РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.03.2021Справа № 910/19397/20

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді ДЖАРТИ В. В., за участі секретаря судового засідання Рєпкіної Ю. Є., розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВАГОНТРАНСІНВЕСТ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕЙЛ ЛОДЖИСТІКС"

про стягнення коштів за договором у розмірі 1 345 200,00 грн,

Представники учасників процесу згідно протоколу від 24.03.2021,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У грудні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ВАГОНТРАНСІНВЕСТ" (далі - позивач, Товариство) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕЙЛ ЛОДЖИСТІКС" (далі - відповідач, Орендар) про стягнення коштів за договором у розмірі 1 345 200,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням з боку відповідача договірних обов`язків за договором оренди залізничного рухомого складу від 15.11.2017 № 2-37/11-17 від 15.11.2017, щодо збереження вагонів № 52345808, № 58697020, № 62073135.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 14.12.2020 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі № 910/19397/20, постановив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 20.01.2021 та встановив строки для подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень на відповідь на відзив та інших доказів.

05.01.2021 до суду надійшов відзив на позов.

12.01.2021 від позивача надійшла відповідь на відзив.

За наслідками судового засідання 20.01.2021 суд ухвалив закрити підготовче провадження та призначити справу № 910/19397/20 до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 24.02.2021, сторонам встановлено строки на вчинення процесуальних дій.

У зв`язку з перебуванням судді Джарти В. В. у відпустці судове засідання 24.02.2021 не відбулося, а тому ухвалою суду від 01.03.2021 розгляд справи по суті був призначений на 24.03.2021.

У призначеному судовому засіданні 24.03.2021 представник позивача просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини та факти, викладені у позову та відповіді на відзив.

У свою чергу представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, надавши пояснення, аналогічні тим, що викладені у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив.

Відповідно статті 233 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВАГОНТРАНСІНВЕСТ», як орендодавцем, й Товариством з обмеженою відповідальністю «РЕЙЛ ЛОДЖИСТІКС», як орендарем, було укладено Договір № 2-37/11-17 оренди залізничного рухомого складу від 15.11.2017 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору Орендодавець зобов`язується передати, а Орендар прийняти в оренду залізничний рухомий склад Орендодавця (далі - PC, вагони), технічно придатний до перевезень. Номери PC, кількість, модель, рік побудови і вид PC зазначаються в Актах прийому-передачі вагонів в оренду, що є його невід`ємною частиною.

Згідно із актом прийому-передачі вагонів в оренду від 01.01.2018 Орендодавець передав, а Орендар прийняв згідно умов договору № 2-37/11-17 від 15.11.2017 залізничні вагони № 52345808, № 58697020, № 62073135 (далі - вагони, напіввагони).

За твердженнями Товариства, Відповідач не виконує умов Договору: не забезпечив схоронність вагонів, Відповідач здійснював перевезення вантажів на непідконтрольній території України, внаслідок чого дані вагони заблоковані на непідконтрольній території. Таким чином, Відповідач допустив втрату вагонів Позивача і не відшкодував Позивачу ринкову вартість заблокованих вагонів або не передав у власність Позивача інші рівнозначні вагони, як це передбачено п. 5.5. Договору.

Відповідач оплачував орендну плату за вказані вагони по січень 2020 року включно, а в лютому 2020 року направив лист від 13.02.2020 № 128, яким повідомив, що 15.03.2017 Радою національної безпеки і оборони України було прийнято рішення «Про невідкладну додаткові заходи із протидії гібридним загрозам національній безпеці України», відповідно до даного рішення було тимчасово зупинене переміщення вантажу через певні лінії кордону Донецької та Луганської областей. На підставі вищезазначеного рішення, розпорядженням AT «Укрзалізниця» від 16,03,2017 були введені тимчасові обмеження № Ц-1/2-2/156 та № Ц- 1/2-2/157 на перевезення всіх вантажів та порожніх вагонів призначенням на/із станції, що знаходяться на території, на якій органами державної влади тимчасово не здійснюються або здійснюються не в повному обсязі їх повноваження. У зв`язку із введенням Конвенційних заборон з 16.03.2017 по сьогоднішній час на території обмеженого залізничного сполучення простоюють орендовані вагони з наступними номерами № 52345808, № 58697020, № 62073135. Зазначені обставини унеможливлюють будь-яке використання вагонів, починаючи із 01.02.2020 Відповідач не буде здійснювати оплату орендної плати за вказані вагони, а також не може повернути вагони з орендного користування під час дії даних обмежень.

Із даного листа Відповідача слідує, що останній здійснював перевезення вантажів даними орендованими вагонами та ці вагони є заблокованими на непідконтрольній території, тобто Відповідач не забезпечив схоронність вагонів.

Відповідач листом від 12.03.2020 № 196 просив при оформленні щомісячних актів виконаних робіт, не включати в них вагони № 52345808, № 58697020, № 62073135.

Позивач листом № 12/03-2020-ВТІ від 12.03.2020 зазначив, що згідно умов договору, зокрема п. 3.2.3., п. 5.5. п. 7.1., відповідно до яких Відповідач зобов`язаний за свій рахунок забезпечити схоронність вагонів; а в разі їх заблокування і не можливості використання, повинен за вибором Позивача надати рівнозначні вагони у власність Позивача або виплатити ринкову вартість вагонів; форс-мажорні обставини підтверджуються довідкою ТПП України, в якій вказується строк дії форс-мажорних обставин. За таких обставин, Позивач запропонував Відповідачу або повернути орендований рухомий склад на територію, підконтрольну владі України, зокрема, на станцію призначення Знам`янка Одеської залізниці або надати у власність Позивача рівнозначний рухомий склад із аналогічними технічними характеристиками.

Відповідач листом № 222 від 26.03.2020 зазначив ті самі обставини, що і раніше, а також вказав, що вагони виявилися заблокованими на станціях Комунарськ, Штерівка та Мушкетове, які знаходяться на території, де здійснюється антитерористична операція. Відповідач не може повернути дані вагони, посилаючись на форс-мажорні обставини, якими на думку Відповідача є проведення АТО.

Позивач направив Відповідачу претензію № 22/04-2020-ВТІ від 22.04.2020, в якій просив, щоб Відповідач протягом 30-ти календарних днів з дати отримання даної претензії вирішив питання щодо напіввагонів № 52345808, № 58697020, № 62073135 власності ТОВ «Вагонтрансінвест», а саме: продовжив нараховувати орендну ставку або повернув рухомий склад за реквізитами, що вказані в даній претензії, або надав рівнозначний рухомий склад із аналогічними технічними характеристиками.

Відповідач у відповіді на претензію № 367 від 18.05.2020 повідомив, що у зв`язку із введенням Конвенційних заборон з 16.03.2017 по сьогоднішній час на території обмеженого залізничного сполучення простоюють орендовані вагони з наступними номерами № 52345808, № 58697020, № 620 73135, знаходяться на непідконтрольній Україні території станціях Комунарськ, Штерівка та Мушкетове. Таким чином, Відповідач не має можливості повернути вагони на станцію Знам`янка Одеської залізниці, Відповідач не вбачає жодних підстав для задоволення претензії Позивача, а тому в задоволенні вимог за претензією відмовляє в повному обсязі.

Звертаючись із даним позовом до суду Позивач вважає, що Відповідачем порушено пункти 1.3, 3.2.3., 3.2.7., 5.5. Договору, саме тому Позивач має право на підставі п. 5.5. Договору на стягнення коштів за Договором - ринкової вартості заблокованих вагонів № 52345808, № 58697020, № 62073135, які не можуть в подальшому використовуватися для перевезення.

Відповідно до п. 1.3. Договору Орендодавець передає Орендарю PC, який має право виходу на колії загального користування та курсування по залізницях країн СНД і Балтії, крім РФ. При цьому Орендарю забороняється використовувати PC на тимчасово непідконтрольній території України (зона АТО, АР Крим).

Як вбачається із даного пункту Відповідач не мав права використовувати орендовані вагони на тимчасово непідконтрольній території (зона АТО), проте Відповідач не дотримався умов даного пункту Договору і здійснював перевезення на тимчасово непідконтрольній території України.

Відповідно до п.п. 3.2.3, 3.2.7. пункту 3.2. Договору Орендар за свій рахунок забезпечує схоронність рухомого складу, його обладнання та комплектуючих, а також підтримку його в справному стані, забезпечує заходи протипожежної безпеки та безпеки перевезення. Після припинення дії цього Договору оренди або на вимогу Орендодавця, Орендар повертає Орендодавцю PC протягом 30 календарних днів у тому стані, в якому він його одержав в оренду, з урахуванням нормального зносу, попередньо очищений від залишків перевезених вантажів, при цьому складається акт прийому-передачі вагонів.

Відповідно до п. 5.5. Договору у разі пошкодження PC до ступеня вилучення з інвентарного парку або у випадках, коли PC заблокований і не може в подальшому використовуватись для перевезень, Орендар, на вибір Орендодавця, виплачує Орендодавцеві ринкову вартість вибулої одиниці PC визначеною незалежною експертною організацією, протягом узгодженого Сторонами строку на підставі документів підтверджуючих непридатність PC до подальшої експлуатації, або надає Орендодавцеві за Актом приймання-передачі рівнозначний (із аналогічними технічними характеристиками: рік виготовлення, рік виготовлення литих деталей, товщини коліс, загальний технічний стан) вагон замість вибулої одиниці.

Таким чином, пунктом 5.5. Договору встановлено спосіб захисту Позивача в разі, коли вагони заблоковані і не можуть в подальшому використовуватися для перевезень, який полягає у стягненні ринкової вартості вибулої одиниці PC визначеною незалежною експертною організацією.

Згідно Звіту про незалежну оцінку майна від 20.07.2020, складеного Приватним підприємством «ТВІ», вартість вибулих вагонів становить 1 345 200,00 грн, саме з позовом про стягнення вказаної суми з відповідача Товариство звернулось до суду. Крім вказаної суми Товариство також просить суд стягнути з Відповідача витрат на оплату послуг суб`єкта оціночної діяльності, розмір яких визначений пропорційно від заявлених вимог, а саме оцінка проводилась щодо чотирьох вагонів, а позов заявлений щодо трьох.

Крім того Товариство зазначило, що Конвенційні заборони діють з березня 2017 року, а Договір між Позивачем та відповідачем укладено пізніше - в листопаді 2017 року. Саме тому Конвенційні заборони не є перешкодою для Відповідача, оскільки про зміст таких Конвенційних заборон Відповідач знав на момент укладення Договору.

Відповідач у своєму відзиві та запереченнях на відповідь на відзив проти позову заперечує та зазначає, що Позивачем не доведено наявності ознак протиправної поведінки в діях Відповідача, що унеможливлює покладення на Орендаря обов`язку відшкодування збитків, як вартості заблокованих вагонів. Також, за твердженнями Відповідача має місце порушення умов укладеного Договору з боку Товариства щодо своєчасного планового ремонту вагонів.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, щодо позову господарський суд дійшов висновку про наступне.

Частинами 1 та 2 статті 509 Цивільний кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Згідно із абзацом 2 частини 1 статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору (статті 626 ЦК України).

Згідно зі статтями 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є не обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Укладений між сторонами Договір № 2-37/11-17 оренди залізничного рухомого складу від 15.11.2017 за своєю правовою природою є договором оренди, найму.

Відповідно до частини 1 статті 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

Як вказано судом вище та не спростовано сторонами, умовами пункту 5.5. Договору передбачено, що у разі пошкодження PC до ступеня вилучення з інвентарного парку або у випадках, коли PC заблокований і не може в подальшому використовуватись для перевезень, Орендар, на вибір Орендодавця, виплачує Орендодавцеві ринкову вартість вибулої одиниці PC визначеною незалежною експертною організацією, протягом узгодженого Сторонами строку на підставі документів підтверджуючих непридатність PC до подальшої експлуатації, або надає Орендодавцеві за Актом приймання-передачі рівнозначний (із аналогічними технічними характеристиками: рік виготовлення, рік виготовлення литих деталей, товщини коліс, загальний технічний стан) вагон замість вибулої одиниці.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Керуючись вказаним вище, враховуючи факт того, що умовами укладеного Договору передбачений обов`язок Відповідача здійснити виплату ринкової вартості вибулої одиниці PC визначеною незалежною експертною організацією, суд дійшов про обґрунтованість позовних вимог Товариства про стягнення з Відповідача 1 345 200,00 грн вартості вибулих вагонів.

При цьому суд відзначає, що Договір, в силу приписів стаття 204 ЦК України, є дійсним, доказів оскарження чи спростування Звіту про незалежну оцінку майна від 20.07.2020, складеного Приватним підприємством «ТВІ» матеріали справи не містять.

До того ж суд вважає доводи відповідача про відсутність підстав стягнення з нього збитків помилковими, оскільки в межах даного позову Позивач, як то вбачається із позовної заяви та відповіді на відзив, не просив стягнути збитки, вважаючи наявність необхідних елементів для застосування такого виду господарського захисту інтересів, а просив виплатити оцінену ринкову вартість заблокованих вагонів, що регламентовано умовами укладеного Договору.

Разом з тим, інші доводи та заперечення сторін, надані до суду документи, не спростовують встановлених судом обставин та не можуть впливати на законність судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", § 58, рішення від 10 лютого 2010 року). Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Встановлені у цій справі обставини вказують на те, що заявлений позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Відповідно до приписів статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин 4, 5 статті 127 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Для оцінки вартості чотирьох напіввагонів Позивачем було залучено оцінювача - Приватне підприємство «ТВІ» на підставі договору № 02/07 про проведення оцінки майна від 14.07.2020. Згідно пункту 1.1. даного Договору проводилось оцінювання чотирьох напіввагонів, три з яких стосуються цієї справи, зокрема, № 52345808, № 62073135, № 58697020. Вартість послуг оцінювача згідно пункту 2.6. Договору становить - 18 000,00 грн. без ПДВ. Таким чином, вартість послуг оцінювача по оцінці трьох вагонів (№ 52345808, № 62073135, № 58697020) становить 13 500,00 грн.

З огляду на вказане, суд вважає за необхідне покласти на відповідача обов`язок відшкодування 13 500,00 грн витрат на оплату послуг суб`єкта оціночної діяльності та 20 178,00 грн судового збору. Крім того, щодо розподілу судових витрат на професійну правову допомогу суд вважає за необхідне призначити судове засідання, про яке сторони буде повідомлено.

Керуючись статтями 73-80, 86, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ВАГОНТРАНСІНВЕСТ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕЙЛ ЛОДЖИСТІКС" про стягнення коштів за договором у розмірі 1 345 200,00 грн задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕЙЛ ЛОДЖИСТІКС" (03150, місто Київ, ВУЛИЦЯ ДІЛОВА, будинок 5, корпус 2; ідентифікаційний код 40637393) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВАГОНТРАНСІНВЕСТ" (03048, місто Київ, ВУЛИЦЯ ФЕДОРА ЕРНСТА, будинок 12, квартира 122; ідентифікаційний код 39211377) 1 345 200,00 грн (один мільйон триста сорок п`ять тисяч двісті гривень 00 копійок) вартості вибулих вагонів, 13 500,00 грн (тринадцять тисяч п`ятсот гривень 00 копійок) витрат на оплату послуг суб`єкта оціночної діяльності та 20 178,00 грн (двадцять тисяч сто сімдесят вісім гривень) судового збору.

3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 16.04.2021.

СУДДЯ В. В. ДЖАРТИ