ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" квітня 2021 р. Справа№ 910/11017/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Скрипки І.М.

Михальської Ю.Б.

розглянувши у письмовому провадженні без виклику та повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Золотаревського Ігоря Анатолійовича

на рішення

Господарського суду міста Києва

від 16.09.2020 (повне рішення складено 23.09.2020)

у справі № 910/11017/20 (суддя Данилова М.В.)

за позовом Фізичної особи - підприємця Рукодій Євгенії Сергіївни

до Фізичної особи - підприємця Золотаревського Ігоря Анатолійовича

про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2020 року Фізична особа-підприємець Рукодій Євгенія Сергіївна звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Золотаревського Ігоря Анатолійовича про стягнення 159 262, 53 грн, з яких: 150620,00 грн заборгованості з орендної плати за договором оренди нерухомого майна №J1 від 12.12.2019, 1148,20 грн - заборгованості з комунальних послуг, 1224,63 грн - 3%річних та 6269,70 грн пені.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за договором оренди нерухомого майна № J1 від 12.12.2019 щодо своєчасної оплати орендних платежів, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.09.2020 у справі №910/11017/20 позов задоволено повністю.

За рішенням суду присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 159 262,53 грн., з яких: 150 620, 00 грн. основної заборгованості, 1 224, 63 грн. 3% річних, 6 269,70 грн. пені, 1 148, 20 грн. заборгованості по компенсації комунальних послуг; та 2388, 94 грн. судового збору.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги, письмових пояснень та узагальнення їх доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, просить рішення скасувати, мотивуючи свої вимоги порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач вказує, що ним та його адвокатом було направлено до суду першої інстанції клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням на самоізоляції (самозбереженні), однак судом першої інстанції не було їх враховано та розглянуто справу без участі відповідача та його представника. Таким чином, на думку апелянта, суд першої інстанції обмежив відповідача та його представника у процесуальних правах щодо надання відзиву, заперечень, пояснень, письмових доказів, а тому відповідач викладає свої заперечення проти позову в апеляційній скарзі та надає відповідні докази.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що у зв`язку із запровадженням Кабінетом Міністрів України з 12.03.2020 карантину на території України відповідач не мав можливості здійснювати свою діяльність (надання освітніх послуг) та не використовував орендоване приміщення, у зв`язку з чим може бути звільнений від сплати орендної плати за весь час невикористання приміщення.

Апелянт також зазначає що обставини введення карантину є обставинами непереборної сили (форс-мажору) для Фізичної особи-підприємця Золотаревського Ігоря Анатолійовича, про що відповідач повідомив позивача листом, та на підтвердження даних обставин звернувся до Торгово-промислової палати, однак станом на день звернення з апеляційною скаргою ще не отримав сертифікату про засвідчення форс-мажорних обставин.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу та заперечень проти пояснень відповідача

Заперечуючи проти вимог апеляційної скарги, позивачем подано відзив, у якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. Так, позивач зазначає, що відповідач був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, при цьому правом на подання відзиву, заперечення, пояснень, письмових доказів у справі тощо не скористався, у зв`язку з чим суд першої інстанції правомірно ухвалив рішення у даній справі за відсутності позивача та його представника. Позивач також зазначає, що відповідачем не надав суду жодного доказу про повідомлення позивача про настання обставин форс-мажору відповідно до умов пункту 6.3. договору оренди.

Клопотання, подані учасниками справи до суду апеляційної інстанції

31.12.2020 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів суду від Фізичної особи-підприємця Золотаревського Ігоря Анатолійовича надійшло клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи, а саме Сертифіката №3000-20-1821 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), виданого 10.12.2020 Торгово-промисловою палатою.

В обґрунтування неможливості вчасного подання даного доказу відповідач посилається на тривалість адміністративних процедур видачі такого сертифіката.

06.01.2021 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів суду Фізичної особи - підприємця Рукодій Євгенії Сергіївни надійшли заперечення щодо наданих відповідачем доказів, у яких позивач просить відмовити відповідачу у задоволенні клопотання про приєднання доказів та при розгляді апеляційної скарги не брати до уваги у якості доказу сертифікат Київської ТПП від 10.12.2020№3000-20-1821 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), оскільки вказаний сертифікат поданий відповідачем до суду апеляційної інстанції з порушенням норм ГПК України, який встановлює порядок подання доказів до суду, та з порушенням пунктів 6.3. та 6.4. договору оренди.

Крім того, 13.01.2021 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів суду від Фізичної особи-підприємця Золотаревського Ігоря Анатолійовича надійшли додаткові пояснення у справі, до яких позивачем також додано нові докази на підтвердження своєї позиції, а саме: - результати лабораторних досліджень (замовлення № від 15.09.2020); - скрін-шот листування у месенджері Viber; заява про засвідчення форс-мажорних обставин, подана до ТПП; посадочний документ.

Відповідно до частин 1-3 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Частиною 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Сертифікат №3000-20-1821 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), виданий 10.12.2020 Торгово-промисловою палатою, не може бути прийнятий судом апеляційної інстанції у якості доказу у даній справі, оскільки на момент розгляду даної справи у суді першої інстанції вказаного доказу не існувало, суд першої інстанції його не досліджував.

Стосовно інших доказів, поданих відповідачем до додаткових пояснень (надійшли до суду 13.01.2021), колегія суддів дійшла до висновку, що апелянтом не обґрунтовано неможливість їх подання до суду першої інстанції, у зв`язку з чим вони також не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції до увагу при прийнятті постанови у даній справі. Судом також враховано ті обставини, що відповідач був обізнаний з розглядом справи у суді першої інстанції, представник відповідача був присутній у судовому засіданні 12.08.2020, мав можливість письмово викласти свої заперечення проти позову та надати відповідні докази на його спростування.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.10.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Золотаревського Ігоря Анатолійовича на рішення Господарського суду міста Києва від 16.09.2020 у справі № 910/11017/20 ухвалено здійснювати розгляд апеляційної скарги за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання); встановлено учасникам справи строк для надання можливості скористатися наданими ст. 267 Господарського процесуального кодексу України правами протягом семи днів з дня отримання даної ухвали.

Частиною 10 статті 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За правилами п. 1 ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Обставини справи встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як підтверджено матеріалами справи, 12.12.2019 між Фізичною особою-підприємцем Рукодій Євгенією Сергіївною (орендодавець) та Фізичною особою - підприємцем Золотаревським Ігорем Анатолійовичем (орендар) був укладений договір оренди нерухомого майна №J1 (далі - договір), відповідно до пункту 1.1. якого предметом цього договору є строкова передача Орендарю в користування на платній основі (без права викупу) нежитлового приміщення загальною площею 84 кв.м. за адресою: 03115, м. Київ, вул. Верховинна, 41, 1-й поверх, приміщення 180.

Згідно з пунктом 1.3 договору приміщення буде використовуватись орендарем для господарської діяльності його учбового центру та розміщення персоналу в офісних приміщеннях відповідно до зареєстрованих видів діяльності орендаря.

Загальний і технічний стан та інші характеристики приміщення, наявність обладнання, іншого рухомого майна у приміщенні фіксується у акті приймання-передачі, який є невід`ємною частиною договору (п. 1.5 договору).

Згідно з п.3.1. щомісячна орендна плата встановлюється в розмірі 350,00 грн. за 1 кв.м. та становить 29 400,00 грн. за календарний місяць.

Пунктом 3.4 сторони погодили, що нарахування плати починається з моменту фактичного використання приміщення відповідно до акту приймання-передачі в користування (додаток №1 до договору), підписаного сторонами та по день фактичного повернення приміщення орендодавцю.

Особливості проведення розрахунків по орендній платі передбачено пунктом 3.5. договору:

- після підписання договору орендар на 31.12.2019 авансово сплачує орендодавцю орендну плату за останній місяць дії договору в розмірі 29 400,00 грн.

- в подальшому орендар до 5 числа поточного місяця (в січні до 15 числа) сплачує орендодавцю плату згідно з діючим на поточний момент п. 3.1. договору.

Відповідно до пункту 3.6. договору орендар компенсує орендодавцю вартість фактично спожитих комунальних послуг, які нараховуються відповідними організаціями по встановленим тарифам (утримання будинку та прибудинкової території, вивіз побутових відходів, водопостачання, електроенергія).

Вартість спожитих орендарем комунальних послуг не входить до складу орендної плати та оплачується орендарем окремо на підставі виставлених орендодавцем рахунків на протязі 3 (трьох) банківських днів після одержання відповідного рахунку (п. 3.6.1. договору).

Всі взаєморозрахунки по договору здійснюються виключно в безготівковій формі в національній валюті України (п. 3.7. договору).

Пунктом 2.2.12 передбачено обов`язок орендаря дотримуватись умов даного договору щодо своєчасності і повноти внесення орендної плати і інших платежів, незалежно від наслідків господарської діяльності.

Пункт 5.1. договору унормовує, що даний договір діє з 16.12.2019 по 31.08.2021. Закінчення терміну дії Договору не впливає на обов`язок сторін виконати зобов`язання за ним.

Моментом закінчення фактичного використання приміщення за даним договором є підписання сторонами акту повернення приміщення орендарю (п. 5.2. договору).

Дострокове припинення даного договору може здійснюватися за ініціативи однієї із сторін, з повідомленням про це іншу сторону, не менше ніж за тридцять днів до передбачуваної дати припинення договору (п. 5.6. договору).

Пунктом 5.7. договору встановлено, що невиконання орендарем умов п.п. 2.2.1., 2.2.3., 2.2.6., 2.2.7., 2.2.9, 2.2.12., 3.6.3. договору є підставою для його розірвання з ініціативи орендодавця, зі скороченням строків повідомлення про це орендаря (п`ятнандцять календарних днів до передбачуваної дати припинення).

Відповідно до пункту 5.8 договору невиконання орендарем умов п.п 2.2.2 або абз.2 п.2.2.12 договору є підставою для його негайного припинення, при цьому орендна плата за останній місяць оренди не повертається.

Пунктом 2.1.1. договору передбачено, що орендодавець зобов`язується передати 01.01.2020 орендарю приміщення в стані придатному для використання за призначенням зі складанням акту приймання передачі (додаток 1 до договору), що підписується сторонами, додається до договору і є його невід`ємною частиною.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.01.2020 орендодавець передав, а орендар прийняв приміщення, що розташоване за адресою:03115, м. Київ, вул. Верховинна, 41, приміщення 180, про що складено та підписано відповідний акт прийому-передачі нежитлового приміщення.

На виконання п.3.5.1. договору 13.12.2019 орендар здійснив часткову оплату - авансовий платіж у сумі 26 000,00 грн, а 24.01.2020 сплатив 3400,00 грн за останній місяць оренди, що слідує з виписки банківської установи по розрахунковому рахунку позивача.

Як слідує з матеріалів справи, в якості поточних орендних платежів, відповідачем позивачу сплачено 73800,00 грн, а саме: 06.02.2020 - 15000,00 грн, 14.02.2020 - 7000,00 грн, 19.02.2020 - 7400,00 грн, 02.03.2020 - 15000,00 грн, 10.03.2020 - 14400,00 грн, 16.03.2020 - 15000,00 грн, що також підтверджується банківською випискою по розрахунковому рахунку позивача.

Крім того, на виконання умов договору відповідач здійснював компенсацію комунальних витрат: 13.02.2020 у сумі 3942,16 грн, 03.03.2020 - 4114,58 грн; 02.04.2020 - 1704,75 грн.

Разом з тим, за доводами позивача відповідач здійснював оплату з простроченням та не повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що письмово повідомляв позивача про неможливість виконання договірних зобов`язань у зв`язку з форс-мажорною обставиною, на підтвердження чого додав до апеляційної скарги лист №б/н та без дати. Даний лист колегія суддів не може прийняти як належний та допустимий доказ у справі, оскільки, по-перше, відповідач не обґрунтував неможливість подання такого доказу до суду першої інстанції; по-друге, відсутні докази направлення даного листа на адресу позивача.

У зв`язку з несвоєчасною сплатою відповідачем орендних платежів та наявністю станом на 31.03.2020 заборгованості по орендних платежах у сумі 14 400,00 грн., 31.03.2020 позивач на адресу відповідача направив лист №3 від 31.03.2020 з повідомленням від 31.03.2020 "Про розірвання договору №J "Оренди нерухомого майна" від 12.12.19, акт №3 надання приміщення в оренду за березень 2020 року, акт №2003_ке розрахунку компенсації комунальних послуг за березень 2020року, рахунок №2003 на компенсацію комунальних послуг за березень 2020 року, рахунок 2003_п на сплату пені по зобов`язанням березня 2020 року, докази направлення наявні у матеріалах справи (а.с. 34).

З урахуванням положень пункту 5.8. договору договір вважається розірваний з 15.04.2020.

Відповідач не відреагував на лист №3 від 31.03.2020 з повідомленням від 31.03.2020 "Про розірвання договору №J оренди нерухомого майна від 12.12.2019 та не передав позивачеві приміщення з оренди за актом приймання-передачі в обумовлений договором термін.

Позивачем складено акт від 10.06.2020 попереднього огляду приміщення №180 за адресою: м. Київ, вул. Верховинна, 41, у якому зазначено, що відповідач відмовився одержати та підписати акт передачі приміщення.

Позивач 16.06.2020 направив відповідачу телеграму з вимогою прибути для передачі приміщення.

18.06.2020 позивачем у присутності свідків був складений акт відкриття та огляду приміщення №180, в якому зафіксовано, що було прийнято рішення про відкриття приміщення шляхом висвердлювання вхідного замка, було проведено огляд приміщення, в результаті якого встановлено, що в приміщенні були пошкодження.

Тобто приміщення фактично передано позивачу 18.06.2020.

Листом вих.. №4 від 18.06.2020 позивач звернуся до відповідача з вимогою про сплату заборгованості у сумі 155992,67 грн, з яких: орендна плата за березень 2020 року - 14400,00 грн, орендна плата за 01.-15.04.2020 - 14700,00 грн, подвійна орендна плата за 16.-30.04.2020 - 29400,00 грн, подвійна орендна плата за травень 2020 року - 58800,00 грн, подвійна орендна плата за 01.-17.06.2020 - 33320,00 грн, компенсація комунальних платежів за травень-червень 2020 року - 148,20 грн, пеня у загальному розмірі 3431,95 грн, 3% річних - 792,52 грн.

Разом з тим, заборгованість відповідач не оплатив, що і стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частина 1 статті 759 ЦК України передбачає, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Приписами ч. 1, 3 ст. 283 Господарського кодексу України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Договір відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 795 Цивільного кодексу України встановлює, що передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором. Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Як встановлено судом першої інстанції, 01.01.2020 між сторонами підписано акт приймання-передачі приміщення, відповідно до якого позивач передав, а відповідач прийняв приміщення, що розташоване за адресою:03115, м. Київ, вул. Верховинна, 41, приміщення 180.

Матеріалами справи підтверджено, що договір розірвано з 15.04.2020, однак фактично орендоване приміщення передано позивачу лише 18.06.2020.

Доказів оплати заборгованості з орендної плати по 15.04.2020 включно відповідачем не надано, у зв`язку з чим вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати у розмірі 29100,00 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 785 Цивільного кодексу України, якщо у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Ухилення відповідача, після розірвання позивачем у односторонньому порядку договору від передачі позивачеві приміщення, яке орендувалось, є підставою до відповідності до частини 2 статті 785 Цивільного кодексу України та пункту 4.5 договору для стягнення з відповідача (орендаря) неустойки у розмірі подвійної плати за користування приміщенням за період з 16.04.2020 по 17.06.2020 у розмірі 121520,00 грн.

Пунктом 3.6.1. договору встановлено, що вартість спожитих орендарем комунальних послуг не входить до складу орендної плати за користування приміщенням та оплачується орендарем окремо на підставі виставлених орендодавцем рахунках протягом 3-х банківських днів після одержання відповідного рахунку.

Як вбачається з матеріалів справи, за період часу з 01.01.2020 по 30.06.2020 виробники та виконавці житлово-комунальних послуг виставили орендодавцеві до оплати рахунки.

Борг відповідача за спожиті житлово-комунальні послуги становить 1 148,20 грн. та підлягає стягненню з відповідача, що підтверджується рахунками на оплату за комунальні послуги.

Пунктом 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

За змістом частини 2 статті 217 Господарського кодексу України одним з видів господарських санкцій є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України).

За приписами частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Пункт 4.4. договору встановлює, що у випадку прострочення орендної плати або компенсації комунальних платежів, орендар сплачує на користь орендодавця неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен календарний день такого прострочення.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, а матеріалами справи підтверджено прострочення відповідача з оплати орендної плати, у зв`язку з чим вимога позивача щодо стягнення з відповідача пені та 3% річних є обґрунтованою. Однак, згідно розрахунку позивача, останній нараховує 3% річних та пеню не лише на суму заборгованості з орендної плати, а також на неустойку, обумовлену пунктом 4.5 договору. Разом з тим, колегія суддів зазначає, що неустойка, передбачена пунктом 4.5. договору не є орендною платою, а є штрафною санкцією за несвоєчасне повернення орендованого майна, відтак на неї не може нараховується пеня на підставі пункту 4.4. договору та 3% річних на підставі статті 625 Цивільного кодексу України.

Отже, за розрахунком суду апеляційної інстанції з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня у сумі 2457,34 грн та 3% річних у сумі 384,44 грн.

Заперечення відповідача викладені у апеляційній скарзі, відхиляються колегією суддів, оскільки обставини непереборної сили (форс-мажору) не звільняють особу від виконання основного зобов`язання, лише від відповідальності за його порушення, водночас, як зазначалось вище, поданий до суду апеляційної інстанції сертифікат ТПП не може бути прийнятий судом апеляційної інстанції у якості доказу у даній справі, оскільки на момент розгляду даної справи у суді першої інстанції вказаного доказу не існувало, суд першої інстанції його не досліджував. При цьому, з матеріалів справи не вбачається, що відповідачем вживались дії щодо повідомлення суду першої інстанції про тривалість процедури отримання такого сертифікату.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню частково, а саме: з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 29100,00 грн заборгованості з орендної плати, 121520,00 грн неустойки у розмірі подвійної плати за користування приміщенням за період з 16.04.2020 по 17.06.2020, 2457,34 грн пені та 384,44 грн 3% річних. В решті позовних вимог слід відмовити.

Посилання апелянта на ті обставини, що судом першої інстанції не було враховано клопотань відповідача та його представника про відкладення розгляду справи та розглянуто справу без їх участі, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно частини 1 статті 216 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 202 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 202 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема, у разі першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Отже, враховуючи зміст наведених правових норм, суд, розглядаючи клопотання учасника справи про відкладення розгляду справи, повинен оцінити обставини, на які останній посилається у ньому як на підставу для відкладення з точки зору їх поважності та за результатами такої оцінки або визнати такі причини неявки поважними і, як наслідок, відкласти розгляд справи, або відмовити у задоволенні такого клопотання у разі визнання причин неявки представника учасника справи неповажними.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні клопотань відповідача та його представника про відкладення розгляду справи, у зв`язку з тим, що відповідач не був позбавлений можливості направити іншого представника до суду, а також не позбавлений можливості надати відзив на позов електронною поштою. Розгляд справи відкладався, в тому числі на підставі клопотання представника відповідача, ухвали по справі направлялись на адресу відповідача, однак відповідач відзиву до суду не надав.

Таким чином, місцевий господарський суд вказав про те, що відповідач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив через канцелярію суду або шляхом його направлення на адресу суду поштовим відправленням, чи електронною поштою відтак, беручи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору.

Колегія суддів в свою чергу зазначає, що учасник справи, який в силу норм статті 42 Господарського процесуального кодексу України зобов`язаний сприяти суду в своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, не був позбавлений права, у зв`язку з перебуванням на самоізоляції (самозбереженні), заявити у відповідності до статті 197 Господарського процесуального кодексу України клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до частини 9 статті 165, частини 2 статті 178, частини 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України, а неподання відповідачем відзиву на позов не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд погоджується із висновками місцевого суду як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування його не знаходить. Доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні висновків.

Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія приходить до висновку, що рішення Господарського суду міста Києва в частині задоволення позову про стягнення пені у розмірі 3812,36 грн та 3% річних у розмірі 840,23 грн прийнято з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, та неправильним застосуванням норм матеріального права, внаслідок чого підлягає зміні в цій частині. В решті рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та таким, що прийнято у відповідності до чинного законодавства. Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку із задоволенням позову слід здійснити перерозподіл судових витрат.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 2 частини 1 статті 275, статтями 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Золотаревського Ігоря Анатолійовича на рішення Господарського суду міста Києва від 16.09.2020 у справі №910/11017/20 задовольнити частково.

Рішення Господарського суду міста Києва від 16.09.2020 у справі №910/11017/20 змінити.

Резолютивну частину рішення Господарського суду міста Києва від 16.09.2020 у справі №910/11017/20 викласти в наступній редакції:

« 1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Золотаревського Ігоря Анатолійовича ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи-підприємця Рукодій Євгенії Сергіївни ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) 153461,78 грн., з яких: 29100,00 грн заборгованості з орендної плати, 121520,00 грн неустойки у розмірі подвійної плати за користування приміщенням, 2457,34 грн пені та 384,44 грн 3% річних, 2301,93 грн судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Видати наказ.»

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Рукодій Євгенії Сергіївни ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь Фізичної особи-підприємця Золотаревського Ігоря Анатолійовича ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) 107,68 грн судового за подання апеляційної скарги.

Видати наказ.

Видачу наказів доручити Господарському суду міста Києва.

Матеріали справи № 910/11017/20 повернути до Господарського суду міста Києва .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді І.М. Скрипка

Ю.Б. Михальська