Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.04.2021 м. Івано-ФранківськСправа № 909/128/21

Господарський суд Івано-Франківської області у складі: судді Фанди О.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Кемікал Україна",

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Арус Груп",

про стягнення заборгованості за поставлений товар в сумі 56 665 грн 38 к.

без виклику представників сторін

установив: Товариство з обмеженою відповідальністю "Кемікал Україна" (далі позивач) звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Арус Груп" (далі відповідач) про стягнення заборгованості за поставлений товар в сумі 56 665 грн 38 к.

Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням умов договору поставки товарів №1805-1 від 07.05.2018 в частині здійснення повної оплати за поставлений товар.

Господарський суд Івано-Франківської області ухвалою від 18.02.2021 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження та ухвалив здійснювати розгляд справи відповідно до приписів ст.252 ГПК України за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами та встановив сторонам строк для подання заяви у разі наявності заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з відповідним обґрунтуванням. Вказаною ухвалою надано відповідачу строк подачі суду (протягом 15 (п`ятнадцяти) календарних днів з дня вручення цієї ухвали) відзиву на позовну заяву і всіх письмових та електронних доказів (які можливо доставити до суду).

Оскільки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило та з огляду на відсутність у суду підстав для виклику сторін з власної ініціативи, згідно з ч. 5 ст. 252 ГПК України справа розглядається за наявними у ній матеріалами.

Ухвалою суду від 18.02.21 позивач повідомлений про відкриття провадження у справі, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (вх.№3521/21 від 05.03.21).

Відповідач повідомлений про відкриття провадження у справі, про що свідчить відмітка на оригіналі ухвали суду від 18.02.2021. Проте, на адресу Господарського суду Івано-Франківської області повернулась ухвала суду про відкриття провадження у справі від 18.02.2021 з відміткою поштового зв`язку адресат не числиться по даному адресу. Відзив на позов не надав.

Враховуючи вищевикладені обставини, оскільки поштова кореспонденція направлялась відповідачу за його місцем реєстрації, зазначеним в Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, про що свідчить витяг з ЄДРПОУ від 07.04.2021, копія якого долучена до матеріалів справи суд вважає, що ним вжито всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином про час і місце розгляду справи та забезпечення реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів.

Як вбачається із ч.4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України зобов`язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Відповідно до ч.1 ст.76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищенаведене, суд зазначає, що судом, згідно вимог Господарського процесуального кодексу України, надавалась в повному обсязі можливість учасникам справи щодо обґрунтування їх правової позиції по суті справи та подання доказів, чим забезпечено принцип змагальності.

Отже, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення сторін належним чином про розгляд судової справи для реалізації ними конституційного права на судовий захист своїх прав та інтересів, що дає підстави для висновку суду щодо розгляду справи за наявними матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

При розгляді даної справи суд також керується положеннями п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 р. про те, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, що кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення Європейського суду з прав людини від 07 липня 1989 р. у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Крім того, судом взято до уваги, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням п. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 р. у справі Смірнова проти України). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи Федіна проти України від 02 вересня 2010 р., Смірнова проти України від 08 листопада 2005 р., Матіка проти Румунії від 02 листопада 2006 р., Літоселітіс проти Греції від 05 лютого 2004 р. та інші).

Розглянувши та дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з наступного.

07 травня 2018 року між товариством з обмеженою відповідальністю „Кемікал Україна (по договору постачальник/по справі позивач) та товариством з обмеженою відповідальністю Арус Груп (по договору покупець/ по справі відповідач) укладено Договір поставки товарів №1805-1(далі - Договір)

Відповідно до п. 1.1 Договору найменування товару, його ціна, одиниці виміру товару, що підлягають поставці, а також його сортимент, номенклатура визначається у Специфікації та/або видатковій накладній, яка є невід`ємною частиною цього договору.

Розділом 3 Договору сторони погодили ціну договору та порядок здійснення розрахунків за отриманий товар, зокрема погоджено, що покупець оплачує товар за цінами, зазначеними в затвердженій сторонами Специфікації та/або рахунку-фактурі та/або видатковій накладній (п. 3.1 Договору). Ціна товару складається з суми вартості одиниць товару, зазначених в затвердженій сторонами Специфікації та та/або рахунку-фактурі та/або видатковій накладній (п. 3.2 Договору). Обов`язок покупця щодо здійснення оплати товару складає 30 календарних днів з моменту отримання товару на підставі отриманого від продавця рахунку (п. 3.5 Договору). Відповідно до п.3.6 Договору товар поставляється на умовах відстрочки платежу 30 днів.

Відповідно до видаткових накладних за період з 08.05.2018 по 13.06.2019 позивачем по справі поставлено відповідачу товар у 9 (дев`ять) поставок на суму 87 665 грн 38к. Про вказаний факт свідчать долучені до матеріалів справи копії наступних видаткових накладних: №700 від 08.05.2018, №761 від 21.05.2018, №785 від 22.05.2018, №818 від 25.05.2018, №849 від 01.06.2018, №850 від 01.06.2018, №873 від 06.06.2018, №897 від 11.06.2018, №918 від 13.06.2018.

За отриманий товар відповідач розрахувався частково, зокрема на суму 31 000 грн 00к., про що свідчать наявні в матеріалах справи копії банківських виписок. Проте, частина боргу залишилась не погашеною, зокрема в сумі 56 665 грн 38к.

Претензійним листом №1-П від 01.06.2020 року позивач звернувся до відповідача про погашення наявної заборгованості по Договору поставки товарів №1805-1 від 07.05.2018. До вказаної претензії позивачем було надіслано рахунок на оплату №487 від 01.06.2020, акт звірки взаєморозрахунків за період з травня 2018 року по грудень 2019 року.

Однак, відповідач вимоги претензії не виконав, відповіді на неї не надав. Вказана обставина зумовила позивача звернутись з даним позовом до суду.

З урахуванням наведених обставин, суд враховує наступне.

Зі змісту ст.11 Цивільного кодексу України вбачається, що цивільні права та обов`язки виникають зокрема, з Договору.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 626, 627, 628, 629 Цивільного кодексу України).

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України).

Як встановлено матеріалами справи між сторонами укладено Договір поставки товарів №1805-1 від 07.05.2018 , який, за своїм змістом та правовою природою є договором поставки, відтак до нього застосовуються відповідні положення Господарського та Цивільного кодексів України.

Спірний договір, укладений між сторонами, є правомірним, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом та він не визнаний судом недійсним (ст.204 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Наведена правова норма кореспондується з і ст.712 Цивільного кодексу України, згідно якої за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.1 ст. 691 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продаж.

З урахуванням умов Договору поставки товарів №1805-1 від 07.05.2018, відповідач по справі зобов`язався здійснити оплату за поставлений товар за цінами і на умовах, передбачених у цьому Договорі і у відповідних видаткових накладних на суму 87 665 грн 38 к.

Проте відповідач умови Договору щодо оплати за поставлений товар в повному обсязі не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість на суму 56 665 грн 38к.

Приписами ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до пункту 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 2 ст. 614 ЦК України встановлено, що відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Станом на день винесення судом рішення, відповідач доказів погашення заборгованості на суму 56 665 грн 38к. не надав, доводи позивача не спростував.

З огляду на вимоги ч.ч.1,3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1ст.73 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ч. ч. 1,2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Судом встановлено факт порушення відповідачем свого зобов`язання щодо оплати отриманого товару по Договорупоставки товарів №1805-1 від 07.05.2018 , тому вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості на суму 56 665 грн 38к. на користь позивача по справі обґрунтована та підлягає задоволенню.

Судовий збір, за правилами ст.129 Господарського процесуального кодексу України, слід відшкодувати позивачу за рахунок відповідача.

Керуючись ст, 11, 204, 509, 525, 526, 530, 612, 626, 627, 628, 629, 691 712 Цивільного кодексу України, ст. 265 Господарського кодексу України, ст.73, 74, 77, 86,129, 233, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в :

Позов товариства з обмеженою відповідальністю "Кемікал Україна" до товариства з обмеженою відповідальністю "Арус Груп" про стягнення заборгованості за поставлений товар в сумі 56 665 грн 38 к. - задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Арус Груп" (вул. Січових Стрільців, буд.52, м. Івано-Франківськ, код 40558914) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Кемікал Україна" (вул. Бориспільська, буд. 7, м. Київ, код 40439897) - 56 665 грн 38 к. (п`ятдесят шість тисяч шістсот шістдесят п`ять гривень тридцять вісім копійки) - заборгованості за поставлений товар та 2270 грн 00к. (дві тисячі двісті сімдесят гривенеь) - судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом. Апеляційну скаргу може бути подано до Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя О. М. Фанда