ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"12" квітня 2021 р. м. Київ Справа № 911/3459/20

Господарський суд Київської області у складі головуючого судді Янюк О.С. за участю секретаря судового засідання Мірошніченко В.В. розглянувши у судовому засіданні справу про неплатоспроможність ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

У засіданні суду брали участь:

представники боржника: Помилуйко В.О. (посвідчення адвоката КВ1636 від 18.05.2015, ордер серії КВ №008577 від 26.05.2020), Кириченко А.Є. (посвідчення адвоката КВ 5874 від 13.02.2018, ордер серії КВ №415346 від 26.10.2020);

керуючий реструктуризацією: Нікітенко М.О. (свідоцтво №1243 від 10.07.2013)

УСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Київської області (далі - суд) від 14.01.2021, зокрема, відкрито провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 (далі - боржник, ОСОБА_1 ), введено процедуру реструктуризації боргів боржника та призначено керуючим реструктуризацією ОСОБА_1 арбітражного керуючого Нікітенка Микиту Олександровича (свідоцтво № 1243 від 10.07.2013), попереднє засідання суду призначено на 01.03.2021 та вирішено інші процесуальні питання у справі.

З метою виявлення усіх кредиторів з вимогами за зобов`язаннями боржника, суд за допомогою автоматизованої системи «Діловодство спеціалізованого суду» 15.01.2021 здійснив офіційне оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 на офіційному веб-сайті Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в мережі Інтернет, номер публікації якого 65744.

Проте, у встановлений ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - Кодекс) 30-денний строк від дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника ані до суду ані до керуючого реструктуризацією жодних заяв з вимогами до боржника не надійшло, у зв`язку із чим, за результатами попереднього засідання судом постановленоухвалу від 01.03.2021, якою призначено судове засідання, на якому буде вирішено питання щодо переходу до наступної судової процедури, визначеної у ст. 6 Кодексучи закриття провадження у справі на 05.04.2021.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України), іншими законами України.

На підставі ст. 216 ГПК України у судовому засіданні оголошено перерву до 12.04.2021.

Водночас, 06.04.2021 на електронну пошту суду від керуючого реструктуризацією надійшло клопотання №30/67 від 06.04.2021 (вх. №8129/21 від 06.04.2021) про закриття провадження у даній справі на підставі п. 6 ч. 1 ст. 90 Кодексу.

12.04.2021 під час судового засідання керуючий реструктуризацією підтримав своє клопотання та просив суд його задовольнити.

Представники боржника не заперечували щодо задоволення клопотання керуючого реструктуризацією та просили, у тому числі, визнати ОСОБА_1 банкрутом.

Заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши наявні матеріали справи, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 1 Кодексу, зокрема, боржник - фізична особа неспроможна виконати свої грошові зобов`язання, строк виконання яких настав.

Частиною 2 ст. 6 Кодексу встановлено, що відповідно до цього Кодексу щодо боржника - фізичної особи застосовуються такі судові процедури:реструктуризація боргів боржника та погашення боргів боржника.

У свою чергу, відновлення платоспроможності фізичної особи урегульовано Книгою четвертою Кодексу (ст.ст. 113-135).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 120 Кодексу з моменту відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника пред`явлення кредиторами вимог до боржника та задоволення таких вимог може відбуватися лише в межах провадження у справі про неплатоспроможність та у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Кодексу подання кредиторами грошових вимог до боржника та їх розгляд керуючим реструктуризацією здійснюються в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб.

Згідно ч. 1 ст. 45 Кодексу конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

У свою чергу, кредитор - це юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство (абз. 11 ч. 1 ст. 1 Кодексу).

Проаналізувавши вищезазначені положення Кодексу у своїй сукупності, суд дійшов висновку, що у справі про неплатоспроможність конкурсними кредиторами є ті особи, які подали до суду письмові заяви з грошовими вимогами у встановлений строк та зазначені вимоги розглянуті та визнані судом.

Проте, як зазначалось вище, у встановлений ч. 1 ст. 45 Кодексу 30-денний строк від дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника ані до суду ані до керуючого реструктуризацією жодних заяв з вимогами до боржника не надійшло.

Разом з цим, із матеріалів справи вбачається, що боржник, звертаючись до суду із заявою про відкриття провадження у справі про свою неплатоспроможність, зазначив про наявне у нього прострочене зобов`язання перед Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») у розмірі 1 519 617,94грн (заборгованість за кредитом) та 1 609,50грн судового збору, на підтвердження чого надав суду заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 21.05.2013 у справі №2-796/12.

Однак, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» не вчинено дій визначених відповідними положеннями Кодексу (пред`явлення грошових вимог; доведення свого права вимоги перед судом) задля набуття статусу кредитора у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 , а відтак, вказана особа, на час проведення зазначеного судового засідання, не є кредитором боржника у розумінні ст. 1 Кодексу.

У свою чергу, за змістом п. 2 ч. 4 ст. 122 Кодексу у судовому засіданні суд розглядає погоджений кредиторами план реструктуризації боргів або приймає рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі.

Проаналізувавши зазначене положення суд дійшов висновку, що непред`явлення кредиторських вимог до боржника та, як наслідок, відсутність кредиторів у даній справі унеможливлює розгляд судом погодженого кредиторами плану реструктуризації боргів боржника.

Водночас, ч. 1 ст. 130 Кодексу, зокрема, передбачено, що господарський суд ухвалює постанову про визнання боржника банкрутом і введення процедури погашення боргів боржника у разі, якщо протягом 120 днів з дня відкриття провадження у справі про неплатоспроможність зборами кредиторів не прийнято рішення про схвалення плану реструктуризації боргів боржника або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів боржника.

Однак, зазначена норма Кодексу обмежена випадком наявності конкурсних кредиторів з правом вирішального голосу (зборів кредиторів) за умови недобросовісної бездіяльності цього органу щодо прийняття рішення про подальшу долю процедури неплатоспроможності боржника. У цьому суд вбачає встановлення законодавцем балансу між інтересами боржника, щодо якого застосовано мораторій на задоволення вимог конкурсних кредиторів, та інтересами добросовісних кредиторів такого боржника, які мають легітимні очікування щодо погашення наявних боргів боржника перед ними.

Ураховуючи зазначене та вище встановлені обставини, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання боржника банкрутом, а тому, доводи представників боржника у цій частині суд вважає необґрунтованими та такими, що не відповідають положенням Кодексу.

За таких обставин, суд не вбачає правових підстав для введення процедури погашення боргів боржника у даній справі.

Відповідно до ч. 7 ст. 123 Кодексу суд приймає рішення про закриття провадження у справі за клопотанням зборів кредиторів, сторони у справі або з власної ініціативи, якщо:

1) боржником у декларації про майновий стан зазначена неповна та/або недостовірна інформація про майно, доходи та витрати боржника та членів його сім`ї, якщо боржник упродовж семи днів після отримання звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки такої декларації не надав суду виправлену декларацію про майновий стан з повною та достовірною інформацією щодо майна, доходів та витрат боржника та членів його сім`ї;

2) майно членів сім`ї боржника було придбано за кошти боржника та/або зареєстровано на іншого члена сім`ї з метою ухилення боржника від погашення боргу перед кредиторами;

3) судовим рішенням, що набрало законної сили та не було скасоване, боржник був притягнутий до адміністративної або кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю;

4) боржник не має фінансових можливостей виплачувати заборгованість за кредитом в іноземній валюті, забезпеченим квартирою або житловим будинком, що є єдиним місцем проживання сім`ї боржника, на умовах, передбачених цим Кодексом.

Проаналізувавши наявні матеріалів справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для закриття провадження визначених ч. 7 ст. 127 Кодексу.

Водночас, ст. 113 Кодексу встановлено, що провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Так, ст. 90 Кодексу передбачено підстави для закриття провадження у справі про банкрутство.

Як зазначалось вище, керуючий реструктуризацією просить суд закрити провадження на підставі п. 6 ч. 1 ст. 90 Кодексу.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 90 Кодексу, зокрема, господарський суд закриває провадження у справі про банкрутствоякщо до боржника після офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про його банкрутство не висунуто вимог (п.6). Провадження у справі про банкрутство може бути закрито у випадку, передбаченому п. 6 ч. 1 цієї статті, лише після визнання боржника банкрутом.

Проаналізувавши зазначене та положення ст.ст. 1, 6, 58 Кодексу у своїй сукупності, суд дійшов висновку, що закриття провадження у справі про банкрутство саме на п. 6 ч. 1 ст. 90 Кодексу можливе лише у випадку ухвалення судом постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури (погашення боргів боржника), застосування якої у даній справі щодо ОСОБА_1 , як встановлено судом вище, є неможливим.

За таких обставин, суд не вбачає правових підстав для закриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника на стадії процедури реструктуризації боргів боржника на підставі п. 6 ч. 1 ст. 90 Кодексу, а отже, клопотання керуючого реструктуризацією задоволенню не підлягає.

Водночас, відповідно до п. 9 ч. 1, ч. 2 ст. 90 Кодексу, зокрема, господарський суд закриває провадження у справі про банкрутство в інших випадках, передбачених законом. Провадження у справі про банкрутство може бути закрито у випадку, передбаченому п. 9 ч. 1 цієї статті, лише до визнання боржника банкрутом.

Як встановлено судом під час провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 та станом на дату проведення даного судового засідання до боржника не висунуто жодних кредиторських вимог, що, у свою чергу, свідчить про відсутність у суду процесуальної можливості як продовжити судову процедуру реструктуризації боргів боржника так і ввести процедуру погашення боргів.

Ураховуючи зазначені обставини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для закриття провадження у справі з урахуванням п. 9 ч. 1 ст. 90 Кодексу.

При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу учасників справи на те, що у справі про неплатоспроможність не може застосуватися положення ч. 4 ст. 90 Кодексу (щодо погашення усіх вимог конкурсних кредиторів), оскільки для фізичних осіб-боржників встановлені інші підстави для звільнення боржника від боргів, які, зокрема, визначені у ч. 4 ст. 129 та ч. 1 ст. 134 Кодексу.

Крім того, додаткового суд зазначає, що ч. 2 ст. 134 Кодексу встановлено, що фізична особа, на відміну від юридичної особи, не звільняється від подальшого виконання вимог кредиторів після завершення судових процедур у справі про неплатоспроможність та обов`язку повернення непогашених боргів, а саме: 1) відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи; 2) сплати аліментів; 3) виконання інших вимог, які нерозривно пов`язані з особистістю фізичної особи. Такі вимоги, що не були повністю погашені у справі про неплатоспроможність, можуть бути заявлені після закінчення провадження у справі про неплатоспроможність у непогашеній частині.

Підсумовуючи викладене, керуючись ст.ст. 234-235 ГПК України, ст. 45, 90, 113, 122-123 Кодексу, суд -

УХВАЛИВ:

1. Клопотання керуючого реструктуризацією ОСОБА_1 арбітражного керуючого Нікітенка Микиту Олександровича (свідоцтво № 1243 від 10.07.2013) про закриття провадження у справі №30/67 від 06.04.2021 (вх. №8129/21 від 06.04.2021) із зазначених у ньому підстав - залишити без задоволення.

2. Закрити провадження у справі №911/3459/20.

3. Припинити дію мораторію, введеного ухвалою Господарського суду Київської області від 14.01.2021.

4. Припинити повноваження керуючого реструктуризацією ОСОБА_1 арбітражного керуючого Нікітенка Микити Олександровича (свідоцтво № 1243 від 10.07.2013).

5. Копію ухвали направити учасникам справи.

Відповідно до ст. 8 Кодексу України з процедур банкрутства ухвала набрала законної сили 12.04.2021 та може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду протягом 10 днів у порядку, передбаченому ст.ст. 256-257 ГПК України з урахуванням пп. 17.5 п.17 ч.1 Перехідних положень ГПК України.

Суддя О.С. Янюк

Ухвалу підписано 16.04.2021.