ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" квітня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/161/21

Господарський суд Одеської області у складі:

судді В.С. Петрова

при секретарі судового засідання Г.С. Граматик

за участю представників:

від позивача - Бучко В.С.,

від відповідача - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кривоозерська харчосмакова фабрика" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Н2О Дистрибьюшн Південь" про стягнення заборгованості в розмірі 574261,21 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Кривоозерська харчосмакова фабрика" звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Н2О Дистрибьюшн Південь" про стягнення заборгованості за договором поставки № 72 від 09.04.2020 р. в сумі 574261,21 грн., яка складається з суми основного боргу у розмірі 299067,90 грн., пені за несвоєчасне виконання зобов`язань у розмірі 11615,24 грн., штрафні санкції у розмірі 263578,07 грн., посилаючись на наступне.

09 квітня 2020 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Кривоозерська харчосмакова фабрика" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Н2О Дистрибьюшн Південь" був укладений договір поставки №72, згідно п. 1.2 якого позивач зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у договорі, виготовляти та передавати у власність покупцеві продукцію під знаком для товарів і послуг "Н20 Мене ллють - мене п`ють" (надалі - товар), а відповідач зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у договорі, приймати та оплачувати товар.

Відповідно до п. 1.2 договору повне найменування товару, його опис та характеристика, кількість товару, ціна одиниці товару, його вартість та інші параметри відображаються в накладних на кожну поставку, які є невід`ємною частиною договору.

Згідно п. 5.1 договору поставка товару здійснюється у відповідності із цінами, зазначеними в додатку № 1 до договору - специфікація та узгодженими сторонами в накладних на передачу товару (видаткових накладних).

Відповідно до п. 6.9 договору право власності на товар переходить до покупця з моменту фактичної передачі товару. Датою поставки товару вважається дата підписання накладної.

Як вказує позивач, відповідно до умов договору відповідачем було здійснено замовлення на виготовлення та поставку товару, а позивачем такий товар був виготовлений та поставлений відповідачу згідно наступних видаткових накладних:

1) 21 травня 2020 року була здійснена поставка товару, про що свідчить підписана представниками сторін видаткова накладна № 865 від 21.05.2020 р. на суму 87287,33 грн., а також підтвердженням поставки товару є підписана позивачем, відповідачем та перевізником (Приватним сервісним підприємством "Ньютон-Транс", ) товарно-транспортна накладна № Р865 від 21.05.2020 р. За ствердженнями позивача, поставка товару була здійснена через компанію перевізника, що також підтверджується підписаною позивачем та перевізником заявкою на перевезення № К-11187 від 21.05.2020 р., актом здачі-приймання робіт (наданих послуг) (транспортні послуги) № 1495 від 22.05.2020 р., а також платіжним дорученням № 513 від 19.06.2020 р., що свідчить про оплату послуг з доставки товару згідно виставленого перевізником акту надання послуг № 1495 від 22.05.2020 р.;

2) 26 травня 2020 року була здійснена поставка товару, про що свідчить підписана представниками сторін видаткова накладна № 889 від 26.05.2020 р. на суму 87287,33 грн., а також підтвердженням поставки товару є підписана позивачем, відповідачем та перевізником (Товариством з обмеженою відповідальністю "АВС БУД-ЛОГІСТІК", ) товарно-транспортна накладна № Р889 від 26.05.2020 р. За ствердженнями позивача, поставка товару була здійснення через компанію перевізника, що також підтверджується підписаною позивачем та перевізником заявкою на перевезення № 4 від 26.05.2020 р., актом надання послуг (транспортні послуги) № 149 від 27.05.2020 р., а також платіжним дорученням № 351 від 10.06.2020 р., що свідчить про оплату послуг з доставки товару згідно виставленого перевізником акту надання послуг № 149 від 27.05.2020 р.;

3) 25 червня 2020 року була здійснена поставка товару, про що свідчить підписана представниками сторін видаткова накладна № 1139 від 25.06.2020 р. на суму 87152,54 грн., а також підтвердженням поставки товару є підписана позивачем, відповідачем та перевізником (Приватним сервісним підприємством "Ньютон-Транс", ) товарно-транспортна накладна № Р1139 від 25.06.2020 р. За ствердженнями позивача, поставка товару була здійснення через компанію перевізника, що також підтверджується підписаною позивачем та перевізником заявкою на перевезення № К-11551 від 25.06.2020 р., актом здачі-приймання робіт (наданих послуг) (транспортні послуги) № 1912 від 26.06.2020 р., а також платіжним дорученням № 596 від 13.07.2020 р., що свідчить про оплату послуг з доставки товару згідно виставленого перевізником акту надання послуг № 1912 від 26.06.2020 р.;

4) 03 серпня 2020 року була здійснена поставка товару, про що свідчить підписана представниками сторін видаткова накладна № 1430 від 03.08.2020 р. на суму 64087,49 грн., а також підтвердженням поставки товару також є підписана позивачем, відповідачем та перевізником (Товариством з обмеженою відповідальністю "Смарт Агро Менеджмент", ) товарно-транспортна накладна № Р1430 від 03.08.2020 р. За ствердженнями позивача, поставка товару була здійснення через компанію перевізника, що також підтверджується підписаним позивачем та перевізником актом надання послуг (послуги перевезення вантажу автомобільним транспортом) № 644 від 04.08.2020 р., а також платіжним дорученням № 504 від 19.08.2020 р., що свідчить про оплату послуг з доставки товару згідно виставленого перевізником акту надання послуг № 644 від 04.08.2020 р.;

5) 08 серпня 2020 року була здійснена поставка товару, про що свідчить підписана представниками сторін видаткова накладна № 1492 від 08.08.2020 р. на суму 50540,54 грн., а також підтвердженням поставки товару є підписана товарно-транспортна накладна № Р1492 від 08.08.2020 р. За ствердженнями позивача, поставка товару була здійснення власним транспортним засобом позивача, що також підтверджується відомістю по обліку роботи автомобіля та витрат палива за період 08.08.2020 р.

Таким чином, позивач стверджує, що свої зобов`язання з виготовлення та поставки товару на адресу відповідача, виконав в повному обсязі та у відповідності до умов договору.

Відповідно до п. 5.4 договору оплата за товар, що постачається за договором, здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника.

Згідно п. 5.5 договору покупець має право здійснювати розрахунок за товар на умовах попередньої оплати та на умовах відстрочення платежу.

Наразі позивач зауважує, що 01 травня 2020 р. між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду № 1 до договору поставки № 72 від 09.04.2020 р., згідно п. 1 якої сторони дійшли згоди змінити п. 5.5.1 договору та виклали його в новій редакції, згідно якої сторони дійшли згоди про встановлення відповідної знижки на товар в залежності від умов здійснення розрахунків (платежу): повна попередня оплата - знижка 5% від базової ціни; відтермінування платежу терміном в 3 робочі дні, що настають за датою фактичного отримання товару та підписання видаткової накладної - знижка 3% від базової ціни; відтермінування на стандартних умовах: за товар, що отриманий покупцем на підставі товаросупровідних документів, покупець розраховується протягом 70 календарних днів з моменту фактичного отримання товару та підписання видаткової накладної - в такому випадку будь-яка знижка на товар відсутня.

Таким чином, позивач вказує, що максимальний термін, протягом якого відповідач зобов`язаний здійснити розрахунок з моменту фактичного отримання товару (підписання видаткової накладної) складає 70 календарних днів.

Так, за ствердженнями позивача, за період дії договору № 72 від 09.04.2020 р. відповідачем згідно умов договору було вчасно здійснено оплату позивачу в розмірі 77287,33 грн., а саме: відповідно до платіжного доручення від 29.07.2020 р. № 27 було сплачено 72287,33 грн. (призначення платежу: за воду згідно видаткової накладної № 865 від 21.05.2020 р., в т.ч. ПДВ 20% 12047,89 грн.); відповідно до платіжного доручення від 16.10.2020 р. за № 30 було сплачено 5000,00 грн. (призначення платежу: за воду згідно видаткової накладної № 865 від 21.05.2020 р., в т.ч. ПДВ 20% 833,33 грн.), що є частковою оплатою за товар, поставлений на підставі видаткової накладної № 865 від 21.05.2020 р. на суму 87287,33 грн.

Наразі позивач зауважує, що строки належної оплати відповідачем за товар по всім видатковим накладним сплинув, однак свої зобов`язання з оплати товару ТОВ "Н2О Дистрибьюшн Південь" не виконало, а тому заборгованість відповідача за договором № 72 від 09.04.2020 р. перед позивачам станом на 05.01.2021 р. складає 299067,90 грн.

Крім того, позивач посилається на п. 10.4 договору, згідно якого у разі порушення термінів оплати товару покупець зобов`язується сплатити постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої на момент прострочення, від суми заборгованості за кожен календарний день прострочення. Сплата пені не звільняє покупця від виконання зобов`язання в натурі. Відтак, з урахуванням суми та строку прострочення сплати основного боргу відповідача позивачем здійснено нарахування пені в розмірі 11615,24 грн., що заявлена до стягнення.

Також, як зазначає позивач, 19 вересня 2020 р. між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду № 2 до договору поставки № 72 від 09.04.2020 р., згідно пункту 1 якої сторони дійшли згоди доповнити договір поставки пунктом 10.6 та викласти його в наступній редакції: "10.6 У разі порушення термінів оплати товару понад 30 календарних днів покупець зобов`язується сплатити на користь постачальника штрафні санкції у розмірі 1% (один відсоток) від суми простроченої заборгованості за кожен календарний день такого прострочення. Нарахування штрафних санкції передбачених цим пунктом розпочинається на 31 (тридцять перший) день з моменту коли у покупця настав останній день строку розрахунку у відповідності до пункту 5.5.1 договору та продовжується до моменту повного погашення простроченої заборгованості. Сплата штрафних санкцій не звільняє покупця від виконання зобов`язання за договором, в тому числі і від сплати пені у відповідності до пункту 10.4 цього договору".

Відтак, оскільки відповідачем не виконані умови договору щодо оплати отриманого товару, позивачем відповідно до п. 10.6 договору нараховані відповідачу штрафні санкції від простроченої суми в розмірі 263578,07 грн., що заявлені до стягнення.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 28.01.2021 р. вказану позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Кривоозерська харчосмакова фабрика" (вх. № 170/21) залишено без руху, оскільки позовна заява не містить обґрунтованого розрахунку суми основного боргу, що заявлена до стягнення, а також позивачем у позовній заяві не наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

09.02.2021 р. до господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Кривоозерська харчосмакова фабрика" надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви (вх. № 3692/21), в якій позивачем наведено розрахунок суми основного боргу, пені та штрафних санкцій, що були заявлені до стягнення, а також наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 11.02.2021 р. позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Кривоозерська харчосмакова фабрика" прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/161/21, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження, при цьому призначено підготовче засідання.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 04.03.2021 р. у справі № 916/161/21 підготовче засідання відкладено на 26 березня 2021 р. з огляду на неявку відповідача.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 26.03.2021 р. у справі № 916/161/21 підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду по суті в засіданні суду на 12 квітня 2021 р.

Відповідач відзив на позов у встановлений судом строк не надав, також відповідач в засідання суду не з`явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи відповідач повідомлявся судом належним чином за юридичною адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Проте, надіслані судом копії ухвал суду були повернуті до суду без вручення разом з рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, що містяться в матеріалах справи, з позначкою "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до п. 4, 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За змістом п. 116 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270 (зі змінами), у разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою у порядку, визначеному у пунктах 99, 99-1, 99-2, 106 та 114 цих Правил, із зазначенням причини невручення.

В п. 99-2 вказаних Правил передбачено, що рекомендовані поштові відправлення з позначкою "Судова повістка", адресовані юридичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються представнику юридичної особи, уповноваженому на одержання пошти, під розпис. У разі відсутності адресата за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку робить позначку "адресат відсутній за вказаною адресою", яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду.

Так, надіслані на юридичні адреси відповідача копії ухвал суду повернулись на адресу господарського суду Одеської області з відміткою відділення поштового зв`язку "адресат відсутній за вказаною адресою".

Поряд з цим відповідно до частин 3, 6, 7 статті 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Суд викликає або повідомляє експерта, перекладача, спеціаліста, а у випадках термінової необхідності, передбачених цим Кодексом, - також учасників справи телефонограмою, телеграмою, засобами факсимільного зв`язку, електронною поштою або повідомленням через інші засоби зв`язку (зокрема мобільного), які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного суду від 28.01.2019р. у справі № 915/1015/16.

Також згідно ч. 4 ст. 122 ГПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. В оголошенні про виклик вказуються дані, зазначені в частині першій статті 121 цього Кодексу.

Так, господарським судом відповідач викликався через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цієї статтею.

Виходячи з вищевикладених положень ГПК України та встановлених обставин щодо порядку викликів і повідомлень відповідача, суд вважає, що відповідач є належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, що наділяє суд правом розглядати справу без його участі.

На думку суду, процесуальна поведінка відповідача при розгляді даної справи в суді свідчить про відсутність реальної зацікавленості у вирішенні даного спору у встановлений процесуальним законом строк та відповідно до положень ст. 2 ГПК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Під час розгляду справи по суті позивач підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши та дослідивши всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд дійшов наступних висновків.

09 квітня 2020 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Кривоозерська харчосмакова фабрика" (постачальник) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Н2О Дистрибьюшн Південь" (покупець) укладено договір поставки № 72, відповідно до п. 1.2 якого позивач як постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, виготовляти та передавати у власність покупцеві продукцію під знаком для товарів та послуг "Н20 Мене ллють - мене п`ють" (надалі іменується також як "товар"), а відповідач як покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, приймати та оплачувати товар.

Повне найменування товару, його опис й характеристика, кількість товару, ціна одиниці товару, його вартість та ін. параметри відображаються в накладних на кожну поставку, які є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно п. 2.1 договору якість товару, що є предметом поставки за цим договором, має відповідати наступним стандартам, технічним умовам, іншій технічній документації, яка встановлює вимоги до їх якості, або зразкам (еталонам): ДСТУ 878-93, ДСТУ 4518:2008.

Відповідно до п. 2.2 договору у разі поставки товару, який не відповідає стандартам, зазначених в пункті 2.1 даного договору, покупець має право відмовитися від його прийняття і оплати, а якщо товар оплачений або прийнятий покупцем - вимагати повернення сплаченої суми або повернути його постачальнику.

За умовами п. 2.3 договору у разі якщо покупець відмовився від прийняття товару, який не відповідає за якістю стандартам, технічним умовам, зразкам (еталонам) або умовам договору, він зобов`язаний письмово повідомити постачальника будь - яким зручним для нього способом зв`язку (поштою, факсом, електронною поштою). Постачальник зобов`язаний розпорядитися товаром у десятиденний строк після отримання повідомлення покупця.

В п. 2.4 договору зазначено, що покупець має право при прийомі товару здійснити перевірку його якістю.

Прийом покупцем товару за терміном придатності здійснюється при дотриманні наступних умов:

- товар, що швидко псується (загальний термін придатності (реалізації), встановлений виробником - до 3 місяців включно) - не менше, ніж 2/3 від загального терміну придатності;

- товар, що не прийнятий покупцем у зв`язку з простроченим терміном придатності або з інших причин втрати якості, вважається не поставленим і повинен бути прийнятий постачальником до повернення. При виникненні суперечки відносно дефектів якості товару, доказом непридатності є висновок компетентного органу.

За положеннями п. 3.1 договору мінімальна партія товару, яку за чинним договором покупець зобов`язується купувати, а постачальник - виробляти та поставляти покупцю, складає у кількісному вираженні, а саме 1062720 штук продукції "Н20 Мене ллють - мене п`ють".

Сторони протягом дії договору можуть коригувати розмір мінімальної партії товару та/або визначати її у будь-яких прийнятних одиницях виміру шляхом підписання додаткових угод до договору, але в будь-якому випадку вона повинна бути кратною кількості пляшок в одній євро - палеті, але не менше ніж 24 евро-палета.

Мінімальна партія товару - це кількість товару, яку покупець повинен замовити, постачальник відвантажити та поставити покупцю протягом всього терміну дії даного договору.

Пунктом 3.3 договору передбачено, що кількісні характеристики товару визначаються сторонами на кожну його партію відповідно до розділу 6 договору "Умови постачання і передачі товару".

В разі відмови покупця прийняти товар за обґрунтованими підставами, що визначені в даному договорі, складається акт невідповідності, в якому зазначаються причини відмови покупця від прийняття товару. Постачальник зобов`язується вивезти зазначений товар з РЦ покупця, при цьому завантаження товару здійснюється силами покупця (п. 3.6 договору).

Згідно п. 5.1 договору поставка товару здійснюється у відповідності із цінами, зазначеними в додатку № 1 - специфікація та узгоджені сторонами, та відображаються в накладних на передачу товару.

Відповідно до п. 5.2 договору у випадку запланованих змін діючих цін товару постачальник зобов`язаний письмово повідомити покупця про такі зміни не пізніше, ніж за 14 календарних днів за допомогою засобів електронного зв`язку, листом з повідомленням про вручення, факсом або іншим зручним способом. Сторони погоджують нові ціни і відображають їх у додатку № 1 специфікація, який набирає чинності з 15-го календарного дня після одержання повідомлення про зміну цін, за умови підписання її уповноваженими представниками сторін.

В п. 5.3 договору зазначено, що у ціну включаються: фактична вартість товару, податок на додану вартість (ПДВ), витрати по фасуванню, упаковці та транспортуванню товару до складу (магазину) покупця.

За положеннями п. 5.4 договору сторони погодили, що оплата за товар, що постачається за договором, здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника.

Пунктом 5.5 договору передбачено, що покупець має право здійснювати розрахунок за товар на умовах попередньої оплати та на умовах відстрочення платежу.

Відповідно до п.п. 5.5.1 п. 5.5 договору сторони дійшли згоди про встановлення відповідної знижки на товар в залежності від умов здійснення розрахунків (платежу):

- повна попередня оплата - знижка 5% від базової ціни;

- відтермінування платежу терміном в 3 робочі дні, що настають за датою фактичного отримання товару та підписання видаткової накладної - знижка 3% від базової ціни;

- відтермінування на стандартних умови: за товар, що отриманий покупцем на підставі товаросупровідних документів з першого по останній календарний день звітного місяця, покупець розраховується з першого по останній календарний день місяця, наступного за звітним. В цілях даного пункту термін звітний календарний місяць вживається в наступному значені - відрізок часу з першого до останнього числа календарного місяця, який передує місяцю в якому покупець повинен розрахуватися за отриманий від постачальника товар. Сторони домовились, що більшу частину заборгованості за товар, отриманий в звітному місяці, покупець сплачує в період з 10 по 20 число календарного місяця наступного за звітним - знижка відсутня.

Покупець обирає оптимальний для себе спосіб здійснення платежу з відповідною знижкою шляхом надання замовлення (додаток № 2 до цього договору), в якому чітко прописує умови платежу. Покупець направляє таке замовлення в період не менше 10 робочих днів до бажаної дати поставки товару на електронну поштову скриньку за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 (п.п. 5.5.2 п. 5.5 договору).

За умовами п.п. 5.5.3 п. 5.5 договору способом отримання покупцем рахунку - фактури є надсилання його на електронну поштову скриньку за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 або факсимільним способом на номер телефону НОМЕР_1 .

В п. 5.7 договору передбачено, що за наслідками діяльності сторони проводять звірку взаєморозрахунків, результати якої оформляються відповідним актом. Дані, підтверджені строронами в акті звірки, є підставою для остаточних взаєморозрахунків.

Згідно п. 5.8 договору всі грошові розрахунки за чинним договором здійснюються в національній валюті України.

Відповідно до п. 6.4 договору поставка товару здійснюється на умовах доставки силами постачальника на склад (РЦ) покупця (за адресою: м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 8). Поставка кожної партії здійснюється у встановлений в замовленні термін, але не більш, ніж 5 робочих днів. При прийомі товару представник покупця повинен перевіряти і контролювати відповідність відвантажувального товару вимогам, що відображені в замовленні, та умовам цього договору.

За положеннями п. 6.6 договору сторони погодили, що передача товару здійснюється на підставі накладних. Покупець може письмово сповістити постачальника про зразки печатки (штампу), яким матеріально відповідальна особа, що приймає товар, буде завірятиме свій підпис на супровідних документах.

Пунктом 6.9 договору передбачено, що право власності на товар переходить до покупця з моменту фактичної передачі товару. Датою поставки товару вважається дата підписання накладної.

За умовами п. 7.1 договору постачальник зобов`язується своєчасно своїми силами поставляти товар на умовах DPP (склад (магазин) покупця) згідно із Міжнародними правилами щодо тлумачення термінів "Incoterms" (в редакції 2020 року) відповідно до замовлень покупця (п.п. 7.1.1); забезпечити належну передачу товару за місцем знаходження складу (РЦ) покупця (п.п. 7.1.2); гарантувати, що якість товару відповідатиме нормам якості для категорії товарів, що постачаються, і технічно - технологічним умовам (стандартам) для даного виду товарів (до моменту його передачі покупцю і надалі - за умови відсутності з боку покупця порушень вимог зберігання товару) (п.п. 7.1.6).

Згідно п. 7.2 договору покупець зобов`язаний належним чином забезпечити прийом товару, коли він буде поставлений у відповідності з умовами цього договору (п.п. 7.2.3); оплачувати вартість товару в порядку і на умовах, визначених у цьому договорі (п.п. 7.2.4).

Сторони зобов`язуються при необхідності проводити звірку взаєморозрахунків і підписувати акти звірки (п. 7.3 договору).

Відповідно до п. 10.1 договору за невиконання або неналежне виконання цього договору сторони несуть відповідальність відповідно до умов чинного законодавства України.

За умовами п. 10.4 договору у разі порушення термінів оплати товару покупець зобов`язується сплатити постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої на момент прострочення, від суми заборгованості за кожен календарний день прострочення. Сплата пені не звільняє покупця від виконання зобов`язання в натурі.

В п. 12.1 договору зазначено, що усі питання та спори, що виникають з цього договору або пов`язані із ним, вирішуються шляхом переговорів між сторонами.

За положеннями п. 12.2 договору будь-яка суперечка в рамках цього договору може бути врегульована на вимогу однієї із сторін за допомогою переговорів, мирових угод і т.д.

Пунктом 12.3 договору передбачено, що якщо відповідний спір неможливо вирішити шляхом переговорів, він вирішується в судовому порядку за встановленою підвідомчістю та підсудністю такого спору відповідно до чинного в Україні законодавства.

Відповідно до п. 13.1 договору останній набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками обох сторін, укладений строком до 09.04.2021 р., і діє до виконання сторонами своїх зобов`язань за договором в повному об`ємі. У випадку, якщо не менше, ніж за 20 (двадцять) днів до моменту закінчення терміну його дії жодна із сторін не заявить про його майбутнє розірвання, дія договору вважається пролонгованою на рік на тих же умовах.

Цей договір може бути змінений, доповнений або достроково розірваний за угодою сторін. Зміни і доповнення, які вносяться в договір, розглядаються сторонами протягом 20 календарних днів. Всі зміни та доповнення до цього договору укладаються у письмовій формі і оформляються додатковими угодами, що є невід`ємною частиною цього договору. Можливе дострокове розірвання цього договору за ініціативою однієї із сторін за умови письмового повідомлення іншої сторони не менше, ніж за 20 (двадцять) календарних днів до передбачуваної дати його розірвання (п. 13.2 договору).

Згідно п. 14.3 договору додаткові угоди та додатки до цього договору є його невід`ємною частиною і мають юридичну силу у разі, якщо вони викладені у письмовій формі, підписані сторонами та скріплені їх печатками.

При цьому з матеріалів справи вбачається, що 01 травня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Кривоозерська харчосмакова фабрика" (постачальник) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Н2О Дистрибьюшн Південь" (покупець) було укладено додаткову угоду № 1 до договору поставки № 72 від 09.04.2020 р., відповідно до п. 1 якої сторони дійшли згоди змінити п. 5.5.1. договору та викласти його в наступній редакції: "5.5.1 Сторони дійшли згоди про встановлення відповідної знижки на товар в залежності від умов здійснення розрахунків (платежу): повна попередня оплата - знижка 5% від базової ціни; відтермінування платежу терміном в 3 робочі дні, що настають за датою фактичного отримання товару та підписання видаткової накладної - знижка 3% від базової ціни; відтермінування на стандартних умовах: за товар, що отриманий покупцем на підставі товаросупровідних документів, покупець розраховується протягом 70 (семидесяти) календарних днів з моменту фактичного отримання товару та підписання видаткової накладної - в такому випадку будь-яка знижка на товар відсутня".

В подальшому 19 вересня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Кривоозерська харчосмакова фабрика" (постачальник) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Н2О Дистрибьюшн Південь" (покупець) було укладено додаткову угоду № 2 до договору поставки № 72 від 09.04.2020 р., відповідно до п. 1 якої сторони дійшли згоди доповнити договір поставки № 72 від 09 квітня 2020 року пунктом 10.6 та викласти його в наступній редакції: "10.6. У разі порушення термінів оплати товару понад 30 календарних днів покупець зобов`язується сплатити на користь постачальника штрафні санкції у розмірі 1% (один відсоток) від суми простроченої заборгованості за кожен календарний день такого прострочення. Нарахування штрафних санкцій, передбачених цим пунктом, розпочинається на 31 (тридцять перший) день з моменту коли у покупця настав останній день строку розрахунку у відповідності до пункту 5.5.1 договору та продовжується до моменту повного погашення простроченої заборгованості. Сплата штрафних санкцій не звільняє покупця від виконання зобов`язання за договором, в тому числі і від сплати пені у відповідності до пункту 10.4 цього договору".

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 статті 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

При цьому за правилами статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Ч. 1 ст. 173 ГК України встановлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною 1 ст. 174 ГК України встановлено, що господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з частиною 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Так, укладений між сторонами по справі договір поставки є підставою для виникнення у сторін за цим договором господарських зобов`язань відповідно до ст.ст. 173, 174 ГК України (ст.ст. 11, 202, 509 ЦК України), і згідно ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання його сторонами.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В свою чергу відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Як встановлено судом, на виконання умов договору поставки № 72 від 09.04.2020 р. позивачем - ТОВ "Кривоозерська харчосмакова фабрика" на підставі замовлень відповідача була здійснена поставку обумовленого договором товару на адресу відповідача на загальну суму 376355,23 грн., що підтверджується видатковими накладними, а саме:

- № 865 від 21.05.2020 р., згідно якої позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 87287,33 грн. (в т.ч. ПДВ 14547,89 грн.);

- № 889 від 26.05.2020 р., згідно якої позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 87287,33 грн. (в т.ч. ПДВ 14547,89 грн.);

- № 1139 від 25.06.2020 р., згідно якої позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 87152,54 грн. (в т.ч. ПДВ 14525,42 грн.);

- № 1430 від 03.08.2020 р., згідно якої позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 64087,49 грн. (в т.ч. ПДВ 10681,25 грн.);

- № 1492 від 08.08.2020 р., згідно якої позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 50540,54 грн. (в т.ч. ПДВ 8423,42 грн.).

При цьому у п. 6.4 спірного договору поставки № 72 сторонами було погоджено, що поставка товару здійснюється на умовах доставки силами постачальника на склад (РЦ) покупця (за адресою: м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 8).

Так, термін DPP ("склад (магазин) покупця") Інкотермс 2020, вказаний в умовах договору, означає, що продавець здійснює поставку товару шляхом його передання перевізнику, призначеному ним самим. Додатково до цього, продавець зобов`язаний оплатити витрати перевезення товару до названого місця призначення. У даному випадку товар мав бути поставлений на підприємство відповідача за адресою: м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 8. При цьому покупець приймає на себе всі ризики та будь-які інші витрати, що можуть виникнути після здійснення поставки товару у вищезазначений спосіб.

Так, підтвердженням виконання ТОВ "Кривоозерська харчосмакова фабрика" як постачальником вказаних обов`язків, обумовлених договором, щодо здійснення перевезення товару на склад покупця - ТОВ "Н2О Дистрибьюшн Південь" є товарно-транспортні накладні, підписані покупцем, продавцем та перевізником, а також заявки на перевезення та акти здачі-приймання робіт (надання послуг), оформлені продавцем з перевізниками, а саме:

- ТТН № Р865 від 21.05.2020 р. на суму 87287,33 грн. (в т.ч. ПДВ 14547,89 грн.), заявка № К-11187 від 21.05.2020 р. та акт № 1495 від 22.05.2020 р. (перевізник - ПСП "Ньютон-Транс");

- ТТН № Р889 від 26.05.2020 р. на суму 87287,33 грн. (в т.ч. ПДВ 14547,89 грн.), заявка № 4 від 26.05.2020 р. та акт № 149 від 27.05.2020 р. (перевізник - ТОВ "АВС Буд-Логістік");

- ТТН № Р1139 від 25.06.2020 р. на суму 87152,54 грн. (в т.ч. ПДВ 14525,42 грн.), заявка № К-11551 від 25.06.2020 р. та акт № 1912 від 26.06.2020 р. (перевізник - ПСП "Ньютон-Транс");

- ТТН № Р1430 від 03.08.2020 р. на суму 64087,49 грн. (в т.ч. ПДВ 10681,25 грн.), акт № 644 від 04.08.2020 р. (перевізник - ТОВ "Смарт Агро Менеджмент");

- ТТН № Р1492 від 08.08.2020 р. на суму 50540,54 грн. (в т.ч. ПДВ 8423,42 грн.), поставка здійснена власним транспортним засобом продавця.

При цьому, поставлений позивачем товар було отримано відповідачем, що вбачається з підпису останнього на вищезазначених накладних, а також скріплено відповідною печаткою покупця.

Так, у відповідності з ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Виходячи з вищенаведеного, суд доходить висновку про належне виконання позивачем своїх зобов`язань перед відповідачем за укладеним договором щодо поставки товару згідно вищевказаних видаткових накладних та товарно-транспортних накладних.

В силу статті 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання, при якому сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено умовами договору, актами цивільного законодавства тощо.

В свою чергу отримання відповідачем поставленого з боку позивача товару є підставою виникнення у відповідача зобов`язання оплатити поставлений товар відповідно до умов договору поставки № 72 від 09.04.2020 р. та вимог чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що за загальним правилом, обов`язок покупця оплатити товар виникає після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на товар. Це правило діє, якщо спеціальними правилами або договором купівлі-продажу не встановлено інший строк оплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Так, в п. 5.5 договору встановлено, що покупець має право здійснювати розрахунок за товар на умовах попередньої оплати та на умовах відстрочення платежу.

При цьому відповідно до п.п. 5.5.1 п. 5.5 договору (в редакції додаткової угоди № 1 від 01.05.2020 р.) сторони погодили встановлення відповідної знижки на товар в залежності від умов здійснення розрахунків (платежу): повна попередня оплата - знижка 5% від базової ціни; відтермінування платежу терміном в 3 робочі дні, що настають за датою фактичного отримання товару та підписання видаткової накладної - знижка 3% від базової ціни; відтермінування на стандартних умовах: за товар, що отриманий покупцем на підставі товаросупровідних документів, покупець розраховується протягом 70 (семидесяти) календарних днів з моменту фактичного отримання товару та підписання видаткової накладної - в такому випадку будь-яка знижка на товар відсутня.

Таким чином, з огляду на вказані положення договору, оплата товару мала бути здійснена відповідачем або шляхом здійснення попередньої оплати або на умовах відстрочення платежу протягом 70 календарних днів з моменту фактичного отримання товару та підписання видаткової накладної.

Наразі, як свідчать матеріали справи, відповідачем були здійснені оплати за договором, зокрема: 29.07.2020 р. - 72287,33 грн. та 16.10.2020 р. - 5000,00 грн. Так, відповідачем була здійснена лише часткова оплата на суму 77287,33 грн. за поставлені товари за договором поставки № 72 від 09.04.2020 р.

Відтак, сума заборгованості відповідача перед позивачем за поставлений товар становить 299067,90 грн. (376355,23 грн. поставленого товару - 77287,33 грн. сплаченого відповідачем).

При цьому докази, які б підтверджували факт повної сплати відповідачем отриманого товару згідно умов договору поставки № 72 від 09.04.2020 р., в матеріалах справи відсутні. Так, несплатою позивачу у повному обсязі вартості отриманого товару за вказаними накладними в межах спірного договору поставки № 72 від 09.04.2020 р. відповідач порушив прийняті на себе зобов`язання за цим договором, що є недопустимим згідно ст. 525 Цивільного кодексу України.

Відтак, суд вважає обґрунтованими доводи позивача про наявність у відповідача заборгованості в розмірі 299067,90 грн.

Разом з тим з огляду на те, що відповідач свої зобов`язання в частині оплати поставленого товару не виконав у встановлений договором строк, то відповідно відповідач вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, що в свою чергу тягне за собою відповідні правові наслідки.

Адже за ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Щодо вимог позивача про стягнення пені в сумі 11615,24 грн. за прострочення оплати за поставлений товар суд зазначає наступне.

Невиконання зобов`язання або виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що мало місце у даному випадку (несвоєчасна сплата відповідачем вартості поставленого товару) згідно ст. 610 Цивільного кодексу України є порушенням зобов`язання, зокрема з боку відповідача.

В свою чергу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Як передбачено частиною 1 ст. 548 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. В силу ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою (штраф, пеня).

Згідно положень ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 10.4 договору у разі порушення термінів оплати товару покупець зобов`язується сплатити постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої на момент прострочення, від суми заборгованості за кожен календарний день прострочення. Сплата пені не звільняє покупця від виконання зобов`язання в натурі.

За приписами ч. 1 ст. 624 Цивільного кодексу України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Крім того, згідно ч. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 229 ГК України учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов`язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов`язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Ч. 1, 2, 4 ст. 217 ГК України передбачають, що господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції. Господарські санкції застосовуються у встановленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин.

В силу положень ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України).

Так, з огляду на несвоєчасне виконання відповідачем зобов`язань за спірним договором щодо здійснення оплати за поставлений товар позивачем нараховано відповідачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка склала 11615,24 грн., розрахунок якої наведено у позові (а.с. 5-11).

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін; розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Таким чином, договірні правовідносини між платниками і одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань врегульовано Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань".

Отже, яким би способом не визначався в договорі розмір пені, він не може перевищувати той розмір, який установлено законом як граничний, тобто за прострочення платежу за договором може бути стягнуто лише пеню, сума якої не перевищує ту, що обчислено на підставі подвійної облікової ставки Національного банку України.

Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Виходячи зі змісту зазначених норм, початком для нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано.

Враховуючи те, що відповідачем несвоєчасно були виконані зобов`язання за договором поставки № 72 від 09.04.2020 р. щодо здійснення оплати за поставлений товар згідно видаткових накладних № 865 від 21.05.2020 р. на суму 87287,33 грн., № 889 від 26.05.2020 р. на суму 87287,33 грн., № 1139 від 25.06.2020 р. на суму 87152,54 грн., № 1430 від 03.08.2020 р. на суму 64087,49 грн. та № 1492 від 08.08.2020 р. на суму 50540,54 грн., на думку суду, позивачем правомірно нараховано відповідачу пеню згідно п. 10.4 договору, виходячи з облікової ставки НБУ, що діяла у відповідному періоді прострочення. З огляду на викладене, судом було перевірено здійснений позивачем розрахунок пені в розмірі 11615,24 грн., наразі встановлено, що вказаний розрахунок пені було здійснено позивачем невірно з огляду на те, що позивачем при її розрахунку не враховано, що у 2020 році - 366 днів, а у 2021 році - 365 днів. За таких обставин, судом здійснено самостійний перерахунок пені, а саме:

- на суму боргу 10000,00 грн. по видатковій накладній № 865 від 21.05.2020 року сума пені складає 521,31 грн. (10000,00 грн. /100%х 6%х2/366 дн. х 159 дн.);

- на суму боргу 87287,33 грн. по видатковій накладній № 889 від 26.05.2020 року сума пені складає 4407,29 грн. (87287,33 грн. /100%х 6%х2/366 дн. х 154 дн.);

- на суму боргу 87152,54 грн. по видатковій накладній № 1139 від 25.06.2020 року сума пені складає 3543,25 грн. (87152,54 грн. /100%х 6%х2/366 дн. х 124 дн.);

- на суму боргу 64087,49 грн. по видатковій накладній № 1430 від 03.08.2020 року сума пені складає 1786,04 грн. (64087,49 грн. /100%х 6%х2/366 дн. х 85 дн.);

- на суму боргу 50540,54 грн. по видатковій накладній № 1430 від 03.08.2020 року сума пені складає 1325,65 грн. (50540,54 грн. /100%х 6%х2/366 дн. х 80 дн.).

Тому загальний розмір пені у зв`язку з простроченням відповідачем оплати за договором поставки № 72 від 09.04.2020 р. по вказаним видатковим накладним складає 11583,54 грн. В свою чергу, загальна сума пені за договором поставки № 72 від 09.04.2020 р. складає 11583,54 грн., яка підлягає стягненню з відповідача.

Щодо вимог позивача про стягнення штрафних санкцій у розмірі 263578,07 грн. за прострочення оплати за поставлений товар суд зазначає наступне.

Так, відповідно до п. 10.6 договору поставки № 72 від 09.04.2020 р. (в редакції додаткової угоди № 2 від 19.09.2020 р.) у разі порушення термінів оплати товару понад 30 календарних днів покупець зобов`язується сплатити на користь постачальника штрафні санкції у розмірі 1% (один відсоток) від суми простроченої заборгованості за кожен календарний день такого прострочення. Нарахування штрафних санкцій, передбачених цим пунктом, розпочинається на 31 (тридцять перший) день з моменту коли у покупця настав останній день строку розрахунку у відповідності до пункту 5.5.1 договору та продовжується до моменту повного погашення простроченої заборгованості. Сплата штрафних санкцій не звільняє покупця від виконання зобов`язання за договором, в тому числі і від сплати пені у відповідності до пункту 10.4 цього договору.

Відтак, із положень вказаного пункту договору вбачається, що "штрафні санкції" визначені сторонами як відсоток від суми простроченого платежу за кожен календарний день такого прострочення, а тому вказані штрафні санкції у даному випадку мають ознаки пені. Отже, погоджена сторонами у пункті 10.6 договору № 72 відповідальність є саме пенею. При цьому з наведеного позивачем у позові розрахунку штрафних санкцій відповідно до п. 10.6 договору вбачається, що позивачем здійснювалось їх нарахування за алгоритмом нарахування пені.

Водночас, умовами пункту 10.4 договору № 72 також передбачено стягнення пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен календарний день прострочення, що поміж іншим, є подвійним стягненням.

При цьому можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань дійсно передбачено частиною 2 статті 231 ГК України. Однак, в інших випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин права передбачати у договорі можливість одночасного стягнення двох видів пені.

За таких обставин, господарський суд вважає, що одночасне стягнення з відповідача, який порушив господарське зобов`язання за договором, пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен календарний день прострочення та пені у розмірі 1% від суми простроченої заборгованості за кожен календарний день такого прострочення суперечить статті 61 Конституції України.

В постанові Верховного Суду від 19 грудня 2019 року у справі № 912/1153/19 викладено висновок, який підлягає врахуванню судом згідно приписів ч. 4 ст. 236 ГПК України, що за наявності у договорі умов щодо подвійного стягнення пені суд має відмовляти в задоволенні позовних вимог про стягнення тієї пені, розмір та порядок нарахування якої не відповідає вимогам закону.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

За таких обставин, правомірним є стягнення пені, розмір якої відповідає вимогам статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", в той час як заявлені до стягнення штрафні санкції, які є пенею, у розмірі 263578,07 грн. обраховані позивачем з порушенням вимог вказаного закону, адже перевищують розмір подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який заявлено позовні вимоги про стягнення заборгованості.

Таким чином, враховуючи наведене вище, пеня та штрафні санкції, передбачені пунктами 10.4 та 10.6 є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому одночасне їх застосування за одне й те ж саме порушення - порушення строків оплати товару свідчать про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України, щодо заборони подвійної відповідальності за одне й те ж саме порушення, у зв`язку з чим господарський суд вважає нарахування у даному випадку штрафних санкцій за порушення термінів оплати товару необґрунтованим.

Отже, правомірним в даному випадку є стягнення лише пені, нарахованої відповідно до п. 10.4 договору у зв`язку з простроченням відповідачем оплати за договором поставки № 72 від 09.04.2020 р. по спірним видатковим накладним, що складає за розрахунком суду 11583,54 грн.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Вказані положення ЦК кореспондуються з положеннями ст. 20 ГК України.

Оцінюючи надані сторонами докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Кривоозерська харчосмакова фабрика" частково обґрунтовані та відповідають вимогам чинного законодавства і фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим підлягають частковому задоволенню.

У зв`язку з тим, що спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача та рішення відбулось частково на користь позивача, згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем при подачі позову, покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що дорівнює 4659,77 грн. (310651,44 грн. х 8613,92 грн./ 574261,21 грн.).

Керуючись ст.ст. 129, 232, 236-239, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Кривоозерська харчосмакова фабрика" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Н2О Дистрибьюшн Південь" про стягнення заборгованості в розмірі 574261,21 грн. задовольнити частково.

2. СТЯГНУТИ з Товариства з обмеженою відповідальністю "Н2О Дистрибьюшн Південь" (65012, м. Одеса, вул. Троїцька, буд. 33, приміщення 10; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кривоозерська харчосмакова фабрика" (55104, Миколаївська область, Кривоозерський район, смт. Криве Озеро, вул. Індустріальна, буд. 2; ) основний борг в сумі 299067/двісті дев`яносто дев`ять тисяч шістдесят сім/грн. 90 коп., пеню в розмірі 11583/одинадцять тисяч п`ятсот вісімдесят три/грн. 54 коп., витрати по сплаті судового збору в сумі 4659/чотири тисячі шістсот п`ятдесят дев`ять/грн. 77 коп.

3. В задоволені решти вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Кривоозерська харчосмакова фабрика" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Н2О Дистрибьюшн Південь" відмовити.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 20-денного строку з моменту складення повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 22 квітня 2021 р.

Суддя В.С. Петров