ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" квітня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/436/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ємельянової О.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Комунального підприємства «Міський інформаційний центр», 61166, м. Харків, пр.-т. Науки, 38
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Альтаир», 61002, м. Харків, вул. Чернишевська, буд. 65, кв. 4
простягнення 6 566, 97 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Міський інформаційний центр» звернулось до Господарського суду Харківської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Альтаир» про стягнення грошових коштів за договором № 2821 від 03.04.2019 року у сумі 6 566, 97 грн., з яких: заборгованість за щомісячне користування місцем у розмірі 803, 47 грн., пеня за несплату платежів у розмірі 155, 73 грн., 3 % річних від простроченої суми у розмірі 31,32 грн., індекс інфляції за весь час прострочення у розмірі 41,71 грн., неустойка за прострочення повернення місця за період з 17.11.2019 року по 29.06.2020 року у розмірі 5 534, 74 грн. Також до стягнення заявлені судові витрати у розмірі 2 270, 00 грн.

Ухвалою суду від 15.02.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/436/21. Розгляд справи № 922/436/21 призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Встановлено відповідачу 15 (п`ятнадцятиденний) строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив - протягом 3 днів з дня отримання відзиву на позов. Також роз`яснено сторонам, що у випадку неподання відповідачем відзиву, а також не подання позивачем відповіді на відзив у строки встановлені цією ухвалою розгляд справи буде відбуватися за наявними матеріалами в межах строків встановлених статтею 248 Господарського процесуального кодексу України.

10.03.2021 року від відповідача через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 1376 електронна пошта) у якому просить суд, розглядати справу за правилами загального позовного провадження з викликом сторін. У позові просить суд, відмовити повністю.

Ухвалою суду від 11.03.2021 року відмовлено відповідачу у задоволенні клопотання викладеного у 1 пункті прохальної частини відзиву на позовну заяву (вх. № 1376 від 10.03.2021 року електронна пошта) про розгляд справи в порядку загального позовного провадження з викликом сторін.

17.03.2021 року від позивача через канцелярію суду надійшла відповідь на відзив (вх. № 6174) у якому останній зазначає, що саме станом на 09.11.2019 року, договір № 2821 від 03.04.2019 року вважається таким, що припинив свою дію. Також не погоджується із твердженнями відповідача, що лист від 05.06.2019 року не може прийматися судом до уваги, бо даний лист не містить інформації, що строк пріоритету було продовжено. Оскільки у якості доказів, що відповідач звернувся до робочого органу із заявою про продовження строку дії пріоритету на дане місце, він надав позивачу опис документів, що надано до ЦНАПУ суб`єктом звернення для отримання адміністративної послуги. Тому твердження відповідача про те, що йому не було продовжено строк дії пріоритету, не відповідають дійсності.

Також не відповідають дійсності твердження відповідача, що останній не отримував дозвіл на розміщення зовнішньої реклами, оскільки відповідно до Рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 26.06.2019 року № 482 "Про надання дозволів на розміщення зовнішньої реклами", відповідачу було надано дозвіл на розміщення зовнішньої реклами - щит стаціонарний за адресою м. Харків, вул. Дмитрівська - вул. Благовіщенська, буд. 30, строком до 30.06.2020 року. Отже відповідачу було продовжено строк дії приріорітету на розміщення зовнішньої реклами, та протягом строку дії спірного договору відповідачу було надано дозвіл на розміщення зовнішньої реклами, про що свідчить рішення виконавчого комітету Харківської міської ради № 482 від 26.06.2019 року, а тому спірний договір не було припинено станом на 02.07.2019 року на підставі підпункту 8.1.5, а саме у зв`язку із неотримання дозволу на розміщення зовнішньої реклами. Також зазначає, що відповідачем після 02.07.2019 року було здійснено оплату за користування місцем за договором за серпень 2019 року, про що свідчить банківська виписка від 03.09.2019 року.

У зв`язку із чим, за твердженням позивача, відповідач порушив свої зобов`язання за договором № 2821 від 03.04.2019 року щодо оплати за місце , надане у користування, та порушив зобов`язання щодо повернення місця у встановлений договором строк, у зв`язку із чим, відповідач повинен сплатити позивачу заборгованість за щомісячне користування місцем за договором у розмірі 803, 47 грн., та штрафні санкції, а саме: пеню за несплату платежів у розмірі 155,73 грн., 3 % річних у розмірі 31.32 грн.. індекс інфляції у розмірі 41,71 грн., неустойку за прострочення повернення місця за період з 17.11.2019 року по 29.06.2020 року у розмірі 5 534, 74 грн.

Відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

При цьому, клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідно до вимог статті 252 Господарського процесуального кодексу України від учасників справи не надходило.

Разом з тим, за висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.

Як зазначає позивач, 03.04.20219 року між Комунальним підприємством «Міський інформаційний центр» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Альтаир» (користувач) укладено договір № 2821 про надання у користування місць, які перебувають у комунальній власності, для розташування спеціальних конструкцій (а.с. 14-15).

Пунктом 1.1. договору, сторони погодили, що Комунальне підприємство «Міський інформаційний центр» надає користувачу у користування місця, які перебувають у комунальній власності, для розташування спеціальних конструкцій, згідно додатку № 1, який є невід`ємною частиною договору.

Під користування сторони розуміють тимчасове платне використання розповсюджувачем зовнішньої реклами (користувачем) місць, які перебувають у комунальній власності з метою:

а) встановлення на них спеціальних конструкцій, які знаходяться у користувача на законних підставах, та їх використання у формах, не заборонених чинним законодавством, для розміщення зовнішньої реклами;

б) обслуговування спеціальних конструкцій (підтримання у належному стані, наклеювання рекламоносіїв тощо).

Пунктом 1.4. договору, сторони погодили, що місця передаються користувачу згідно акту приймання - передачі строком з 03.04.2019 року по 30.06.2020 року.

Договір набирає чинності з 03.04.2019 року та діє до 30.06.2020 року (пункт 2.1. договору).

Пунктом 3.4.4. сторони погодили, що користувач зобов`язується, щомісяця не пізніше 10 числа, наступного за місяцем, у якому була надана послуга щодо використання місць, підписувати і направляти Комунальному підприємству «Міський інформаційний центр» акти виконаних робіт (послуг) за договором або мотивовану відмову від їх підписання.

Розмір плати за користування всіма місцями, які надані у користування за цим договором, згідно додатку № 1 складає 291, 60 грн. на місяць, ПДВ - 20 % складає 58, 32 грн., загальний розмір плати (з ПДВ) 349, 92 грн. (пункт 4.1. договору).

Пунктом 4.2. договору сторони погодили, що якщо на момент набрання чинності договором користувач не має дозволу (дозволів) на розміщення зовнішньої реклами, у такому разі з дня набрання чинності цим договором і до отримання дозволів (дозволу) на розміщення зовнішньої реклами на спеціальних конструкціях, які встановлені на місцях, наданих за цим договором (в період дії пріоритету на місце), користувач щомісяця вносить плату за користування зазначеними місцями у розмірі 25 % від розміру плати за використання відповідних місць (з ПДВ), встановленої додатком № 1 до цього договору, ста становить суму у розмірі 72, 90 грн. (без ПДВ) на місяць, ПДВ - 20 % становить 14, 58 грн., загальний розмір плати (з ПДВ) 87, 48 грн.

У разі продовження строку дії пріоритету на місця, надані у користування за цим договором, на підставі письмового звернення користувача до робочого органу та/або отримання дозволу на розміщення зовнішньої реклами на спеціальних конструкціях, які встановлюються на місцях, наданих за договором, плата за використання зазначених місць (з ПДВ), встановлена додатком № 1 цього договору сплачується у повному розмірі (пункт 4.3. договору).

Згідно пункту 4.5. договору, внесення плати за користування місцями, передбаченої пунктами 4.1., 4.2. договору, здійснюється не пізніше останнього дня поточного місяця, за який проводиться оплата.

Днем оплати за цим договором вважається день зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Комунального підприємства «Міський інформаційний центр» у встановленому договором строк (пункт 4.6. договору).

Відповідно до пункту 5.1. договору, протягом семи календарних днів після припинення дії договору на будь-яких підставах, передбачених пунктами 8.1., 8.3. договору, або з дати виключення місць з переліку місць, які надаються «користувачу» для розташування спеціальних конструкцій та розміру плати за їх користування (додаток №1), користувач» зобов`язаний звільнити надані в користування місця і передати їх позивача. Повернення місць, наданих в користування, здійснюється «Користувачем» на підставі Актів прийому-передачі, які складаються «Користувачем» та підписуються уповноваженими представниками позивача і «Користувача».

Пунктом 5.2 договору сторони погодили, що місця вважаються фактично повернутими позивачу з моменту підписання Актів прийому - передачі. Акт прийому-передачі місця підписується позивачем після надання «Користувачем» фото місця демонтованої спеціальної конструкції, а у разі неможливості визначення стану місця по наданим фотознімкам, після виїзду представника позивача на місце розташування спеціальної конструкції. У випадку неналежного стану місця розташування спеціальної конструкції (засмічення території, пошкодження місць, наявності фундаменту конструкції тощо) Акт прийому-передачі місця з боку позивача не підписується, а складається Акт огляду місця з зазначенням виявлених порушень.

Повторний виїзд представника позивача на місце розташування спеціальної конструкції здійснюється після усунення порушень, що зазначені в Акті огляду місця, за рахунок Користувача».

Відповідно до пункту 5.3. договору, місця, надані в користування Користувачу» за цим договором, повинні бути повернуті позивачу у належному стані демонтована спеціальна конструкція та її частини (фундаменти, елементи кріплень, тощо), відновлена тротуарна плитка, асфальтне або трав`яне покриття, вивезене сміття та інше)».

Згідно пункту 5.4., у разі припинення дії договору на підставах, передбачених підпунктом 8.1.5. пункту 8.1. розділу 8 цього договору. місця вважаються повернутими позивачу без підписання акту прийому - передачі місць (місця), у випадку якщо спеціальні конструкції або їх частини на місцях, переданих за цим договором (в частині конкретних місць) не були встановлені.

Відповідно до пункту 6.1. договору, за несплату, несвоєчасну або неповну сплату платежів, передбачених розділом 4 договору, користувач сплачує позивачу пеню у розмір подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого (або не повністю сплаченого) платежу за кожен день прострочення.

У разі прострочення повернення місць, наданих у користування, «Користувач» сплачує позивачу неустойку, яка складає 7% від розміру плати за користування неповернутим місцем, встановленої Додатком №1 цього Договору (з ПДВ), за кожен день затримки повернення вказаного місця» (пункт 6.2. договору).

Користувач який прострочив виконання грошового зобов`язання, передбаченого пунктами 4.1.-4.4. цього договору, зобов`язаний сплатити позивачу суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми (пункт 6.9. договору).

03.04.2019 року між сторонами було підписано акт прийому - передачі місць, які перебувають у комунальній власності, для розташування спеціальних конструкцій до договору № 2821 від 03.04.2019 року (а.с. 16).

Також між сторонами було підписано додаток № 1 до договору № 2821 від 03.04.2019 року, відповідно до якого, адреса розташування спеціальних конструкцій вул. Дмитрівська - вул. Благовіщенська, 30, розмір оплати за використання місць скалатає суму у розмірі 249, 92 грн. (а.с. 17).

Як зазначає позивач, 31.10.2019 року останнім на адресу відповідача направлено лист (№ 3126/0/2-19) у якому зазначено, що стоном на 31.10.2019 року сума заборгованості складає 708, 12 грн. та вимогам її сплатити, а уразі невиконання вимог щодо сплати, та керуючись пунктом 8.12., на виконання пункту 8.2. договору, повідомив про припинення дії договору через 10 днів з дати відправлення даного листа (а.с. 18).

При цьому, докази направлення листа, а саме опис вкладення позивачем до суду надано не було.

Отже, на думку позивача, станом на 19.11.2019 року, договір № 2821 від 03.04.2019 року вважається таким, що припинив свою дію.

Як зазначає позивач, останній 21.10.2019 року на адресу відповідача направив повідомлення № 2991/0/2-119 про сплату заборгованості (а.с. 32) та 13.02.2020 року на адресу відповідача направлено претензію щодо сплати заборгованості за договором, та про повернення за актом приймання - передачі місця, що знаходяться у комунальній власності (а.с. 20-25).

При цьому, доказів направлення зазначених документів, а саме опису вкладення у цінний лис, позивачем до суду надано не було, а з наданих чеків "Укрпошити" та поштових повідомлень не можливо встановити, що саме було направлено позивачем.

За твердженнями позивача, відповідач у свою чергу, порушив своє зобов`язання за договором за договором № 2821 від 03.04.2019 року щодо оплати за місце, надане у користування, а саме не сплачував платежі, передбачені розділом 4 договору, за вересень, жовтень та листопад 2019 року, у зв`язку з чим, у нього утворилась заборгованість за щомісячне користування місцем за цим договором за весь час, що стало причиною звернення із відповідним позовом до суду.

Надаючи правову кваліфікацію доказам, які надані сторонами та викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Частиною 1 статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до частини 1 статті 181 Господарського кодексу України передбачено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Статтею 173 Господарського кодексу України та статтею 509 Цивільного кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконати її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (стаття 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до вимог частини 7 статті 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 16 Цивільного кодексу України, частиною 2 статті 20 Господарського кодексу України, одним із способів захисту права є примусове виконання обов`язку в натурі (присудження до виконання обов`язку в натурі).

Відповідно до статті 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За твердженнями позивача, від відповідача 05.06.2019 року на адресу позивача надійшов лист № б/н від 05.06.2019 року (вх. № 1720/0/1-19), у якому відповідач повідомив, що ним було продовжено строк дії пріоритету (довідка № 852 від 01.04.2019 року) на розміщення спеціальної конструкції за адресою м. Харків. вул. Дмитрівська - вул. Благовіщенська, 30. Також зазначає, що відповідачу відповідно до рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 26.06.2019 року № 482 "Про надання дозволів на розміщення зовнішньої реклами", відповідачу було надано дозвіл на розміщення зовнішньої реклами - щит стаціонарний (1,1х1,80х2) за адресою вул. Дмитрівська - вул. Благовіщенська, 30, строком до 30.06.2020 року. У зв`язку із чим, позивач вважає, що відповідачу було продовжено строк дії пріоритету на розміщення зовнішньої реклами, та протягом строку дії договору було надано дозвіл на розміщення зовнішньої реклами, про що на думку позивача свідчить рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 26.06.2019 року № 482, у зв`язку із чим, спірний договір не було припинено станом на 02.07.2019 року на підставі підпункту 8.1.5, а саме, у зв`язку із неотриманням дозволу на розміщення реклами.

Також посилається, на сплату відповідачем за користування місцем за договором за серпень 2019 року, що на думку останнього, свідчить що договір діяв після 02.07.2019 року.

За змістом частини 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог частини 3 статті 13, частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

На підтвердження викладених позовних вимог позивачем надано до суду, копію договору № 2821 від 03.04.2019 року, копію акту прийому - передачі місць від 03.04.2019 року, копію додатку № 1 до договору, копію листа від 31.10.2019 року № 3126/0/2-19, копію претензії № 689/0/2-20 від 13.02.2020 року, копію повідомлення № 2991/0/2-19 від 21.10.2019 року, копію акту прийому - передачі місць від 30.06.2020 року, копію довідки № 852 від 01.04.2019 року про встановлення пріоритету строком на 3 місяці, копію довіреності від 18.06.2018 року, копію листа відповідача від 05.06.2019 року щодо продовження строку дії пріоритету, копію статуту позивача, копію рішення виконавчого комітету Харківської міської ради № 146 від 01.03.2017 року про затвердження правил розміщення зовнішньої реклами у місті Харкові та правила розміщення зовнішньої реклами у місті Харкові, копію опису документів, що надано до ЦНАП, виписка банку щодо сплати відповідачем суми у розмірі 130. 00 грн., рішення виконавчого комітету Харківської міської ради № 482 від 26.06.2019 року про надання дозволів на розміщення зовнішньої реклами (а.с. 14-55).

При дослідженні матеріалів справи, судом встановлено, що позивачем не надано до суду доказів у підтвердження заявлених позовних вимог, а саме щодо надання відповідачу у відповідності до вимог пункту 2 рішення виконавчого комітету Харківської міської ради № 482 від 26.06.2019 року, та продовження строку дії пріоритету на місця, наданого у користування за спірним договором, як то передбачено Правилами розміщення зовнішньої реклами у місті Харкові» від 02.10.2013 року №609 (із змінами та доповненнями) з огляду на наступне.

Як вбачається, із пункту 2 рішення виконавчого комітету Харківської міської ради № 482 від 26.06.2019 року відділу реклами Департаменту контролю Харківської міської ради здійснити необхідні дії щодо видачі дозволів на розміщення зовнішньої реклами згідно з додатком та надати інформацію про встановлені рекламні конструкції головам адміністрацій районів Харківської міської ради для відповідного контролю за благоустроєм прилеглих територій.

Частиною 1 статті 16 Закону України "Про рекламу" визначено, що розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 року № 2067 затверджено типові правила розміщення зовнішньої реклами, які регулюють відносини, що виникають у зв`язку з розміщенням зовнішньої реклами у населених пунктах, та визначають порядок надання дозволів на розміщення такої реклами.

Пунктом 3 Типових правил передбачено, що зовнішня реклама розміщується на підставі дозволів та у порядку, встановленому виконавчими органами сільських, селищних, міських рад відповідно до цих Правил.

Розміщення зовнішньої реклами в м. Харкові регулюється рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради «Про затвердження Правил розміщення зовнішньої реклами у місті Харкові» від 02.10.2013 року №609 (із змінами та доповненнями).

Пунктом 4.1. Правил розміщення зовнішньої реклами у місті Харкові передбачено, що розміщення зовнішньої реклами у місті Харкові здійснюється на підставі дозволів, які видаються робочим органом на підставі рішень виконавчого комітету Харківської міської ради.

Крім того. пунктом 4.3. правил, визначено, що дозвіл виданий у встановленому цими правилами порядку, є підставою для розміщення зовнішньої реклами та виконання робіт, пов`язаних із розміщенням утримувачів конструкції.

Згідно з розділом 6 Правил розміщення зовнішньої реклами у місті Харкові, для одержання дозволу заявник або уповноважена ним особа подає адміністратору в приміщенні Центру надання адміністративних послуг (далі - ЦНАП) заяву за формою згідно з додатком 1.

При цьому, як вбачається із правил, рішення про встановлення за заявником пріоритету оформлюється довідкою робочого органу, яка підписується керівником робочого органу.

Згідно пункту 6.1.8. правил, пріоритет заявника на місце розташування рекламного засобу встановлюється строком на три місяці з дати прийняття керівником робочого органу відповідного рішення. Строк встановлення пріоритету на місце розташування рекламного засобу може бути продовжений керівником робочого органу не більш ніж на три місяці у разі: а) продовження строку оформлення дозволу у зв`язку з потребою виконання архітектурно-планувальних робіт та розроблення проектно-технічної документації; б) письмового звернення заявника щодо продовження строку оформлення дозволу.

У разі продовження робочим органом строку оформлення дозволу з підстав, передбачених підпунктами «а» і «б» абзацу 2 цього пункту, робочий орган не пізніше наступного робочого дня з дня прийняття відповідного рішення керівником робочого органу направляє письмове повідомлення про це адміністратору, який не пізніше наступного робочого дня з дня отримання письмового повідомлення від робочого органу повідомляє заявника.

Пунктом 6.1.9. Правил визначено, що дата прийняття робочим органом рішення про встановлення пріоритету заявника на місце розташування рекламного засобу, продовження строку, на який встановлено зазначений пріоритет, або про відмову в установленні такого пріоритету вноситься до журналу реєстрації.

Інформація про подані заяви та встановлені робочим органом пріоритети є відкритою і повинна надаватися будь-якій особі за її письмовою заявою (пункт 6.1.11. правил).

Згідно пункту 6.3.3. правил, виконавчий комітет протягом п`яти робочих днів із дати одержання зазначеного проекту рішення з додатками приймає рішення про надання дозволу або про відмову у його наданні. Керівник робочого органу протягом п`яти робочих днів із дня підписання міським головою прийнятого рішення підписує обидва примірники дозволу, скріплює їх печаткою робочого органу та передає один примірник дозволу адміністратору, а другий - залишається робочому органу для обліку та контролю. Видача дозволу фіксується в журналі реєстрації.

Враховуючи вищевикладене, суд не приймає надані позивачем у якості доказів у підтвердження встановлення відповідачу пріоритету копію довідки № 852 про встановлення пріоритету від 01.04.2019 року, згідно якої відповідачу встановлено пріоритет строком на 3 місяці та копію листа відповідача від 05.06.2019 року щодо продовження строку дії пріорітету (а.с. 35, 37), опис документів, що надано до ЦНАПУ суб`єктом звернення для отримання адміністративної послуги, копію рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 26.06.2019 року № 482 "Про надання дозволів на розміщення зовнішньої реклами", відповідно до якого відповідачу було надано дозвіл на розміщення зовнішньої реклами - щит стаціонарний (1,1х1,80х2) за адресою вул. Дмитрівська - вул. Благовіщенська, 30, строком до 30.06.2020 року, оскільки з наданих позивачем документів не вбачається, що відповідачу було продовжено строк дії встановленого відповідно до довідки № 852 від 01.04.2019 року пріоритету та надання дозволу на розміщення зовнішньої реклами, як передбачено Правилами розміщення зовнішньої реклами у місті Харкові» від 02.10.2013 року №609 (із змінами та доповненнями) та відомостей щодо надання (відображення, фіксування в журналі реєстрації) керівником робочого органу матеріали справи не містять та сторонами не надано.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач у наданому до суду відзиві на позовну заяву (вх. 1376 від 10.03.2021 року) зазначив, що оскільки відповідачу не було надано відповідного дозволу на розміщення зовнішньої реклами за адресою вул. Дмитрівська - вул. Благовіщенська, 30, відповідач не встановив спеціальну конструкцію за зазначеною адресою впродовж строку встановлення пріоритету. В подальшому відповідач дозвіл на розміщення зовнішньої реклами за адресою вул. Дмитрівська - вул. Благовіщенська, 30, також не отримав і спеціальну конструкцію не встановив. У зв`язку зі чим, договір припини свою дію на підставі пункту 8.2. договору, і відповідно до пункту 5.4. договору місце на розміщення спеціальної конструкції за адресою вул. Дмитрівська - вул. Благовіщенська, 30 вважається повернутим позивачу у вказаний строк без підписання акту прийому - передачі місць (місця) (а.с. 68).

Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до підпункту 8.1.5. пункту 8.1. цей договір припиняє свою дію, якщо користувач не отримав дозвіл на розміщення зовнішньої реклами на місцях, переданих у користування за цим договором , протягом строку на який було встановлено пріоритет (в частині конкретних місць).

Відповідно до абзацу 3 пункту 8.2. у разі припинення дії договору з підстав, передбачених підпунктом 8.1.5. пункту 8.1. розділу 8, договір вважається таким що припинив свою дію з дня наступного за закінчення строку, на який було встановлено пріоритет (а.с. 15 зворот).

У разі припинення дії договору на підставах, передбачених підпунктом 8.1.5 пункту 5.1. розділу 8 договору, місця вважаються повернутими позивачу без підписання акту прийому - передачі місць (місця), у випадку якщо спеціальні конструкції або їх частини на місцях, переданих за цим договором (в частині конкретних місць) не були встановлені.

Матеріали справи свідчать, що належних та допустимих доказів у підтвердження отримання відповідачем у визначений строк дозвіл на розміщення зовнішньої реклами та встановлення пріоритету позивачем надано не було.

З огляді на вищевикладене, враховуючи, що пріоритет було встановлено довідкою № 852 від 01.04.2019 строком на 3 місяці, договір є таким, що припинив свою дію - 01.07.2019 року у зв`язку із чим, у позивача відсутні правові підстави для стягнення з відповідача грошових коштів за договором № 2821 від 03.04.2019 року у сумі 6 566, 97 грн., з яких: заборгованість за щомісячне користування місцем у розмірі 803, 47 грн., пеня за несплату платежів у розмірі 155, 73 грн., 3 % річних від простроченої суми у розмірі 31,32 грн., індекс інфляції за весь час прострочення у розмірі 41,71 грн., неустойка за прострочення повернення місця за період з 17.11.2019 року по 29.06.2020 року у розмірі 5 534, 74 грн.

Частинами 1, 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 42 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (стаття 74 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене, суд надавши оцінку наданим позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог доказів, дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення грошових коштів за договором № 2821 від 03.04.2019 року у сумі 6 566, 97 грн., з яких: заборгованість за щомісячне користування місцем у розмірі 803, 47 грн., пеня за несплату платежів у розмірі 155, 73 грн., 3 % річних від простроченої суми у розмірі 31,32 грн., індекс інфляції за весь час прострочення у розмірі 41,71 грн., неустойка за прострочення повернення місця за період з 17.11.2019 року по 29.06.2020 року у розмірі 5 534, 74 грн. є не доведеними та такими, що не підлягають до задоволення.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з положеннями статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати на сплату судового збору, залишаються за позивачем у розмірі 2 270, 00 грн.

Керуючись статтями 129, 233, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до апеляційного господарського суду, у межах апеляційного округу, протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Інформація по справі може бути одержана зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Реквізити сторін:

позивач: Комунальне підприємство «Міський інформаційний центр» (61166, м. Харків, пр.-т. Науки, 38, );

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Альтаир» (61002, м. Харків, вул. Чернишевська, буд. 65, кв. 4, ).

Повне рішення складено "16" квітня 2021 р.

Суддя О.О. Ємельянова