ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

14.04.2021 справа № 914/2198/20

м.Львів

за позовом: ОСОБА_1 , м.Дрогобич Львівської області

до відповідача: Відкритого акціонерного товариства "Львівводбуд", м.Львів

про: зобов`язання скликання Загальних зборів акціонерів.

Суддя Кітаєва С.Б.

За участі секретаря Зарицької О.Р.

Представники сторін:

від позивача: Басюр Л.М., Бартків І.Б. - адвокати;

від відповідача: не з`явився

Суть спору: на розгляді у Господарському суді Львівської області перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства "Львівводбуд" про зобов`язання Відкритого акціонерного товариства "Львівводбуд" в установленому Законом України "Про акціонерні товариства" порядку скликати річні Загальні збори акціонерів Відкритого акціонерного товариства "Львівводбуд".

Рух справи висвітлено в ухвалах суду. Зокрема, ухвалою суду від 25.03.2021 судове засідання відкладено на 14.04.2021.

14.04.2021 за вх.№9024/21 в документообігу суду зареєстровано подане позивачем клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів.

Представники позивача в судове засідання 14.04.2021 з`явилися.

Відповідач явку повноважного представника в судове засідання 14.04.2021 не забезпечив, із заявами

Розглянувши клопотання позивача (вх.№9024/21 від 14.04.2021) про долучення доказів, заслухавши думки представників позивача, суд зазначає таке.

Відповідно до ст.113 ГПК України, строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Згідно ст.161 ГПК України, при розгляді справи судом в порядку позовного провадження, учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Підстави, час та черговість подання заяв по суті справи визначаються цим Кодексом або судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.2 ст.80 ГПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідно до ст.177 ГПК України, завданням підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Згідно з ч.1 ст.207 ГПК України, головуючий з`ясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, пов`язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи.

Отже, з наведених вище приписів процесуального законодавства вбачається, що позивач мав звернутися до суду із клопотанням про долучення доказів разом із поданням позовної заяви або під час підготовчого провадження. Натомість, як свідчать матеріали справи, позивач не звертався із таким клопотанням, як не повідомляв в ході підготовчого провадження про намір подати додаткові докази у справі.

При цьому, одними із основних засад (принципів) господарського судочинства є, зокрема: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін; пропорційність; розумність строків розгляду справи судом; неприпустимість зловживання процесуальними правами (частина третя статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Пунктами 4, 5 ч.5 вказаної статті передбачено, що суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Суд звертає увагу на те, що чинний Господарський процесуальний кодекс України, спрямований на забезпечення своєчасності розгляду справ та правової визначеності, унеможливлення зловживання процесуальними правами та підвищення ефективності судочинства в цілому, з огляду на що встановлено точний порядок та присічні строки вчинення процесуальних дій, чіткі стадії судового процесу, розумні обмеження, в тому числі щодо подання доказів. Саме тому всі процесуальні дії суду та учасників процесу повинні вчинятися своєчасно з тим, щоб під час підготовки справи до розгляду не залишилося невирішених питань, які можуть затримати розгляд справи по суті.

Статтею 118 ГПК України визначено наслідки пропуску процесуальних строків: право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Приписами ст.119 ГПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причину його пропуску поважною, крім випадку, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Питання про поважність причин пропуску процесуального строку в розумінні статті 86 Господарського процесуального кодексу України вирішується судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

Зміст наведених норм свідчить про те, що право сторони на вчинення процесуальних дій (як то подання заяв по суті справи, доказів) обумовлені наявністю певних обмежень та умов, визначених Господарським процесуальним кодексом України. Так, процесуальний закон передбачає обов`язковість визнання судом поважною причини пропуску такого строку, задля його поновлення, а також одночасне із поданням заяви про поновлення процесуального строку вчинення відповідної процесуальної дії.

Відповідно до ч.4 ст. 80 ГПК України, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Суд створив всі належні умови всім учасникам судового процесу для надання доказів, які вони вважали необхідними для підтвердження своїх правових позицій у встановлений чинним процесуальним законодавством строк. Враховуючи вищевикладене в сукупності, суд не вбачає поважності причин пропуску строку на подання позивачем клопотання про долучення доказів.

Відповідно до ч.2 ст.207 ГПК України, суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

Отже, враховуючи, що поважними можуть рахуватися обставини, які є об`єктивно непереборними обставинами, що не залежать від волі учасника справи, та які перешкоджають у вчиненні певної процесуальної дії, те, що обставини на які вказує позивач не можуть вважатись непереборними та відповідно поважними, суд приходить до висновку про залишення без розгляду клопотання позивача про долучення доказів.

Керуючись ст.ст. 2, 13, 80, 113, 118, 119, 207, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Клопотання позивача вх.№9024/21 від 14.04.2021 про долучення доказів залишити без розгляду.

2. Ухвала набирає законної сили в порядку ст.235 ГПК України.

Суддя С.Б. Кітаєва