» , а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 у справі за заявою №28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Відповідно до наявних у матеріалах справи копій вказаних судових рішень, інформація про сторін цих судових справ є такою:

- сторонами у справі №13/154-3022 були Садівниче товариство "Ювілейне" (позивач), Тернопільська міська рада і Виконавчий комітет Тернопільської міської ради (відповідачі);

- сторонами у справі №15/63-971 (7/167-3397) були Садівниче товариство робітників і службовців Тернопільського відділення Львівської залізниці "Ювілейне" (позивач), Тернопільська міська рада, Виконавчий комітет Тернопільської міської ради та Товариство з обмеженою відповідальністю "Ровекс" (відповідачі);

- сторонами у справі №921/438/19 були Садівниче товариство робітників і службовців Тернопільського відділення Львівської з.д. (позивач) та Тернопільська міська рада (відповідач);

- сторонами у даній справі №921/589/20 є Садівниче товариство робітників і службовців Тернопільського відділення Львівської з.д. (позивач) та Тернопільська міська рада (відповідач).

Відповідно до наявних у даній справі копій судових рішень, інформація про вищенаведені судові справи є такою:

1) предметом спору у справі №13/154-3022 було визнання недійсними рішень виконкому Тернопільської міської ради №515 від 16.08.1985 та №387 від 24.08.1988 і ухвали Тернопільської міської ради від 20.05.1991 в частинах, що стосуються вилучення земельної ділянки в Садівничого товариства "Ювілейне" та про визнання права Садівничого товариства "Ювілейне" на приватизацію земельної ділянки площею 22,16 га по вул. Київській в м. Тернополі.

Рішенням суду від 09.03.2004 позов було частково задоволено, визнано недійсними вищезазначені рішення виконкому Тернопільської міської ради і ухвали Тернопільської міської ради у відповідних частинах, а в решті вимог - позов залишено без розгляду. Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 06.08.2004 вказане рішення залишено без змін (Т-1, а.с.35-36, 37-38, 39, 40);

Ні матеріали даної справи, ні Єдиний державний реєстр судових рішень не містять інформації про скасування вказаних судових рішень чи про перегляд їх за нововиявленими обставинами.

Оскаржуване у справі №13/154-3022 рішення виконкому Тернопільської міської ради №515 від 16.08.1985 стосувалося вилучення у позивача 11 га землі під будівництво 11-го мікрорайону, рішення №387 від 24.08.1988 - вилучення у позивача 17 га, а ухвала Тернопільської міської ради від 20.05.1991 - виконання цих рішень. При цьому одне з них, станом на час вирішення спору, було виконано частково шляхом вилучення 2 га землі згідно рішення №515, а рішення №387 - не виконано.

Ухвалюючи рішення у вказаній справі, суди виходили з того, що оспорювані рішення Тернопільської ради були прийняті з порушенням порядку та процедури, які були передбачені Земельними кодексами 1970, 1991, 2001 років та за відсутності згоди землекористувача про вилучення чи відповідної постанови Ради Міністрів УРСР чи рішення Верховної Ради України, оскільки: - п. 3 ст. 38 Земельного кодексу УРСР передбачено, що вилучення земель населених пунктів проводиться виконкомами міських рад незалежно від розміру земельної ділянки у відповідності до генплану забудови населених пунктів, крім випадків передбачених ст. 41 цього Кодексу, згідно якої, зокрема, вилучення земель зайнятих багаторічними плодовими насадженнями (якими в даному спорі є землі позивача), відбувається у виключних випадках і тільки на підставі постанови Ради Міністрів УРСР; - п. 5 постанови Верховної Ради Української РСР від 18.12.1990 "Про порядок введення в дію Земельного кодексу Української РСР" та п. 1 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України від 25.10.2001 встановлюють, що рішення про надання і вилучення земельних ділянок, прийняті і не виконані до введення в дію цих кодексів, підлягають виконанню за цими кодексами; - ст. 31, 32 Земельного кодексу Української РСР від 18.12.1992 передбачено, що вилучення земель у землекористувачів проводиться за їх згодою, а при відсутності такої згоди - в судовому порядку, а по землях зайнятих багаторічними насадженнями в виключних випадках та за рішенням Верховної Ради України; - ст. 149 Земельного кодексу України від 25.10.2001 передбачено, що вилучення землі у землекористувачів здійснюється за їх згодою, а при відсутності такої - в судовому порядку.

При цьому, судами було встановлено наступні обставини:

- рішенням Виконкому Тернопільської міської ради депутатів трудящих №555 від 22.09.1966 за колективом працівників Тернопільського відділку Львівської залізниці закріплено земельну ділянку площею 24,16 га для закладення колективного саду на північно-східній околиці міста. Земельна ділянка для вказаних цілей виділена в натурі, про що свідчить акт від 16.09.1967, затверджений обласним відділом в справах будівництва та архітектури виконкому Тернопільської обласної ради депутатів трудящих. 19.03.1968 було зареєстровано статут позивача, як юридичної особи та користувача земельною ділянкою 24,16 га;

- у зв`язку з затвердженням Земельного кодексу УРСР Законом УРСР від 08.07.1970 та введенням його в дію з 01.01.1971 згідно Указу Президії Верховної Ради УРСР від 25.12.1970 та на виконання ст. 20 Земельного кодексу УРСР, Рада Міністрів УРСР постановою від 09.04.1975 №172 "Про видачу землекористувачам державних актів на право користування землею" зобов`язала Міністерство сільського господарства УРСР, облвиконкоми, Київські і Севастопольські міськвиконкоми забезпечити організацію і виконання робіт по видачі державних актів на право користування землею колгоспам, держгоспам та іншим землекористувачам. Однак, належному землекористувачу (позивачу) державний акт з невідомих причин не був виданий;

- позивач використовував 24,16 га за цільовим призначенням як належний землекористувач, що також підтверджується і відповіддю Тернопільського міського управління земельних ресурсів №3113 від 17.02.2004.

2) предметом спору у справі №15/63-971 (7/167-3397) було визнання недійсними рішень Тернопільської міської ради №5/13/120 від 18.10.2007, №5/16/156 від 18.03.2008 та підпункту 1.15 пункту 1 рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради №796 від 24.04.2008, що стосувалися вилучення в Садівничого товариства "Ювілейне" земельної ділянки площею 8,74 га, а також визнання недійсним договору оренди землі від 15.08.2008, укладеного між Тернопільською міською радою та ТзОВ "Ровекс", спонукання Тернопільської міської ради виключити з реєстру запис про реєстрацію укладеного між відповідачем-1 та ТзОВ "Ровекс" договору оренди землі від 15.08.2008, повернення Садівничому товариству "Ювілейне" земельної ділянки площею 8,74 га.

За результатом розгляду справи № 15/63-971 (7/167-3397) рішенням суду від 09.11.2010 було припинено провадження у справі в частині позовних вимог про визнання недійсними рішень Тернопільської міської ради №5/13/120 від 18.10.2007, №5/16/156 від 18.03.2008 та підпункту 1.15 пункту 1 рішення Виконавчого комітету Тернопільської міської ради №796 від 24.04.2008 через непідвідомчість господарському суду такого спору; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ні матеріали даної справи, ні Єдиний державний реєстр судових рішень не містять інформації про скасування вказаного судового рішення чи про перегляд його за нововиявленими обставинами.

Рішенням у вказаній справі встановлено наступні обставини:

- Садівниче товариство робітників і службовців Тернопільського відділення Львівської залізниці "Ювілейне" створено та зареєстровано 19.03.1968;

- рішення виконкому міської ради №570 від 13.08.1982 зареєстровано нову редакцію статуту садівничого товариства;

- зміна права власності територіальної громади міста Тернополя на вказану земельну ділянку, розпорядником якої є Тернопільська міська рада, не відбувалось;

- у рішенні міститься посилання на преюдиційний факт, встановлений у рішенні Господарського суду Тернопільської області від 09.03.2004 у справі №13/154-3022, а саме на виділення позивачу 24,16 га землі для закладення колективного саду на підставі рішення Виконавчого комітету Тернопільської міської ради народних депутатів №555 від 22.09.1967.

3) предметом спору у справі №921/438/19 було визнання недійсним рішень Тернопільської міської ради від 05.10.2018 №7/28/145 «Про створення рекреаційної зони (парку) за адресою Київська-Тарнавського»; від 19.12.2018 №7/31/49 «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо організації і встановлення меж території рекреаційного призначення - парку за адресою вул.Київська-Тарнавського Управлінню культури і мистецтв Тернопільської міської ради»; від 05.04.2019 №7/33/91 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га за адресою вул.Київська КП фірмі «Тернопільбудінвестзамовник» Тернопільської міської ради, із змінами відповідно до рішення Тернопільської міської ради від 06.06.2019 №7/35/117; від 05.04.2019 №7/33/103 «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 4 га під будівництво групи багатоквартирних житлових будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення за адресою вул.Київська в оренду терміном на десять років, право на оренду земельної ділянки яке набуватиметься на аукціоні».

За результатами розгляду справи №921/438/19 Господарським судом Тернопільської області рішенням від 11.12.2019 - позов було задоволено та визнано недійсними рішення Тернопільської міської ради від 05.10.2018 №7/28/145 «Про створення рекреаційної зони (парку) за адресою Київська-Тарнавського»; від 19.12.2018 №7/31/49 «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо організації і встановлення меж території рекреаційного призначення - парку за адресою вул.Київська-Тарнавського Управлінню культури і мистецтв Тернопільської міської ради»; від 05.04.2019 №7/33/91 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га за адресою вул.Київська КП фірмі «Тернопільбудінвестзамовник» Тернопільської міської ради, із змінами відповідно до рішення Тернопільської міської ради від 06.06.2019 №7/35/117; від 05.04.2019 №7/33/103 «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 4 га під будівництво групи багатоквартирних житлових будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення за адресою вул. Київська в оренду терміном на десять років, право на оренду земельної ділянки яке набуватиметься на аукціоні» (Т-1, а.с.41-53).

Дане рішення від 11.12.2019 у справі №921/438/19 постановою Західного апеляційного господарського суду від 23.03.2020 залишено без змін. Надалі, постановою Верховного суду від 02.07.2020 постанову Західного апеляційного господарського суду від 23.03.2020 і рішення Господарського суду Тернопільської області від 11.12.2019 у справі №921/438/19 залишено без змін (Т-1, а.с.54-63, 64-75).

Судовими рішеннями у справі №921/438/19 встановлено обставини, що позивач у справі №921/438/19 - Садівниче товариство робітників і службовців Тернопільського відділення Львівської з.д., ідентифікаційний код 21157987, позивач у справі №13/154-3022 - Садівниче товариство «Ювілейне» та позивач у справі №15/63-971 (7/167-3397) - Садівниче товариство робітників і службовців Тернопільського відділення Львівської залізниці «Ювілейне», ідентифікаційний код 21157987 є однією і тією ж юридичною особою. А тому, не потребує додаткового підтвердження обставина набуття Садівничим товариством робітників і службовців Тернопільського відділення Львівської з.д. на підставі рішення №555 від 22.09.1966 (1967 року) у користування земельної ділянки площею 24,16 га, оскільки дана обставина встановлена судовими рішеннями від 09.03.2004 у справі № 13/154-3022 та від 09.11.2010 у справі №15/63-971(7/167-3397).

Слід зазначити, що ідентифікаційний код зберігається за суб`єктом, якому він присвоєний, протягом усього періоду його існування і є єдиним (п.6 Положення про Єдиний державний реєстр підприємств та організацій України, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 за №118).

Предметом спору у даній справі №921/589/20 є визнання недійсним рішення Тернопільської міської ради від 21 серпня 2020 року №7/54/220 «Про надання дозволів на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок за адресою вул. Київська-Тарнавського Комунальному підприємству фірмі «Тернопільбудінвестзамовник» Тернопільської міської ради» .

У даній справі №921/589/20 позивачем виступає Садівниче товариство робітників і службовців Тернопільського відділення Львівської з.д., ідентифікаційний код якого є 21167987. Тобто, є тією самою юридичною особою що і у справах, рішеннями яких (зазначено вище) встановлена обставина набуття Садівничим товариством робітників і службовців Тернопільського відділення Львівської з.д. на підставі рішення №555 від 22.09.1966 (1967 року) у користування земельної ділянки площею 24,16 га.

В матеріалах даної справи наявна копія рішення №555 від 22.09.1966 (1967) року (Т-1, а.с.33) та акт виділення в натурі земельної ділянки від 16.09.1967 , затвердженого обласним відділом в справах будівництва та архітектури виконкому Тернопільської обласної ради депутатів трудящих (Т-1, а.с.34). Однак, з наявної копії неможливо встановити рік прийняття даного рішення.

Під час розгляду справи №921/438/19 встановлено обставини, на підставі пояснень обох сторін, що попри відмінність у році (у рішенні Господарського суду Тернопільської області від 09.03.2004 у справі №13/154-3022 зазначено дату прийняття рішення Виконавчого комітету Тернопільської міської ради народних депутатів №555-22.09.1966, а у рішенні Господарського суду Тернопільської області від 09.11.2010 у справі №15/63-971 (7/167-3397) зазначено дату прийняття рішення Виконавчого комітету Тернопільської міської ради народних депутатів №555 - 22.09.1967), йдеться про одне і те саме рішення.

Відповідно до п.1 рішення Виконавчого комітету Тернопільської міської ради народних депутатів №555 було ухвалено закріпити земельну ділянку площею 24,16 га в районі залізничного питомника на північно-східній околиці міста за колективом працівників Тернопільського відділку Львівської залізниці.

У акті виділення в натурі земельної ділянки від 16.09.1967 зафіксовано, що на підставі рішення №555 Тернопільському відділенню Львівської залізниці було здійснено виділ в натурі земельної ділянки загальною площею 24,16 га, що розташована в м. Тернополі в районі залізничного питомника.

Як згадувалося вище, позивач діяв на підставі статутів, зареєстрованих у 1968 та 1982 році, у яких міститься покликання на рішення Виконавчого комітету Тернопільської міської ради народних депутатів №555 від 22.09.1967 .

В судових рішеннях у справах №13/154-3022, № 15/63-971 (7/167-3397) та №921/438/19 було встановлено, що фактично земельна ділянка площею 24,16 га була виділена позивачу і він був належним її користувачем. Як зазначалося вище, вказані судові рішення набрали законної сили і не були скасовані.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання.

Статтею 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

В статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до п. 33, 34 рішення Європейського суду з прав людини від 19.02.2009 у справі "Христов проти України", одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (рішення у справі "Брумареску проти Румунії" , п.61). Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду.

З огляду на наведене, враховуючи ч.4 ст. 75 ГПК України, колегія суддів вважає, що матеріалами даної справи належним чином підтверджується той факт, що Садівниче товариство робітників і службовців Тернопільського відділення Львівської з.д. є належним користувачем земельної ділянки комунальної власності площею 24,16 га, наданої йому для садівництва у м. Тернополі.

Про вказану обставину свідчать також і фактичні відносини, які склалися між Тернопільською міською радою та Садівничим товариством робітників і службовців Тернопільського відділення Львівської з.д. Із наявних у даній справі документів вбачається, що Тернопільська міська рада діяла та приймала власні рішення, виходячи саме з цієї обставини.

Зокрема, як було зазначено вище, на підставі рішення 13 сесії 5 скликання Тернопільської міської ради №5/13/120 від 18.10.2007 з користування Садівничого товариства робітників і службовців Тернопільського відділення Львівської залізниці "Ювілейне", з врахуванням згоди товариства, вилучено з його користування земельну ділянку площею 8,74 га за адресою вул. Київська - Генерала Тарнавського (Т-1, а.с.76). Законність прийняття Тернопільською міською радою цього рішення була предметом судового розгляду у вже згадуваній справі №15/63-971 (7/167-3397).

30.03.2011 мало місце звернення позивача до Тернопільської міської ради із заявою №8/2011 щодо оформлення документа, який посвідчує право користування земельною ділянкою (Т-1, а.с.78), однак, матеріали справи не містять доказів розгляду вказаної заяви.

Скаржник в апеляційній скарзі стверджує, що з врахуванням предмета позову, з`ясуванню та підтвердженню судом в даній справі підлягає не лише факт відведення та постійного користування позивачем у даній справі земельною ділянкою по вул. Київська - Тарнавського у м. Тернополі, а й площа, межі та інші характеристики цієї земельної ділянки станом на день прийняття Тернопільською міською радою рішення від 21.08.2020 №7/54/220.

Вказаний довід скаржника колегія суддів відхиляє з огляду на таке: - предметом спору у даній справі є визнання недійсним рішень Тернопільської міської ради; - до предмету доказування у даній справі входить з`ясування питання того, чи оскаржуване рішення відповідача порушує право позивача на користування земельною ділянкою в м. Тернополі, наданою йому в користування самим же відповідачем; з огляду на особливості правовідносин між Тернопільською міською радою та позивачем (зокрема, залишення міською радою без розгляду звернення позивача від 2011 року про оформлення правовстановлюючого документа на користування земельною ділянкою (дане встановлено у справі №921/438/19)), а також з огляду на те, що обидві сторони визнають той факт, що право позивача на користування земельною ділянкою не оформлене державним актом чи іншим документом, відповідач не може покликатися на відсутність кадастрового номера у цієї земельної ділянки чи на невідповідності у площі земельної ділянки, як на підстави своїх заперечень на позовну заяву.

Разом з тим, Відділом у м. Тернополі Міськрайонного управління у Тернопільському районі та м. Тернополі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, у адресованій позивачу довідці №265/117-18 від 27.02.2018 Т-1, а.с.77) зазначено, що за даними Державного земельного кадастру, в т. ч. державної статистичної звітності форми 6-зем (станом на 01.01.2016) за Тернопільським відділенням Львівської залізниці (у графі 24 - колективне садівництво) обліковується земельна ділянка площею 15,2600 га, за яку сплачувався земельний податок з юридичних осіб (довідка Тернопільського управління Головного управління ДПС у Тернопільській області №69/6-5/19-00-54-03/23051 від 06.09.2019 (Т-1, а.с.79)).

Таким чином, колегія суддів відхиляє твердження скаржника з приводу того, що Садівниче товариство робітників і службовців Тернопільського відділення Львівської з.д. не має права користування земельною ділянкою на вул. Київська - Ген.Тарнавського у м. Тернополі. З огляду на це, колегія суддів не бере до уваги покликання скаржника на неналежність як доказу довідки відділу Держгеокадастру у м. Тернополі №265/117-18 від 27.02.2018, оскільки висновок про наявність у позивача права користування земельною ділянкою на вул. Київська - Ген.Тарнавського у м. Тернополі ґрунтується, в першу чергу, на судових рішеннях у справах №13/154-3022, № 15/63-971 (7/167-3397) та №921/438/19. Довідка Держгеокадастру є лише додатковим доказом, який враховується судом.

Відтак, з врахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що спірне рішення Тернопільської міської ради стосується саме тієї земельної ділянки, яка була надана у користування Садівничому товариству робітників і службовців Тернопільського відділення Львівської з.д.

Слід зазначити, що з наявного в матеріалах справи викопіювання із плану м. Тернополя меж земельної ділянки під будівництво групи житлових будинків з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями (Т-1, а.с.154) та викопіювання із плану м. Тернополя меж земельної ділянки для будівництва парку з влаштуванням багатофункціональних зон відпочинку для населення (Т-1, а.с.155-156), вбачається, що дані земельні ділянки нанесені на схемі суцільної земельної ділянки (належної позивачеві на праві постійного користування), по всій площі якої містяться відмітки «колективні сади», та в межах вулиці Київська-Генерала М.Тарнавського.

Згідно ч.1 ст. 79 ГПК України наявність обставин, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Доказів на підтвердження того, що оскаржуване рішення стосувалось іншої земельної ділянки (відмінної від земельної ділянки, на яку у позивача існує право постійного користування) відповідачем не подано ні суду першої ні апеляційної інстанцій.

Згідно з ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Частиною 1 статті 92 Земельного кодексу України визначено, що право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Відповідно до статті 122 Земельного кодексу України, вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування із земель комунальної власності належить до компетенції відповідного органу місцевого самоврядування.

Статтею 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Разом з цим, відповідно до п. 7 розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

Як було зазначено вище, Садівниче товариство робітників і службовців Тернопільського відділення Львівської з.д. є користувачем земельної ділянки площею 15,2600 гектарів у м. Тернополі по вул. Київська - Тарнавського (після вилучення з урахуванням згоди товариства земельної площею 8,74 га). Вказана обставина була встановлена судовими рішеннями у справах №13/154-3022, № 15/63-971 (7/167-3397), №921/438/19 та випливає з фактичних обставин, встановлених судом у даній справі.

Згідно приписів ч. 5 ст. 116 Земельного кодексу України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст. 141 Земельного кодексу України, підставами припинення права користування земельною ділянкою є: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; д) систематична несплата земельного податку або орендної плати; е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 149 Земельного кодексу України земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування на підставі та в порядку, передбачених цим Кодексом. Вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень.

Згідно підпунктів "а", "в" ст. 12, ст. 123 Земельного кодексу України встановлено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад та надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що до виключної компетенції відповідної ради належить вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин, які розглядаються виключно на пленарному засіданні ради - сесії.

Матеріали даної справи свідчать, що станом на даний час право користування позивача землями площею 15,2600 га у м. Тернополі по вул. Київська - Тарнавського не припинялось. У матеріалах справи відсутнє відповідне рішення органу місцевого самоврядування чи судове рішення з цього приводу.

Статтею 396 ЦК України передбачено, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Враховуючи матеріали та обставини справи, місцевим господарським судом вірно встановлено наявність у позивача існуючого речового права на земельну ділянку площею 15,2600 га (після вилучення з урахуванням згоди товариства земельної ділянки площею 8,74 га) за адресою вул. Київська - Генерала Тарнавського. При цьому, слід зазначити, що жодних відомостей про припинення права постійного користування земельною ділянкою матеріали справи не містять. Даного висновку не спростовано скаржником належними та допустимими доказами в розумінні ст. ст. 76,77 ГПК України.

Відтак, як було зазначено вище, ділянка на вул. Київській - Тарнавського, була надана у користування Садівничому товариству робітників і службовців Тернопільського відділення Львівської з.д. і не була попередньо вилучена із його користування.

В розумінні ст. 123 Земельного кодексу України, проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок є підставою для надання відповідних земельних ділянок комунальної власності у користування, а, отже, надання міською радою дозволу на розроблення таких проектів третім особам, без попереднього вилучення земельної ділянки у попереднього землекористувача суперечить ч. 5 ст. 116 Земельного кодексу України.

Таким чином, спірне рішення №7/54/220 від 21.08.2020 прийнято Тернопільською міською радою без попереднього дотримання визначених ст. 141 ЗК України підстав для припинення права користування позивачем цією земельною ділянкою, а саме з недотриманням приписів п. "б" ч. 1 ст. 141, ст. 149 ЗК України. Окрім того, оскаржуване рішення прийнято відповідачем щодо ділянки, землекористувачем якої є позивач без врахування його права на участь у його прийнятті та без дотримання необхідного балансу між негативними наслідками для прав та інтересів позивача та цілями, на досягнення якого це рішення спрямовано.

Крім того, спірне рішення Тернопільської міської ради суперечать принципу необхідності дотримання стабільності суспільних відносин між органами місцевого самоврядування і іншими суб`єктами правовідносин, що має на меті породження в останніх впевненості у тому, що їхнє становище не буде погіршено прийняттям більш пізнього рішення, про який згадується у рішенні Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.

За приписами ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України, відповідно до якої одним з таких є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

За приписами ст. 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов`язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі.

Частинами 2, 3 статті 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема шляхом: відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Висновки про можливість оскарження до суду рішення, про яке йдеться у позові садівничого товариства та про віднесення таких спорів до юрисдикції господарських судів зроблено, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2019 у справі №924/174/18. У названій постанові Велика Палата звертає увагу, зокрема, на те, що рішення ради про надання дозволів на розробку технічної документації із землеустрою не може здійснюватися без згоди її нинішнього землекористувача (п. 39 постанови).

Таким чином, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про визнанням недійсним рішення Тернопільської міської ради від 21.08.2020 №7/54/220, оскільки таке прийнято з порушенням прав постійного землекористувача.

Відповідно до ч.1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.3 ст.13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла висновку про обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, як такого, що ухвалено відповідно до обставин та матеріалів справи з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, отже, не можуть слугувати підставою для скасування або зміни оскаржуваного рішення суду.

Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покласти на скаржника в порядку ст. ст.129, 282 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 273, 275, 276, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Тернопільської області від 14.01.2021 у справі №921/589/20 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

2. Судові витрати покласти на скаржника.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів.

4. Справу повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови складено та підписано 15.04.2021.

Головуюча суддя Г.В.Орищин

Судді Н.А.Галушко

М.Б.Желік