ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2021м. ДніпроСправа № 904/596/21

За позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

до Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення збору за повідомлення, збору за маневрову роботу, збору за зважування вантажу, плати за користування вагонами, збору за зберігання вантажу та добору тарифу за перевезення фактичної маси у вагоні у загальному розмірі 10 561 грн. 68 коп.

Суддя Рудь І.А.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом від 29.01.2021 № б/н, в якому просить стягнути з Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" 640 грн. 90 коп. збору за повідомлення (без ПДВ), 2 653 грн. 50 коп. збору за маневрову роботу (без ПДВ), 1 813 грн. 80 коп. збору за зберігання вантажу (без ПДВ), 909 грн. 20 коп. збору за зважування вантажу (без ПДВ), 964 грн. 60 коп. плати за користування вагонами (без ПДВ), 1 819 грн. 40 коп. добору тарифу за перевезення (без ПДВ), що складає загальну суму з ПДВ20% - 10 561 грн. 68 коп.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що 27.07.2020 залізницею прийняті до перевезення зі станції Інгулець Придніпровської залізниці до станції Берегова Одеської залізниці вагони з вантажем гематит (концентрат залізорудний), серед яких вагон № 62604061 за накладною № 47485560. Відправник вантажу - ПрАТ Інгулецький ГЗК, одержувач - ДП "МТП Південний". На шляху прямування 27.07.2020 на попутній станції Тимкове Одеської залізниці вказаний вагон затриманий з причини підозри завантаження вагону понад його вантажопідйомність. Навантаження виправлено позивачем і вагон № 62604061 за досилочною накладною №42052639 відправлений на станцію призначення, вагон № 65163909 з надлишком вантажу за досилочною накладною № 42528554 відправлений на станцію відправлення. Про виявлені порушення та подальші відправлення вантажу на станції призначення та відправлення направлені телеграфні повідомлення № 140 від 27.07.2020, № 145 від 28.07.2020, № 39, № 41 від 08.08.2020. За даним фактом позивачем складені акти загальної форми ГУ-23 від 27.07.2020 № 10642, від 28.07.2020 № 10644 від 08.08.2020 № № 64, 65, 67 з відображенням часу затримки вагонів, які підписані представниками станції. На підставі вказаних актів за надані послуги станцією Тимкове Одеської залізниці нараховані плата за користування вагонами, збір за маневрову роботу локомотива, збір за зберігання вантажу, збір за телеграфне повідомлення, збір за зважування вагону у загальній сумі 10 561 грн. 68 коп., яку у відповідних частинах включено до накопичувальних карток форми ФДУ-92 № 21089051, № 27089053 та відомості форми ГУ-46 № 27089188.

Ухвалою господарського суду від 08.02.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними в матеріалах справи документами.

03.03.2021 на електронну адресу суду надійшла заява відповідача про застосування позовної давності від 03.03.2021, в якій відповідач, посилаючись на ст. 137 Статуту залізниць України, вказує на існування шестимісячного строку позовної давності до позовних вимог, який має обчислюватися з дня настання події, що стала підставою для подання позову, якою він вважає складання комерційного акту від 28.07.2020 № 414115/35. Саме з цього часу відповідач вважає необхідно розраховувати строк позовної давності, який за його підрахунками скінчився 28.01.2021. За обставин звернення позивача з позовом до суду 29.01.2021 та відповідно до ст. 267 Цивільного кодексу України позов задоволенню не підлягає.

Позивач не скористався правом на надання заперечень на заяву відповідача.

09.03.2021 позивачем до суду надана заява, відповідно до якої просить суд долучити до матеріалів справи платіжне доручення від 03.03.2021 № 3422957 про сплату судового збору в сумі 2 270 грн. 00 коп. Подана заява підписана представником позивача адвокатом Серьогіною С.В., проте докази повноважень представника представляти інтереси АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» до вказаної заяви не надані.

Крім того, згідно із довідкою відділу документального забезпечення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.03.2021 № 63/21, платіжний документ від 03.03.2021 № 3422957 використаний у справі № 904/2196/21.

Як вбачається з комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» ухвалою господарського суду від 09.03.2021 у справі № 904/2196/21 відкрито провадження за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" до Фізичної особи-підприємця Ментій Тетяни Миколаївни про виселення, стягнення заборгованості з орендної плати, заборгованості з відшкодування витрат на утримання орендованого майна та неустойки та зупинено провадження у вказаній справі до закінчення розгляду Верховним судом у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду справи № 910/11131/19.

За вказаних обставин, господарський суд не приймає в межах розгляду даної справи подане позивачем платіжне доручення від 03.03.2021 № 3422957 в якості доказу на підтвердження сплати судового збору.

Відповідно до ч. 9 ст. 81, ч. 9 ст. 165 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Згідно зі ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Також судом враховано, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

У пункті 3 постанови № 11 від 17.10.2014 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення" визначено, що розумним, зокрема вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс Проти Греції" від 05.02.2004).

При цьому, згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо тлумачення положення "розумний строк" вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ. Критеріями оцінки розумності строку є, зокрема складність справи та поведінка заявників.

З огляду на викладене, з метою дотримання принципів господарського судочинства, суд розглянув справу в межах розумного строку.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є обставини укладення договору; правомірність нарахування плати за користування вагонами, збору за зберігання вантажу, збору за маневрову роботу локомотива, збору за телеграфне повідомлення, збору за зважування вагону; наявність підстав для застосування наслідків спливу позовної давності за заявою відповідача.

Так, судом встановлено, що 20.03.2020 між Акціонерним товариством "Українська залізниця" (залізниця) та Приватним акціонерним товариством "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" (власник колії) укладено договір про експлуатацію залізничної під`їзної колії Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат", яка примикає до станцій Інгулець регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" №ПР/М-20240/НЮдч (надалі - договір).

Пунктом 1 цього договору передбачено що згідно із Статутом залізниць України, Правилами перевезення вантажів залізничним транспортом і на умовах цього договору експлуатується під`їзна колія, яка належить власнику, що примикає до станції Інгулець регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" стрілкою №5 до продовження станційної колії №3 та стрілкою №23 до продовження станційної колії №2. Під`їзна колія обслуговується власника локомотива. Межею під`їзної колії є знаки "Межа під`їзної колії", які встановлено на подовженні колії №3 біля вхідного сигналу "Н-І", на продовженні колії №2 біля вхідного сигналу "Н-ІІ".

Рух поїздів на під`їзній колії здійснюється з додержанням Правил технічної експлуатації залізниць України, Інструкції з руху поїздів і маневрової роботи на залізницях України, Інструкції з сигналізації на залізницях України, Інструкції про порядок обслуговування і організації руху на під`їзній колії (п. 4 договору).

Здавання вагонів для під`їзної колії здійснюється за повідомленнями, які передає відповідальний працівник станції Інгулець по телефону відповідальному працівнику залізничного цеху ПрАТ "ІнГЗК" не пізніше ніж за 2 години до пред`явлення вагонів до здавання, з реєстрацією у "Книзі повідомлень про подавання вагонів під навантаження або вивантаження" форми ГУ-2 (п.5 договору).

Згідно з п. 6 договору вагони для під`їзної колії власника подаються локомотивом залізниці на одну з колій №1, 2, 3, IV, 5, 6, 7, 8, 9, 10 станції Інгулець за вказівкою чергового по залізничній станції де здійснюються передавальні операції з вагонами у технічному та комерційному відношенні. Подальший рух вагонів здійснюється локомотивом власника колії.

Всі вагони здаються на під`їзну колію у тій кількості в якій прибули на станцію Інгулець, але не більше 260 осей, вагою не більше 1430 тони (п.7 договору).

Відповідно до п. 8 договору про готовність вагонів до відправлення з під`їзної колії відповідальний працівник залізничного цеху ПрАТ "ІнГЗК" повідомляє по телефону відповідального працівника станції примикання Інгулець залізниці не пізніше ніж за одну годину до пред`явлення вагонів до здачі залізниці, з наступним надання письмового повідомлення за формою, встановленою Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 №113.

Час перебування вагонів на під`їзній колії обчислюється з моменту закінчення передавальних операцій при передачі вагонів залізницею власнику колії до моменту закінчення цих операцій при поверненні вагонів залізниці (п.10 договору).

Власник колії сплачує залізниці плату:

- за користування вагонами - згідно з Правилами користування вагонами і контейнерами;

- за зберігання вантажів у вагонах - у разі затримки їх з причин, залежних від Власника, після закінчення терміну безоплатного зберігання, сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї) - згідно з Правилами зберігання вантажів;

- інші збори і плати за додаткові роботи і послуги, що виконує залізниця для власника - згідно з діючими нормативними документами.

Збори і плати вносяться на підставі ст. 62 Статуту залізниць України у національній валюті України, на умовах попередньої оплати на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання філії "ЄРЦД" (п. 14 договору)

У відповідності з п. 21 договору цей договір вважається укладеним з моменту підписання його сторонами та скріплення печатками, і діє з 1 квітня 2020 року до 31 березня 2021 року включно.

Доказів припинення, зміни, визнання недійсним або розірвання вказаного договору сторонами суду не надано.

На виконання вказаного договору, 27.07.2020 за накладною № 47485560 залізницею прийняті до перевезення зі станції Інгулець Придніпровської залізниці до станції Берегова Одеської залізниці вагони з вантажем гематит (концентрат залізорудний), серед яких вагон № 62604061 (а.с. 25).

Відправник вантажу - ПрАТ Інгулецький ГЗК, одержувач - ДП "МТП Південний".

На шляху прямування 27.07.2020 на попутній станції Тимкове Одеської залізниці вказаний вагон № 62604061 затриманий з причини підозри завантаження понад його вантажопідйомність.

Час затримки вагону для виправлення навантаження залізницею зафіксовано актами загальної форми ГУ-23 станції Тимкове Одеської залізниці від 27.07.2020 № 10642, від 28.07.2020 № 10644 від 08.08.2020 № № 64, 65, 67, які підписані представниками станції.

Після проведення контрольного зважування вагону № 62604061 на справних 150т тензометричних статичних вагах ст. Тимкове ВТВ-1СТ (повірка 10.06.2020р.) виявлено наступне: згідно документу тара вагону складає 23350 кг, нетто 69800 кг. Фактично брутто: 98160 кг, тара 23350 кг, нетто 74810 кг, що більше зазначеного в документі на 5010 кг, та більше вантажопідйомності вагона на 4810кг. Вантаж завантажено насипом, в чотири пагорби. Факт неправильно зазначеної маси вантажу в спірному вагоні зафіксовано комерційним актом № 414115/35 від 28.07.2020.

Після виправлення навантаження позивачем вагон № 62604061 за досилочною накладною №42052639 відправлений на станцію призначення Берегова Одеської залізниці, вагон № 65163909 з надлишком вантажу вагою 5010 кг за досилочною накладною № 42528554 відправлений на станцію відправлення Інгулець придніпровської залізниці.

Враховуючи наведені вище обставини щодо затримки вагону за вказаною накладною на станції Тимкове Одеської залізниці, за час затримки спірного вагону, а саме: з 17:39 год. 27.07.2029 по 14:46 год. 08.08.2020, що відображено у складених актах загальної форми ГУ-23 від 08.08.2020, позивачем розраховано та заявлено до стягнення плату за користування вагонами у загальній сумі 964 грн. 60 коп. (без ПДВ), яка включена до відомості плати за користування вагонами форми ГУ-46 № 27089188 (а.с. 7).

Відомість підписана відповідачем із застереженням про відмову в оплаті, оскільки відвантажений надлишок вантажу, що перевозився, не відповідає зазначеному у документі (зважування вагону із перезавантаженим концентратом на станції Інгулець.

Крім того, відповідно до накопичувальних карток форми ФДУ-92 № 21089051, № 27089053, позивачем розраховані та заявлені до стягнення:

2 653 грн. 50 коп. без ПДВ - збір за маневрову роботу локомотива відповідно до пп. 1.8 п. 1 розділу Ш Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги та Коефіцієнтів, що застосовуються до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги (далі Збірник тарифів), затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 317 від 26.03.2009 (із змін. і доп.) /зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12.04.2009 за № 340/16356/;

1 813 грн. 80 коп. без ПДВ збір за зберігання вантажу відповідно до пп. 2.1 п. 2 розділу Ш Збірника тарифів (збір за зберігання вантажу масою 74810 кг 2 доби);

640 грн. 90 коп. без ПДВ збір за чотири телеграфні повідомлення відповідно до п. 10 розділу Ш Збірника тарифів;

909 грн. 20 коп. без ПДВ збір за зважування вантажу у спірних вагонах на вагонних вагах відповідно до пп. 4.1 п. 4 розділу Ш Збірника тарифів.

Вказані накопичувальні картки також підписані відповідачем із застереженням про відмову в оплаті, оскільки відвантажений надлишок вантажу, що перевозився, не відповідає зазначеному у документі (зважування вагону із перезавантаженим концентратом на станції Інгулець.

Разом з тим, позивачем на підставі акту загальної форми № 65 від 08.08.2020 нарахований добір тарифу за перевезення надлишку вантажу у вагоні № 62604061 по накладній № 47485560 від 27.07.2020 масою 5010 кг за станції Інгулець до станції Тимкове в сумі 1 819 грн. 40 коп. без ПДВ.

Відмова відповідача від сплати нарахованої позивачем плати за користування вагонами і додаткових зборів і є причиною виникнення спору.

Відповідач доказів добровільної сплати зазначених платежів на час розгляду справи суду не надав.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною першою статті 306 Господарського кодексу України перевезенням вантажів у цьому Кодексі визнається господарська діяльність, пов`язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами.

Відповідно до частини п`ятої статті 307 Господарського кодексу України, яка кореспондується з положеннями частини другої статті 908 та статті 920 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

За частиною другою статті 5 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 (далі Статут), нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Відповідно до статті 71 Статуту взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під`їзних колій визначаються договором. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під`їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів).

За приписами статті 119 Статуту за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.

Згідно з пунктом 2 розділу 1 та пунктом 3 розділу П Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 року № 113 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.03.1999 р. за № 165/3458), за користування вагонами і контейнерами вантажовідправники, вантажоодержувачі, власники під`їзних колій, порти, організації, установи, фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності (далі - вантажовласники) вносять плату.

Облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46 (додаток 1), Відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к (додаток 11), які складаються на підставі Пам`яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45 (додаток 2), Пам`яток про видачу/приймання контейнерів форми ГУ-45к (додаток 8), Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами (додаток 12), Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а (додаток 3), Актів загальної форми ГУ-23 (додаток 6).

Пунктом 4 даних Правил встановлено, що Відомості плати за користування вагонами, контейнерами складаються на вагони, контейнери, що подаються під навантаження та вивантаження, є документами обліку часу перебування вагонів, контейнерів у пунктах навантаження та вивантаження та на під`їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами, контейнерами. Відомості плати за користування вагонами (контейнерами) мають підписуватися працівником станції і вантажовласника щоденно або в періоди пред`явлення їх станцією до розрахункового підрозділу, що встановлюються начальником залізниці

Згідно з пунктами 6, 8 Правил усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника. У разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції вантажовласника. В акті вказується час початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Відповідно до пункту 12 розділу ІІІ Правил користування вагонами і контейнерами загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година.

За статтею 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Матеріалами справи підтверджується, що станцією затримки Тимкове Одеської залізниці оформлені відповідні документи, у тому числі акти форми ГУ-23 від 27.07.2020, 28.07.2020, 08.08.2020, на підставі яких за час знаходження спірних вагонів на станції Тимкове Одеської залізниці відповідно до Правил користування вагонами і контейнерами розрахована плата за користування спірними вагонами у сумі 964 грн. 60 коп. без ПДВ.

Відповідно до пункту 2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 № 644 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 864/5085), усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника.

Заявлений позивачем збір за зберігання вантажів у сумі 1 813 грн. 80 коп. без ПДВ включений ним до накопичувальної картки, так само як і всі інші заявлені ним до стягнення збори.

Збір за зберігання вантажу розраховується згідно з пунктом 8 Правил зберігання вантажів.

Відповідно до наведеного пункту Правил збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо).

Згідно з пунктом 2.1 Збірника тарифів термін безоплатного зберігання обчислюється згідно з відповідними Правилами.

Збір за зберігання вантажу у сумі 1 813 грн. 80 коп. без ПДВ розрахований позивачем за зберігання вантажу масою 74810 кг за 2 доби та з використанням тарифу 4,0 грн. за одну тонну вантажу, що відповідає пп. 2.1 п. 2 розділу Ш Збірника тарифів.

Здійснений позивачем розрахунок збору у сумі 2 653 грн. 50 коп. безз ПДВ за маневрову роботу локомотива відповідає вимогам пп. 1.8 п. 1 Збірника тарифів, згідно з яким за маневрову роботу, що виконується локомотивом залізниці не одночасно з подачею або забиранням вагонів на вимогу власника під`їзної колії, вантажовласника або порту нараховується збір у розмірі 292,6 грн за кожні півгодини роботи локомотива, рахуючи неповні півгодини за повні. До такої роботи належать: переставляння вагонів з одного вантажного фронту на інший, переміщення вагонів на фронті; подача вагонів на ваги і для дозування; прибирання вагонів після зважування та дозування; у випадках, коли навантаження або вивантаження виконується в присутності локомотива залізниці (подача стисненого повітря від локомотива тощо); інша маневрова робота з вагонами на станціях, під`їзних коліях та інших місцях незагального користування.

Розраховуючи збір за зважування вантажу на вагонних вагах, заявлений до стягнення у сумі 909 грн. 20 коп. без ПДВ, позивач використав тариф у сумі 75,20 грн. за один вагон, що узгоджується з пп. 4.1 п. 4 розділу Ш Збірника тарифів.

Відповідно до таблиці 3 пункту 10 розділу III Збірника тарифів ("Збори за роботи та послуги, пов`язані з перевезенням вантажів") за видачу довідок у письмовому вигляді телеграфом, пов`язаних з перевезенням вантажів та проведенням розрахунків за них, передбачений збір у сумі 53,0 грн. за відправку.

Позивачем надані копії чотирьох телеграм про затримку спірних вагонів зі станції Тимкове Одеської залізниці на адресу відповідача (а.с. 11-14).

Отже, розрахунок позивача в цій частині відповідає п. 10 розділу Ш Збірника тарифів.

На підставі акту загальної форми №65 від 08.08.2020, складеному станцією Тимкове Одеської залізниці, позивачем нарахований добір тарифу за перевезення фактичної маси вантажу у вагоні №62604061 по накладній №47485560 від 27.07.2020, розрахований на підставі Збірнику тарифів та складає: 1226,00х1,484= 1819,40 грн., де 1226,00 грн. тариф за масу вантажу до 10 тон, схема 1 Збірнику тарифів, за відстань 65 км (Тимкове-Інгулець), із застосуванням коефіцієнту 1,484.

З огляду на викладене, вищевказані нарахування у загальній сумі 10 561 грн. 68 коп. з ПДВ визнаються судом обґрунтованими та правомірно заявленими позивачем до стягнення з відповідача.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Господарський суд зазначає, що відповідачем не надано належних доказів на спростування заявлених позовних вимог та не доведено підстави застережень, викладених у відомості та накопичувальних картках.

Разом з тим, розглянувши заяву відповідача про застосування строку позовної давності, господарський суд зазначає таке.

Відповідно до ст. ст. 256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 258 Цивільного кодексу України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

За змістом ч. 1 ст. 261 названого Кодексу позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Положеннями ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а статті 258 - до окремих вимог встановлено позовну давність в один рік.

Частиною 3 ст. 925 Цивільного кодексу України, яка є загальною нормою, визначено, що до вимог, що випливають із договору перевезення вантажу, пошти, застосовується позовна давність в один рік з моменту, що визначається відповідно до транспортних кодексів (статутів).

Відповідно до ч. 5 ст. 315 Господарського кодексу України для пред`явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення, встановлюється шестимісячний строк.

За нормами ст. 137 Статуту залізниць України позови залізниць до вантажовідправників, вантажоодержувачів і пасажирів, що випливають із цього статуту, можуть бути подані відповідно до установленої підвідомчості чи підсудності до суду за місцем знаходження відповідача протягом 6 місяців. Зазначений шестимісячний термін обчислюється: а) щодо стягнення штрафу за невиконання плану перевезень - після закінчення п`ятиденного терміну, встановленого для сплати штрафу; б) в усіх інших випадках - з дня настання події, що стала підставою для подання позову.

Вказане положення пов`язує шестимісячний термін для пред`явлення перевізником позову саме з моментом настання події, що є підставою для подання позову.

Як встановлено судом, затримка спірного вагону відбулася у зв`язку з комерційною несправністю, підозрою на завантаження вагону понад його вантажопідйомність та встановленим у подальшому залізницею порушенням відповідачем вимог п. 4.1 глави 1 додатку 3 до СМГС, тому вартість проведених залізницею робіт, необхідних для здійснення виправлення навантаження, а також плата за користування вагонами має в будь-якому випадку оплачуватися вантажовідправником.

Затримка вагону за вказаних причин є триваючою дією, яка охоплює певний проміжок часу, і щодо якої як єдиної події і розпочинається перебіг позовної давності. Відповідно моментом, з якого розпочинається перебіг строку позовної давності до позовних вимог у цій справі, є день настання події, що стала підставою для подання позову, а саме: день закінчення затримки вагону, що зафіксовано в акті загальної форми ГУ-23.

Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.12.2019 у справі № 906/168/18.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, факт затримки вагону у встановленому порядку зафіксовано актами загальної форми ГУ-23 від 08.08.2020 № № 64, 67, на підставі яких позивачем розраховано плату за користування вагонами, збір за зберігання вантажу, збір за телеграфне повідомлення про затримку, плату за маневрову роботу, які були виконані залізницею через затримку вагону.

Наведене спростовує твердження відповідача, що право позивача на звер нення до суду виникло з часу складання комерційного акту від 28.07.2020 № 414115/35.

Отже, вищевказаними актами загальної форми зафіксований час закінчення затримки вагону, тому, враховуючи правила обчислення перебігу строку позовної давності до позовних вимог перевізника до вантажовідправників, встановлені у статті 137 Статуту залізниць України, правила визначення початку перебігу строку, встановлені у статті 253 Цивільного кодексу України, перебіг шестимісячного строку позовної давності до позовних вимог у цій справі (щодо усіх нарахованих платежів) починається з 09.08.2020, тобто з дня, наступного за днем закінчення затримки вагонів, та відповідно закінчується 09.02.2021.

Згідно з датою на поштовій накладній, що містяться на поштовому конверті (а.с.45), даний позов направлено залізницею до суду 29.01.2021, тобто в межах строку позовної давності, що свідчить про відсутність підстав для задоволення заяви відповідача.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Разом з тим, як встановлено судом, при звернені позивача із даним позовом до суду останнім не надано доказів сплати судового збору, який з урахуванням ціни позову складає 2 270 грн. 00 коп.

Оскільки факт несплати позивачем судового збору встановлений судом в процесі розгляду справи, а наданий позивачем платіжний документ від 03.03.2021 № 3422957 використаний у справі № 904/2196/21 та не прийнятий судом в якості доказу на підтвердження сплати судового збору, господарський суд вважає за необхідне стягнути належну суму судового збору з позивача в доход Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 165, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" (50064, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Рудна, 47, ) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, 5, ) в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (49602, м. Дніпро, пр. Д. Яворницького, 108, код ЄДРПОУ ВП: 40081237) 768 грн. 96 коп. (сімсот шістдесят вісім грн.. 96 коп.) збору за повідомлення, 3 184 грн. 20 коп. (три тисячі сто вісімдесят чотири грн.. 20 коп.) збору за маневрову роботу, 2 176 грн. 56 коп. (дві тисячі сто сімдесят шість грн.. 56 коп.) збору за зберігання вантажу, 1 091 грн. 04 коп. (одну тисячу дев`яносто одну грн.. 04 коп.) збору за зважування вантажу, 1 157 грн. 58 коп. (одну тисячу сто п`ятдесят сім грн.. 58 коп.) плати за користування вагонами, 2 183 грн. 28 коп. (дві тисячі сто вісімдесят три грн.. 28 коп.) добору тарифу за перевезення, 2 270 грн. 00 коп. (дві тисячі двісті сімдесят грн. 00 коп.) витрат зі сплати судового збору.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, 5, ) в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (49602, м. Дніпро, пр. Д. Яворницького, 108, код ЄДРПОУ ВП: 40081237) в дохід Державного бюджету України 2 270 грн. 00 коп. (дві тисячі двісті сімдесят грн. 00 коп.) судового збору.

Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Повне рішення складено 22.04.2021

Суддя І.А. Рудь