ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2021м. ДніпроСправа № 904/4763/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Фещенко Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Михайлової К. В.

та представників:

від позивача: Луценко Н.В.;

від відповідача: Єременко І.Л.;

від третьої особи: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження справу

за позовом Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради (м. Дніпро)

до ОСОБА_1 (м. Дніпро)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача - Комунальне підприємство "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю" Дніпропетровської міської ради (м. Дніпро)

про стягнення заборгованості за договором оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста № 382-ДКП/13 від 19.11.2013 в загальному розмірі 36 951 грн. 32 коп. (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 06.01.2021)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У серпні 2020 року Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради (далі - позивач) звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій, на момент звернення з нею до суду, просив суд:

- стягнути з ОСОБА_1 (далі - відповідач) заборгованість за договором оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста № 382-ДКП/13 від 19.11.2013 в загальному розмірі 34 389 грн. 30 коп.;

- зобов`язати повернути балансоутримувачу - Комунальному підприємству "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю" Дніпропетровської міської ради комунальне нерухоме майно - вбудоване нежитлове приміщення, загальною площею 13,3 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом підписання акту приймання-передачі відповідно до умов договору.

Ціна позову, на момент звернення з ним до суду, складалася з наступних сум:

- 33 482 грн. 56 коп. - основний борг;

- 906 грн. 74 коп. - пеня;

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за договором оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста № 382-ДКП/13 від 19.11.2013 в частині повного та своєчасного внесення орендної плати за період з 01.11.2017 по 31.07.2020, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 33 482 грн. 56 коп. За прострочення виконання зобов`язання на підставі пункту 9.2. договору позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню за загальний період прострочення з 27.08.2019 по 27.08.2020 в сумі 906 грн. 74 коп.

З позовної заяви вбачалося, що позивачем у складі учасників провадження визначено фізичну особу - ОСОБА_1 (відповідач).

За змістом абзацу 2 частини 1, частин 6, 7 статті 176 Господарського процесуального кодексу України до відкриття провадження у справі суд повинен отримати інформацію про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача, яка не є підприємцем.

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 01.09.2020 відповідно до вимог статті 176 Господарського процесуального кодексу України була витребувана така інформація.

Після надходження відповіді, ухвалою суду від 16.09.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Від відповідача надійшли заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження (вх. суду № 44817/20 від 25.09.2020), в яких він просив суд призначити розгляд справи за правилами загального позовного провадження з викликом сторін, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву. Відповідач вважає, що справа підлягає розгляду за правилами загального позовного провадження, оскільки вона має істотне значення для нього, по своїй категорії справа є складною, оскільки обсяг та характер доказів у справі є достатньо великим, в тому числі можливо потрібно у справі призначити експертизу, витребувати іншу справу з архіву Господарського суду для огляду, і найголовніше: розгляд цієї справи становить значний суспільний інтерес, оскільки приміщення, що позивач вважає своєю власністю, належать співвласникам будинку, та не можуть бути передані в оренду особою, яка не має на це право; з цих підстав відповідач бажає надати суду особисті пояснення та відповідні докази.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. суду № 46444/20 від 05.10.2020), в якому він проти задоволення позовних вимог заперечує у повному обсязі, посилаючись на наступне:

- позивачем не доведено правомірність вимог щодо повернення орендованого майна саме третій особі, оскільки відповідно до умов договору балансоутримувачем, а також особою, яка передала його в оренду відповідачу, є інша юридична особа;

- позивачем не доведено існування орендних правовідносин між сторонами, оскільки договір оренди припинений 05.11.2016, будь-які додаткові угоди до договору між сторонами не укладались;

- позивач звернувся до суду після спливу строку позовної давності, про що відповідачем надана окрема заява;

- позивачем не надано суду підтвердження того, що площа розміром 13,3 кв.м, яка передана в оренду відповідачу, є окремим індивідуально визначеним майном та перебуває у комунальній власності територіальної громади міста;

- позивачем не надано інформації щодо передачі нежитлових, допоміжних приміщень, або приміщень загального користування будинку на баланс обслуговуючій компанії, або ОСББ, яке можливо створено мешканцями будинку;

- позивачем не зазначено в позовній заяві, що відповідачу на підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 18.11.2003 належить нежитлове приміщення ІV-4, ІV-9 площею 38,2 кв.м. В загальному користуванні IV-1 площею 17,4 кв.м, ІV-7 і площею 2,0 кв.м, вхід у підвал площею 4,5 кв.м, приямок площею 1,7 кв.м, що розташовані в житловому будинку А-5 в підвалі за адресою АДРЕСА_1 ). Договір посвідчений приватним нотаріусом Поповою І.В. та зареєстрований в нотаріальному реєстрі за № 1-3910. Право власності зареєстровано в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно 05.03.2004, про що свідчить витяг про державну реєстрацію прав від 05.03.2012 за реєстраційним номером 4982422;

- нежитлові приміщення ІV-1 площею 17,4 кв.м, IV-7 площею 2,0 кв.м, вхід у підвал площею 4,5 кв.м, приямок площею 1,7 кв.м перебувають в загальному користуванні мешканців будинку, належать їм на підставі правовстановлюючих документів на квартири, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

- позивачем в позовній заяві не зазначено, що відповідно до рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 1077 від 22.04.2004 відповідачу дозволено проведення реконструкції частини приміщень підвалу житлового будинку під приміщення з приготування та продажу шаурми по АДРЕСА_2 . Інспекцією держархбудконтролю наданий дозвіл на виконання будівельних робіт від 24.06.2004;

- відповідач вважає, що позивач безпідставно вимагає від нього плати за приміщення, яке він не мав право передавати в оренду в силу Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (в редакції, що діяла на день укладання договору оренди);

- укладаючи з відповідачем договір оренди, позивачем безпідставно віднесені приміщення загального користування мешканців будинку № 2 по бульвару Європейський до комунальної власності;

- про наявність рішення Господарського суду від 06.03.2018 по справі № 904/10312/17 відповідач не був повідомлений належним чином, дізнався про нього лише у вересні 2020 року, коли отримав позовну заяву по даній справі. Відповідач має право оскаржити рішення суду від 06.03.2018;

- позивач до теперішнього часу не вчинив жодних дій щодо повідомлення відповідача про припинення дії договору оренди. Позивачем не надіслані відповідачу повідомлення про сплату орендної плати, про повернення майна;

- отже, позивачем не вчиненні дії, що передбачені пунктом 9.9. договору оренди, а саме: вирішення спорів шляхом переговорів;

- крім того, відповідач є фізичною особою та не є підприємцем, про що свідчить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 25.09.2020, у зв`язку з чим відповідач вважає, що цей спір не підсудний Господарському суду.

Ухвалою суду від 29.09.2020 здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, розпочато розгляд справи зі стадії відкриття провадження у справі та справу призначено до розгляду у підготовчому засіданні на 20.10.2020.

Від відповідача надійшло клопотання (вх. суду № 49044/20 від 19.10.2020), в якому він просить суд:

1) витребувати з архіву Господарського суду Дніпропетровської області справу №904/10312/17 за позовом Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з орендної плати для ознайомлення в судовому засіданні;

2) витребувати у Комунального підприємства "Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації" Дніпровської міської ради інвентарну справу на будинок АДРЕСА_1 для огляду в судовому засіданні;

3) витребувати від Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради належним чином засвідчені копії наступних документів:

- документи, що підтверджують право власності територіальної громади міста Дніпро на нерухоме майно - вбудоване нежитлове приміщення загальною площею 13,3 кв.м, що розташоване в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 ;

- документи, що підтверджують надсилання в 2016 році відповідачу повідомлення про зміну істотних умов договору оренди, та пропозицію укласти додаткову угоду в зв`язку зі зміною порядку оплати орендної плати;

- документи, що підтверджують передачу прав отримання нерухомого майна площею 13,3 кв. м по АДРЕСА_1 від відповідача Комунальному підприємству "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю" Дніпровської міської ради;

- документи, що підтверджують перебування нерухомого майна площею 13,3 кв. м по АДРЕСА_1 на балансі Комунального підприємства "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю" Дніпровської міської ради.

Вказане клопотання обґрунтоване наступним:

- відповідач вважає, що справу № 904/10312/17 потрібно витребувати з архіву Господарського суду для ознайомлення в судовому засіданні задля з`ясування на яких доказах ґрунтувалися вимоги позивача щодо стягнення орендної плати після спливу терміну дії договору оренди та яке приміщення було передано відповідачу в оренду;

- від позивача потрібно витребувати документи, що підтверджують перебування вбудованого нежитлового приміщення загальною площею 13,3 кв.м, що розташоване за адресою м. Дніпро, бульвар Європейський, буд. 2, на балансі 3-ї особи - Комунального підприємства "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю" Дніпровської міської ради;

- від позивача потрібно витребувати документи, що підтверджують передачу прав отримання нерухомого майна площею 13,3 кв.м від відповідача стороною по договору оренди - Департаментом корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради 3-ій особі, як це зазначено в позовних вимогах;

- від позивача також потрібно витребувати документи, які б підтвердили, що відповідач стороною по договору оренди належним чином повідомлений про зміну істотних умов, що йому пропонували укласти додаткову угоду у зв`язку зі зміною порядку оплати орендної плати;

- для з`ясування обставин по справі від позивача потрібно витребувати документи, що підтверджують право власності територіальної громади міста Дніпро на нерухоме майно - вбудоване нежитлове приміщення загальною площею 13,3 кв.м, що розташоване в житловому будинку за адресою: м. Дніпро, бульвар Європейський, будинок 2;

- вказані письмові докази не можуть бути надані суду відповідачем, оскільки зберігаються у позивача та в КП "ДМБТІ". На усні запити відповідача було повідомлено, що надати відповідні документи можливо лише на підставі ухвали суду про витребування доказів.

У підготовче засідання 20.10.2020 з`явилися представники позивача та відповідача; представник третьої особи у вказане засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив; про день, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про отримання ухвали суду третьою особою 15.10.2020 (а.с. 136).

Судом було відзначено, що клопотання відповідача про витребування доказів подане з порушенням вимог статті 81 Господарського процесуального кодексу України в частині доведення наявності причин неможливості самостійного їх отримання відповідачем, у зв`язку з чим розгляд вказаного клопотання було судом відкладено.

Судом також було зауважено, що станом на 20.10.2020 в матеріалах справи відсутня відповідь на відзив на позовну заяву, при цьому, оскільки відзив відповідачем відправлений лише 04.10.2020, час для наданні відповіді, визначений ухвалою суду від 29.09.2020, не закінчився.

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 20.10.2020 підготовче засідання було відкладено на 06.11.2020.

Від Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур надійшов лист (вх. суду № 50313/20 від 26.10.2020), в якому він зазначив про зареєстроване місця проживання відповідача - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 з 13.03.2007.

Від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву (вх. суду № 52455/20 від 06.11.2020), в якій він заперечує проти доводів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, посилаючись на наступне:

- посилання на неповідомлення відповідача про зміну сторони договору є безпідставним, оскільки така зміна відбулась у відповідності до рішення Дніпровської міської ради № 50/36 від 24.10.2018, яке було оприлюднено у відповідності до вимог чинного законодавства на сайті міської ради;

- так само і щодо зміни порядку сплати орендної плати, яке відбулось на підставі рішення Дніпровської міської ради № 29/6 від 13.04.2016;

- повідомлення сторін договору про зміну порядку сплати орендної плати не передбачено;

- наявність окремо визначеного об`єкту нерухомого майна підтверджується умовами договору та фактом його передачі відповідачу за актом приймання-передачі від 19.11.2013 до договору оренди;

- крім того, 08.10.2013 відповідач звертався до третьої особи щодо переукладання договору оренди № 339-УКВ/09 за адресою: м. Дніпро, бульвар Європейський, 2, докази чого були долучені позивачем до матеріалів справи;

- докази перебування у комунальній власності орендованого майна були долучені позивачем до матеріалів справи (рішення Дніпропетровської міської ради № 42/61 від 06.10.2010);

- дана справа підсудна саме господарському суду; більше того, позивач звернувся з даним позовом до господарського суду після закриття відповідної цивільної справи Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська у справі № 199/6246/19;

- оскільки в порушення умов договору орендоване майно не повернуто відповідачем за актом приймання-передачі, орендна плата підлягає сплаті за весь період користування таким майном, до моменту його повернення.

У підготовче засідання 06.11.2020 з`явилися представники позивача та відповідача; представник третьої особи у вказане засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив; про день, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про отримання ухвали суду третьою особою 30.10.2020 (а.с.160).

Судом було зауважено, що станом на 06.11.2020 в матеріалах справи відсутні заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, при цьому, час для їх надання, визначений ухвалою суду від 29.09.2020, не закінчився.

Враховуючи, що встановлений Господарським процесуальним кодексом шістдесятиденний строк проведення підготовчого провадження закінчувався 16.11.2020, з метою надання можливості сторонам скористатися процесуальними правами, визначеними статтями 42 та 46 Господарського процесуального кодексу України (зокрема, подання до суду додаткових доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень), та з метою дотримання принципів господарського судочинства, а саме: рівності усіх учасників перед законом і судом та змагальності, а також для належної підготовки справи для розгляду по суті, суд вважав за необхідне продовжити строк проведення підготовчого провадження на 30 днів.

Враховуючи вказане вище, ухвалою суду від 06.11.2020 строк проведення підготовчого провадження було продовжено на 30 днів, а саме: по 30.12.2020 та відкладено підготовче засідання на 08.12.2020.

Від відповідача надійшло клопотання (вх. суду № 57821/20 від 04.12.2020), яке аналогічне за змістом та обґрунтуванням поданому раніше клопотанню (вх. суду № 49044/20 від 19.10.2020). На підтвердження неможливості самостійного отримання відповідачем вказаних в клопотанні доказів було долучено до матеріалів справи лист-відмову Комунального підприємства "Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації" Дніпровської міської ради № 13799 від 20.11.2020.

Від позивача надійшли додаткові пояснення (вх. суду № 58235/20 від 08.12.2020), в яких він зазначив таке:

- з листа управління з питань комунальної власності департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради (далі - Управління) № 4/10-1935 від 24.11.200 вбачається, що відповідно до рішення міської ради від 06.10.2010 № 42/61 "Про внесення доповнень до рішення міської ради від 02.12.2009 № 52/52 "Про передачу на баланс КП "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю" об`єктів нерухомого майна нежитлове приміщення, загальною площею 13, 3 кв. м по бульвару Європейському, 2 підлягало передачі на баланс КП "Бюро";

- відповідно до Акту приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів 01.06.2012 та Авіз № 45 від 01.06.2012 зазначене приміщення було передано з балансу КВЖРЕП Бабушкінського району на баланс КП "Бюро";

- відповідно до наданих відомостей (форма 2) станом на 01.04.2016 загальна площа нежитлового приміщення по бульвару Європейському, 2 становить 13, 3 кв.м.;

- відповідно до проведеної у 2017 році технічної інвентаризації та технічного паспорту на нежитлове приміщення № IV в житловому будинку літ. А-5 по бульвару Європейському, 2 - площа зазначеного приміщення становить 13, 4 кв. м.;

- таким чином, відповідно до наданих відомостей (форма 2) станом на 01.06.2018 загальна площа нежитлового приміщення № IV в підвалі у житловому будинку літ. А - 5, а ґанок, а1 вхід, по бульвару Європейському, 2 становить 13,4 кв. м.;

- як вже зазначалося у відповіді на відзив, на виконання рішення Дніпропетровської міської ради № 29/6 від 13.04.2016, орендар зобов`язаний сплачувати 70% від загальної суми орендної плати на користь орендодавця до міського бюджету та 30% від загальної суми орендної плати на рахунок балансоутримувача об`єкта оренди починаючи з 20.04.2016;

- крім того, відповідно до пункту 1 наказу Департаменту корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради № 22 від 28.04.2016 "Про внесення змін до договорів оренди в частині спрямування плати за оренду нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста до міського бюджету" (далі - Наказ) зазначено, що з моменту оприлюднення 20.04.2016 на офіційному веб-сайті Дніпропетровської міської ради рішення міської ради від 13.04.2016 № 29/6, застосувати засади цього рішення до діючих договорів оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста з 20.04.2016.

- пунктом 2.2. Наказу визначено, що за зверненням орендарів або балансоутримувачів об`єктів оренди слід готувати додаткові угоди до діючих договорів оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста;

- отже, з урахуванням визначеного, пунктами Наказу не передбачено обов`язок повідомляти сторін договору про зміну щодо сплати за оренду нерухомого майна;

- пунктами 2.5 та 2.7 договору передбачено, що у разі припинення договору об`єкт оренди повертається протягом 5 календарних днів з дати припинення договору, обов`язок щодо складання акту приймання - передачі при поверненні об`єкту покладається на відповідача.

У підготовче засідання 08.12.2020 з`явилися представники позивача та відповідача; представник третьої особи у вказане засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив; про день, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

У судовому засіданні протокольно було оголошено перерву до 12.01.2021.

Від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог (вх. суду № 471/21 від 06.01.2021), в якій він просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста № 382-ДКП/13 від 19.11.2013 в загальному розмірі 36 951 грн. 32 коп., яка складається з наступних сум:

- 36 322 грн. 06 коп. - основний борг - орендна плата за період з 01.11.2017 по 20.10.2020;

- 629 грн. 26 коп. - пеня за період прострочення з 16.01.2020 по 21.12.2020.

Враховуючи, що позивачем було дотримано порядок звернення із такою заявою, визначений Господарським процесуальним кодексом України, заява була прийнята до розгляду та подальший розгляд справи здійснюється, виходячи із уточнених позивачем позовних вимог.

Від відповідача надійшла заява (вх. суду № 820/21 від 11.01.2021), в якій він просив суд розглянути та задовольнити клопотання відповідача про витребування доказів, посилаючись на неможливість самостійного їх отримання відповідачем, на підтвердження чого до матеріалів справи було долучено лист-відмову Комунального підприємства "Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації" Дніпровської міської ради № 15481 від 28.12.2020.

У підготовче засідання 12.01.2021 з`явилися представники позивача та відповідача; представник третьої особи у вказане засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив; про день, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про отримання ухвали суду третьою особою 30.10.2020 (а.с.245).

У вказаному засіданні представник відповідача наполягав на задоволенні клопотання про витребування доказів, при цьому, зазначив, що на теперішній час актуальними залишаються вимоги щодо витребування у Комунального підприємства "Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації" Дніпровської міської ради вказаних у клопотанні документів, а також вимога щодо витребування у позивача документів, що підтверджуються право власності на спірне нерухоме майно; в решті вимоги відповідача, викладені клопотаннях від 19.10.2020 та від 04.12.2020, є неактуальними, та відповідач просив суд їх не розглядати.

У підготовчому засіданні 12.01.2021 представник позивача залишив вирішення вказаного клопотання відповідача на розсуд суду.

Судом було відзначено, що клопотання відповідача про витребування доказів станом на 12.01.2021 подане з дотриманням вимог статті 81 Господарського процесуального кодексу України в частині доведення наявності причин неможливості самостійного їх отримання відповідачем.

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 12.01.2021 клопотання відповідача про витребування доказів задоволено частково, а саме: витребувано у Комунального підприємства "Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації" Дніпровської міської ради: копії поверхневого плану підвалу, технічної документації та документів, що підтверджують право власності на вбудовані нежитлові приміщення будинку № 2 по бульвару Європейському у м. Дніпрі згідно з інвентаризаційних справ на дату першої, останньої інвентаризації та станом на 19.11.2013; витребувано від у Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради: документи, що підтверджують право власності територіальної громади міста Дніпро на нерухоме майно - вбудоване нежитлове приміщення загальною площею 13,3 кв. м, що розташоване в житловому будинку за адресою: м. Дніпро, бульвар Європейський, буд. 2; докази сплати орендної плати за договором оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста № 382-ДКП/13 від 19.11.2013 за період з 19.11.2013 по 01.11.2014; письмові докази та пояснення стосовно розбіжностей щодо площі орендованого нерухомого майна - 13,3 кв. м. та 13,4 кв. м. в наявних в матеріалах справи доказах. Крім того, вказаною ухвалою суду підготовче засідання було відкладено на 03.02.2021.

Від позивача надійшли додаткові пояснення по справі (вх. суду № 5099/21 від 01.02.2021), в яких останній зазначив про наступне:

- на виконання ухвали суду від 12.01.2021 позивачем до вказаних пояснень додано докази сплати орендної плати відповідачем за договором оренди № 382-ДКП/13 від 19.11.2013 за період з 19.11.2013 по 01.11.2014, а також вказано про те, що період нарахування заборгованості за період, вказаний в ухвалі суду від 12.02.2021, якою витребувані докази сплати орендної плати, вже був предметом розгляду спору у справі №904/10312/17, в якій рішенням Господарського суду Дніпропетровської області позовні вимоги Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради задоволено у повному обсязі та стягнуто з ФОП Клименка Юрія Євгеновича заборгованість з орендної плати за період з 01.11.2014 по 31.10.2017, рішення не було оскаржене та набрало законної сили;

- відповідно до відомостей про будівлю (форма 2) станом на 01.06.2018, загальна площа нежитлового приміщення № IV в підвалі у житловому будинку літ. А-5, а ґанок, а1 вхід, по бульвару Європейському, 2, становить 13,4 кв. м.

Від Комунального підприємства "Дніпровське бюро технічної інвентаризації" Дніпровської міської ради надійшов лист (вх. суду № 5279/21 від 02.02.2021), до якого останнім на виконання вимог ухвали суду від 12.01.2021, додано запитувані копії технічної документації та документів щодо права власності на нежитлові приміщення за адресою: м.Дніпро, бульвар Європейський, будинок 2, які містяться в матеріалах інвентаризаційної справи.

Від відповідача надійшла заява (вх. суду № 5536/21 від 02.02.2021), до якої останнім додано копії технічних паспортів на нежитлові приміщення, що перебувають у власності відповідача, а також додано довідку про те, що відповідачем не орендуються і не використовуються ніякі інші приміщення у підвалі будинку за адресою: м. Дніпро, бульвар Європейський, будинок 2.

Судове засідання, призначене на 03.02.2021, не відбулось у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та перебуванням судді на лікарняному з 28.01.2021 по 22.02.2021 включно.

В подальшому, ухвалою суду від 23.02.2021 судове засідання було призначено в межах розумного строку на 23.03.2021.

У підготовче засідання 23.03.2021 з`явилися представники позивача та відповідача, представник третьої особи не з`явився, причини нез`явлення суду не повідомив. При цьому, про день, час і місце підготовчого засідання третя особа була повідомлена належним чином, що вбачається із залученого до матеріалів справи поштового повідомлення, відповідно до якого ухвала суду була отримана третьої особою 04.03.2021 (а.с.100).

У підготовчому засіданні 23.03.2021 судом, відповідно до вимог статті 182 Господарського процесуального кодексу України, були здійснені всі дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 23.03.2021 було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 13.04.2021.

У судове засідання 13.04.2021 з`явилися представники позивача та відповідача, представник третьої особи у вказане засіданні не з`явився, причини нез`явлення суду не повідомив. При цьому, про день, час та місце підготовчого засідання третя особа була повідомлена належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке залучено до матеріалів справи (а.с. 111 у томі 2).

У судовому засіданні 13.04.2021 представник позивача виклав зміст позовних вимог, просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, а також поданих позивачем заявах по суті справі та поясненнях.

У судовому засіданні 13.04.2021 представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву та запереченнях.

Судом враховано, що всіма учасниками судового процесу висловлена своя правова позиція у даному спорі.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки до судового засідання та подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

У судовому засіданні 13.04.2021 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача,

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є обставини, пов`язані з укладенням договору оренди нерухомого майна, строк дії договору, умови передачі майна та повернення його з оренди, факт передачі майна в оренду, час користування ним орендарем, настання строку сплати орендної плати та інших платежів, наявність часткової чи повної сплати, допущення прострочення сплати орендної плати.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Так, 19.11.2013 між Департаментом корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради, який у подальшому було перейменовано на Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради (далі - орендодавець, позивач) та Фізичною особою-підприємцем Клименком Юрієм Євгеновичем (далі - орендар, відповідач) було укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста № 382-ДКП/13 (далі - договір, а.с.17-25 у томі 1), відповідно до умов пункту 1.1. якого, з метою ефективного використання комунального майна орендодавець на підставі рішення міської ради від 21.03.2007 № 41/11 із змінами та доповненнями передає, а орендар приймає в строкове платне користування комунальне нерухоме майно - вбудоване нежитлове приміщення (надалі - об`єкт оренди) загальною площею 13,3 кв.м., розташоване за адресою: м. Дніпро, бульвар Європейський, 2, у підвалі 5-ти поверхової будівлі, вартість якого, згідно з незалежною оцінкою становить 51 525 грн. 00 коп. без ПДВ, що перебуває на балансі Комунального підприємства "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю", для використання під розміщення санвузла для власного користування. Використання об`єкту оренди не за цільовим призначенням забороняється.

У пунктах 10.1.- 10.2. договору сторони визначили, що договір діє з 19.11.2013 до 05.11.2016 включно. Після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов`язки, має переважне право, за інших рівних умов, на переукладання договору оренди на новий термін. Умови договору оренди на новий строк встановлюється за домовленістю сторін. У разі недосягнення домовленості щодо умов договору переважне право відповідача на переукладання договору припиняється.

Доказів визнання недійсним, зміни або розірвання вказаного договору сторонами суду не надано.

Таким чином, судом відхиляються заперечення відповідача стосовно недійсності вказаного договору, а також введення в оману щодо права (зареєстрованого права власності) на розпорядження орендованим майном у орендодавця.

Як вказує позивач (з урахуванням уточнення позовних вимог), відповідачем були порушені зобов`язання за договором оренди нерухомого майна в частині повного та своєчасного внесення відповідачем орендної плати за період з 01.11.2017 по 20.10.2020, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість у сумі 36 322 грн. 06 коп. Вказане і є причиною спору.

Предметом позову у даній справі є стягнення з відповідача грошових коштів, які становлять розмір орендної плати, яка підлягає сплаті за договором оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста № 382-ДКП/13 від 19.11.2013, та яку відповідач відмовився сплатити у добровільному порядку.

Судом встановлено, що між сторонами, внаслідок укладання договору № 382-ДКП/13 від 19.11.2013, виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 58 Цивільного кодексу України, Глави 30 Господарського кодексу України та Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Вказаний договір оренди є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно зі статтями 173, 174, 175 Господарського кодексу України, статтями 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, а відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За приписами частини 1 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Аналогічні положення містяться в статті 759 Цивільного кодексу України та статті 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ) (частина 1 статті 760 Цивільного кодексу України).

Судом враховано, що відповідно до статті 795 Цивільного кодексу України передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором.

Повернення наймачем предмета договору найма оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Так, відповідно до пунктів 2.2., 2.3. договору орендар вступає у строкове платне користування об`єктом оренди з дати підписання сторонами договору та акта приймання-передачі об`єкта оренди. Передача об`єкта оренди в оренду здійснюється за вартістю згідно з незалежною оцінкою, проведеною станом на 05.11.2013, на підставі акта приймання-передачі об`єкта оренди, підписаного балансоутримувачем, орендодавцем та орендарем.

Пунктом 2.7. договору передбачено, що обов`язок щодо складання акта приймання-передачі при передачі об`єкта в оренду покладається на балансоутримувача, а при поверненні об`єкта з оренди - на орендаря.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору, зокрема його пунктів 2.2. та 2.3., було складено акт приймання-передачі від 19.11.2013, з якого вбачається, що на виконання умов договору 19.11.2013 орендодавцем передано, а орендарем прийнято об`єкт оренди - вбудоване нежитлове приміщення за адресою: бульвар Європейський, 2, площею 13,3 кв.м., вартістю за незалежною оцінкою станом на 05.11.2013 - 51 252 грн. 00 коп. (без ПДВ), в комплекті та у стані, що відповідають істотним умовам договору оренди №382-ДКП/13 від 19.11.2013 (а.с.26 у томі 1).

Враховуючи положення укладеного договору та приймаючи до уваги підписання сторонами акту від 19.11.2013, суд дійшов висновку щодо належного виконання позивачем (орендодавцем) обов`язку щодо надання відповідачу в оренду відповідного вбудованого нежитлового приміщення.

Згідно зі статтею 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частини 1, частини 4 статті 286 Господарського кодексу України, орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Статтею 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" встановлено, що орендна плата з урахуванням її індексації є істотною умовою договору оренди.

Частинами 1 та 3 статті 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" також передбачено, що орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

За приписами пунктів 3.1., 3.2. договору розрахунок орендної плати здійснюється за Методикою розрахунку і порядку використання плати за оренду комунального нерухомого майна, затвердженою міською радою. Розмір орендної плати відповідно до розрахунку орендної плати, що є невід`ємною частиною договору, становить 644 грн. 06 коп. без ПДВ /базова за жовтень місяць 2013 рік/. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється згідно з чинним законодавством та в повному обсязі спрямовується орендарем на рахунок балансоутримувача. Орендна плата за перший місяць оренди визначається шляхом коригування розміру орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за період з першого числа наступного за базовим місяця до останнього числа першого місяця оренди, починаючи з листопада місяця 2013 року. У платіжному дорученні обов`язково зазначити номер договору оренди, дату укладення та назву орендаря.

Згідно з умовами пункту 3.3. договору за користування об`єктом оренди орендар сплачує орендну плату, яку спрямовує:

- 50 % від загальної суми орендної плати у розмірі 322 грн. 03 коп. до загального фонду міського бюджету;

- 50 % від загальної суми орендної плати у розмірі 322 грн. 03 коп. на рахунок балансоутримувача об`єкта оренди.

При цьому, Рішенням Дніпропетровської міської ради № 29/6 від 13.04.2016 "Про внесення змін до рішень міської ради в частині надходження плати за оренду нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста до міського бюджету " внесено зміни до рішення міської ради № 19/10 від 06.04.2011 "Про внесення змін до рішення міської ради № 41/11 від 21.03.2007 "Про оренду нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста", із змінами та доповненнями", а саме, зокрема:

- виключено цифру "50%" у пункті 3.1.4. Порядку передачі в оренду нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста;

- абзац другий пункту 9.1. додатка 1 викладено у новій редакції: "якщо балансоутримувачем майна є підприємство, яке належить до комунальної власності територіальної громади міста, - 70% до загального фонду міського бюджету, 30% - балансоутримувачу незалежно від наслідків господарської діяльності";

- у абзаці другому пункту 11.4 додатка 1 слова "50% - до міського бюджету; 50% - балансоутримувачу об`єкта оренди" замінити на "70% - до міського бюджету; 30% - балансоутримувачу об`єкта оренди";

- внесено зміни до рішення міської ради № 8/21 від 29.02.2012 "Про затвердження Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду комунального майна", а саме, викладено у новій редакції абзац третій пункту 16 додатка до рішення міської ради № 8/21 від 29.09.2012: "якщо балансоутримувачем майна є підприємство, яке належить до комунальної власності територіальної громади міста, - 70% до загального фонду міського бюджету, 30% - балансоутримувачу, незалежно від наслідків господарської діяльності." (а.с.42-43 у томі 1).

За змістом частини 3 статті 285 Господарського кодексу України орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі вплачувати орендну плату. Аналогічні положення містяться в пункті 3 статті 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Згідно з пунктом 3.5. договору орендна плата сплачується орендарем щомісяця у термін не пізніше 15-го числа місяця, наступного за звітним, і не залежить від наслідків господарської діяльності орендаря. Орендна плата сплачується орендарем за весь час фактичного використання об`єкта оренди до дати підписання акта приймання-передачі об`єкта оренди, включно.

Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць з урахуванням індексу інфляції за поточний місяць (пункт 3.4. договору).

У відповідності до вказаних умов договору, враховуючи наведені вище зміни ставок орендної плати щодо нерухомого майна, позивачем здійснено розрахунок орендної плати за період користування об`єктом оренди з 01.11.2017 по 20.10.2020, за результатами якого визначено суму орендної плати, яка підлягає сплаті до міського бюджету, у розмірі 36 322 грн. 06 коп. (а.с. 12-13 у томі 2).

Позивач зазначає, що на виконання рішення Дніпровської міської ради № 60/62 від 21.10.2020 "Про зняття з балансу КП "Бюро" окремо визначених об`єктів нерухомого майна" Комунальним підприємством "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю" Дніпропетровської міської ради 22.10.2020 було знято з балансу об`єкт нерухомого майна по бульвару Європейському, 2, приміщення IV та припинено нарахування орендної плати за договором оренди № 382-ДКП/13 від 19.11.2013 з ФОП Клименком Юрієм Євгеновичем (а.с. 17 у томі 2).

У той же час, позивач вказує, що після подачі позовної заяви до суду відповідачем заборгованість в сумі 36 322 грн. 06 коп. не погашена, будь-яких платежів в рахунок сплати орендної плати за період з 01.11.2017 по 20.10.2020 відповідач не здійснював.

При цьому, позивач зазначає, що рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 06.03.2018 у справі № 904/10312/17 позовні вимоги Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської до Фізичної особи-підприємця Клименка Юрія Євгеновича було задоволено у повному обсязі та стягнуто заборгованість з орендної плати перед міським бюджетом за період з 01.11.2014 по 31.10.2017 у розмірі 24 523 грн. 07 коп., пеню у розмірі 1 325 грн. 53 коп. та судовий збір у розмірі 1 600 грн. 00 коп. (а.с.324-38 у томі 1).

Заперечення відповідача в частині припинення спірного договору, та як наслідок, відсутності обов`язку сплати орендної плати за ним, відхиляються судом, оскільки:

- в матеріалах справи відсутні докази повернення орендованого майна з оренди за актом приймання-передачі, обов`язок по складанню якого, відповідно до умов пункту 2.7. договору, покладено на орендаря;

- відповідно до умов пункту 3.5. договору орендна плата сплачується орендарем за весь час фактичного використання об`єкта оренди до дати підписання акта приймання-передачі об`єкта оренди, включно.

Заперечення відповідача щодо спливу строку позовної давності за вимогами щодо стягнення заборгованості відхиляються судом, оскільки заборгованість з орендної плати виникла в період з 01.11.2017 по 20.10.2020, а з позовом позивач звернувся до суду 31.08.2020, отже в межах трирічного строку позовної давності.

Щодо посилання відповідача на непідсудність даної справи господарському суду, враховуючи припинення відповідачем своєї підприємницької діяльності, суд зазначає таке.

Предметна та суб`єкта юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 Господарського процесуального кодексу України. Так, за частиною першою цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

За статтею 45 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, тобто, і фізичні особи, які не є підприємцями, а винятки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, не підлягають розгляду у господарських судах, чітко визначені положеннями статті 20 цього Кодексу (зокрема, пункти 5, 10, 14 цієї статті).

Наведене свідчить про те, що з дати набрання чинності Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" одним із критеріїв віднесення справ до господарської юрисдикції визначено наявність між сторонами саме господарських правовідносин, а також впроваджено підхід щодо розмежування юрисдикції залежно від предмета правовідносин, а не лише від суб`єктного складу сторін.

Отже, ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин, наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом, відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Як уже зазначалось, звертаючись із цим позовом, позивач просить стягнути заборгованість з орендної плати за договором, який було укладено між ним та Фізичною особою-підприємцем Клименком Юрієм Євгеновичем, який в подальшому втратив статус підприємця, отже спірні правовідносини виникли між двома суб`єктами господарської діяльності, тобто виникли із господарської діяльності.

Відповідно до статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

Згідно із частиною 1 статті 128 Господарського кодексу України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

За частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або відмовитися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням.

За положеннями статті 51 Цивільного кодексу України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Відповідно до статті 52 Цивільного кодексу України фізична особа - підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

За змістом статей 51, 52, 598-609 Цивільного кодексу України, статей 202-208 Господарського кодексу України, частини 8 статті 4 Закону України від 15.05.2003 № 755-IV "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" у випадку припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Зазначена правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 по справі № 910/8729/18 (провадження № 12-294гс18) та від 25.06.2019 по справі № 904/1083/18 (провадження № 12-249гс18).

Таким чином, належним відповідачем у даній справі є - ОСОБА_1 ; справа підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Заперечення відповідача щодо недотримання позивачем умов пункту 9.9. договору щодо досудового врегулювання спору відхиляються судом з огляду на таке.

Вибір способу захисту своїх прав та порушених інтересів є правом позивача. Відповідно до рішення Конституційного суду України від 09.07.2002 по справі № 1-2/2002, положення частини 2статті 124 Конституції України передбачають захист судом прав і свобод людини і громадянина, а також прав юридичної особи, надаючи можливість кожному захищати права і свободи будь-якими не забороненими законом засобами (частина п`ята статті 55 Конституції України). Тобто кожна особа, має право вільно обирати не заборонений законом засіб захисту прав і свобод, у тому числі - судовий захист.

При цьому, обов`язкове досудове врегулювання спорів, яке виключає можливість прийняття позовної заяви до розгляду і здійснення за нею правосуддя, порушує право особи на судовий захист. Можливість використання суб`єктами правовідносин досудового врегулювання спорів може бути додатковим засобом правового захисту, який держава надає учасникам певних правовідносин, що не суперечить принципу здійснення правосуддя виключно судом. Виходячи з необхідності підвищення рівня правового захисту держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обов`язком особи, яка потребує такого захисту.

Таким чином, обрання певного засобу правового захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов`язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує.

У свою чергу, у відповідності з положеннями частини 1 статті 222 Господарського кодексу України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду.

Щодо посилання відповідача на невідповідність площі орендованого приміщення фактичним обставинам (13,3 кв.м. / 13,4 кв.м.) суд зазначає таке.

Відповідно до проведеної у 2017 році технічної інвентаризації та технічного паспорту на нежитлове приміщення № IV в житловому будинку літ. А-5 по бульвару Європейському, 2 - площа зазначеного приміщення становить 13, 4 кв. м., однак у 2013 році відповідно до договору було передано в оренду 13,3 кв.м. (за обліком на той час площі даного приміщення), отже саме виходячи з площі, переданої в оренду, позивачем було здійснено розрахунок орендної плати.

Посилання відповідача на наявність в цьому ж будинку належних йому на праві власності приміщень, не звільняє його від обов`язку сплати орендної плати за інші приміщення, що були взяті ним в оренду за спірним договором оренди.

Щодо посилання відповідача на віднесення орендованого майна до приміщень загального користування суд зазначає, що вказані обставини не були підтверджені відповідачем належними доказами.

З приводу наявних в матеріалах справи документів (технічної документації) щодо нежитлових приміщень за адресою: м. Дніпро, бульвар Європейський, будинок 2 суд зазначає таке.

Так, відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 78 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Господарський суд наголошує, що 17.10.2019 набув чинності Закон України від 20.09.2019 №132-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до ГПК України та змінено назву статті 79 ГПК України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції з фактичним впровадженням у господарський процес стандарту доказування "вірогідність доказів".

Стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати саме ту їх кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

За результатами аналізу всіх наявних у справі доказів в їх сукупності суд приходить до висновку, що докази на підтвердження правомірності позовних вимог про стягнення заборгованості за договором оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста № 382-ДКП/13 від 19.11.2013 в розмірі 36 322 грн. 06 коп. є більш вірогідними, ніж докази надані на їх спростування.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить також з наступного.

В силу положень статей 525 та 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначених Кодексів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

При цьому, враховуючи порядок сплати орендної плати, визначений у пункті 3.5. договору, строк внесення орендної плати за період з 01.11.2017 по 20.10.2020 в сумі 36 322 грн. 06 коп. є таким, що настав.

Згідно зі статтею 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з нормами статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Матеріалами справи підтверджується, що всупереч умовам договору оренди, а також порушуючи норми діючого законодавства, відповідач свої зобов`язання у повному обсязі не виконав, орендну плату за період 01.11.2017 по 20.10.2020 у встановлений договором строк не сплатив, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 36 322 грн. 06 коп.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України визначає одним із принципів судочинства змагальність сторін та свободу в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з частинами 1, 3 статті 74, частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Доказів на підтвердження погашення заборгованості з орендної плати за період з 01.11.2017 по 20.10.2020 в сумі 36 322 грн. 06 коп. відповідач не надав, доводи позивача щодо наявності боргу, шляхом надання належних доказів, не спростував.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги виконання позивачем своїх обов`язків щодо надання відповідачу в оренду спірного майна, а також не внесення з боку відповідача платежів по орендній платі за період з 01.11.2017 по 20.10.2020, суд дійшов висновку, що відповідачем було порушено умови договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста № 382-ДКП/13 від 19.11.2013, положення статей 525, 526 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України, а тому позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в сумі 36 322 грн. 06 коп. визнаються судом обґрунтованими, доведеними належними доказами та такими, що підлягають задоволенню, оскільки зобов`язання повинні виконуватись належним чином та в установлені строки.

З метою захисту законних прав та інтересів фізичних та юридичних осіб при укладанні різноманітних правочинів та договорів законодавство передбачає ряд способів, які сприяють виконанню зобов`язань - способи або види забезпечення виконання зобов`язань.

Правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов`язань передбачені, зокрема, приписами статей 549 - 552, 611, 625 Цивільного кодексу України.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Згідно з частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

У відповідності до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно зі статтями 1 та 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Так, у пункті 9.2. договору сторони передбачили, що за несвоєчасну сплату суми орендної плати орендар зобов`язаний сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від несплаченої суми орендної плати за кожен день прострочення платежу у співвідношенні, визначеному у пункті 3.2. договору.

Отже, за прострочення виконання зобов`язання на підставі пункту 9.2. договору позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню за загальний період прострочення з 16.01.2020 по 21.12.2020 в сумі 629 грн. 26 коп.

Господарським судом здійснено перевірку розрахунку пені, зробленого позивачем, та встановлено, що під час його проведення позивачем було вірно визначено суми заборгованості та періоди прострочення, арифметично розрахунок проведено також вірно.

Отже, розрахунок пені (а.с. 15 у томі 2), визнається судом обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам законодавства, умовам договору та фактичним обставинам справи.

Враховуючи викладене, вимоги позивача в частині стягнення пені в сумі 629 грн. 26 коп. визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача; стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 2 102 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста № 382-ДКП/13 від 19.11.2013 у загальному розмірі 36 951 грн. 32 коп. - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, будинок 75; ідентифікаційний код 37454258) 36 322 грн. 06 коп. - основного боргу, 629 грн. 26 коп. - пені, 2 102 грн. 00 коп. - витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення, шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 16.04.2021.

Суддя Ю.В. Фещенко