РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.04.2021Справа № 910/17102/20
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді: Літвінової М.Є.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали справи

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Холдингова компанія "Енергомонтажвентиляція"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гольда"

про стягнення 70433,87 грн

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Холдингова компанія "Енергомонтажвентиляція" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гольда" (далі - відповідач) про стягнення 70433,87 грн, з яких: 51930,28 грн основного боргу, 15357,47 грн пені, 1032,36 грн. інфляційних втрат та 2053,76 грн 3% річних. Також позивач просив суд покласти на відповідача 15000,00 грн витрат на оплату професійної правничої допомоги.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №30/05-18 від 31.05.2018 в частині оплати виконаних позивачем робіт.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.11.2020 судом відкрито провадження у справі №910/17102/20; вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи; встановлено відповідачу строки для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали та для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо такі будуть подані) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив, а позивачу строк для подання відповіді на відзив - протягом п`яти днів з дня отримання відзиву на позов (якщо такий буде подано).

Частиною 5 ст.176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому ст.242 цього Кодексу, та з додержанням вимог ч.4 ст.120 цього Кодексу.

Відповідно до ч.11 ст.242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Нормами ч.4 ст.89 Цивільного кодексу України передбачено, що відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами ч.1 ст.7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи, ухвала від 04.11.2020 про відкриття провадження у справі була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Однак, конверт з ухвалою Господарського суду міста Києва був повернутий до суду відділенням поштового зв`язку з відміткою "за закінченням встановленого строку зберігання".

Суд зазначає, що повернення відділенням поштового зв`язку до суду поштового конверту з відміткою "за закінченням встановленого строку зберігання" свідчить, що рішення не вручено з причин, які не залежать від суду, який у установленому законодавством порядку вчинив необхідні дії для належного повідомлення відповідача про розгляд справи Господарським судом міста Києва.

Крім того відповідач мав право та дійсну можливість ознайомитись, з ухвалою про відкриття провадження у справі від 04.11.2020 в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Згідно з ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений ч.1 ст.251 Господарського процесуального кодексу України та ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.11.2020 не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

У ч.8 ст.252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з ч.4 ст.240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

31.05.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Холдингова компанія "Енергомонтажвентиляція" (підрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Гольда" (замовник) було укладено договір №30/05-18 (договір) відповідно до умов якого підрядник зобов`язується за завданням замовника виконати роботи (код 43.22 ДКПП) з розробки проектної документації (стадія "РП") на систему вентиляції та кондиціонування повітря в нежитлових приміщеннях №№52, 53, 56 в літ.А загальною площею 301,0 кв.м за адресою: м.Київ, вул.Велика Васильківська 29 (далі по тексту - "об`єкт"); з постачання, монтажу та пусконаладки системи вентиляції та кондиціювання на об`єкті згідно проектної документації; з паспортизації вентиляційної системи. Замовник зобов`язується прийняти і оплатити виконані роботи на умовах, встановлених цим договором (п.1.1).

Вартість всього комплексу робіт за даним договором з урахуванням вартості матеріалів і устаткування, відповідно до додатку №1 (договірна ціна), складає 2524245,20 грн, в тому числі ПДВ (20%) 420707,53 грн. Замовник до початку виконання робіт перераховує на поточний рахунок підрядника фіксований авансовий платіж у розмірі 1840352,04 грн, в тому числі ПДВ (20%) 306725,34 грн протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту підписання даного договору. Остаточний розрахунок замовник здійснює протягом 5 (п`яти) банківських днів після підписання акту виконаних робіт за формою КБ-2в, довідки про вартість виконаних робіт за формою КБ-3 та акту здачі-приймання виконаних робіт (п.п.2.1, 2.2, 2.3 договору).

Згідно п.п.3.1, 3.2 договору початком проведення робіт вважається день надходження авансового платежу на поточний рахунок підрядника у сумі відповідно до п.2.2 даного договору. Терміни виконання робіт визначаються графіком виконання робіт, що є невід`ємною частиною договору.

Замовник зобов`язаний здійснювати оплату робіт, а також їх прийом на умовах і в терміни, передбачені цим договором, а підрядник зобов`язаний виконати роботи якісно, в термін і в об`ємах передбачених цим договором (п.п.4.1.1,4.2.1 договору).

У разі порушення зобов`язань за договором, зокрема, термінів оплати за виконані і прийняті роботи, замовник виплачує підрядникові пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення (п.6.2 договору).

Відповідно до п.9.1 договору даний договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін, вказаними в преамбулі договору, скріплення їх підписів печатями сторін і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором.

Також між сторонами були погоджені договірна ціна до договору (додаток №1), календарний графік виконання робіт та фінансування по розділу монтаж систем вентиляції та кондиціонування повітря (додаток №2).

Відповідно до додаткової угоди №1 від 28.01.2019 до договору сторони враховуючи додаткові роботи по системам вентиляції і кондиціонування повітря в нежитлових приміщеннях №№52, 53, 56, літ.А загальною площею 301,0 кв.м за адресою: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 29 узгодили вартість на виконання робіт (далі за текстом - додаткові роботи) шляхом затвердження додатку №1 до даної додаткової угоди №1 "договірна ціна". Загальна вартість додаткових робіт згідно "договірної ціни" (додаток №1 до даної додаткової угоди) складає 123360,44 грн, в т.ч. ПДВ 20% - 20560,07 грн. Вартість визначена в пункті 2 даної додаткової угоди №1 включає в себе вартість матеріалів, вартість робіт, витрати на заробітну плату, адміністративні, накладні, транспортні витрати, обов`язкові платежі, податки та відрахування тощо. Фінансування згідно даної угоди здійснюється у розмірі 100% попередньої оплати протягом 5 (п`яти) календарних днів з дати підписання додаткової угоди. Замовник авансує, приймає та оплачує роботи підряднику, визначені пунктом 1 даної додаткової угоди №1 згідно умов договору. Підрядник зобов`язується виконати роботи, які зазначені в пункті 1 додаткової угоди №1 в строк десять робочих днів з моменту оплати авансу. При цьому розпочати монтаж на четвертий день з моменту оплати авансу (п.п.1, 2, 3, 4, 5, 6).

На виконання умов укладеного між сторонами договору, підрядником виконано, а замовником прийнято роботи на загальну суму 2634364,26 грн, що підтверджується підписаними та скріпленими печатками сторін довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2018 року на суму 641663,04 грн, актом №6/12 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2018 року на суму 641663,04 грн, довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за березень 2019 року на суму 1225398,58 грн, актом №8/03 приймання виконаних будівельних робіт за березень 2019 року на суму 1225398,57 грн, довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за червень 2019 року на суму 767302,64 грн, актом №21/05 приймання виконаних будівельних робіт за червень 2019 року на суму 674603,35 грн, актом №21/05-Д приймання виконаних будівельних робіт за червень 2019 року на суму 92699,29 грн.

Як зазначив позивач у позовній заяві, замовником було сплачено за виконані підрядником роботи у загальному розмірі 2582433,98 грн.

Спір у справі виник внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору №30/05-18 від 31.05.2018 в частині оплати виконаних позивачем робіт, у зв`язку з чим останній звернувся до суду з відповідним позовом.

Дослідивши матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ч.2 ст.4 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 129 Конституції України унормовано, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч.1-4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України.

За приписами ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України).

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.79 Господарського процесуального кодексу України).

Будь-які подані учасниками процесу докази підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Що ж до належності доказів, то нею є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором підряду.

Згідно ст.837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до ст.854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Згідно ч.4 ст.882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами.

Стаття 525 Цивільного кодексу України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами було укладено договір, відповідно до умов якого позивач зобов`язується за завданням замовника виконати роботи з розробки проектної документації (стадія "РП") на систему вентиляції та кондиціонування повітря в нежитлових приміщеннях №№52, 53, 56 в літ.А загальною площею 301,0 кв.м за адресою: м. Київ, вул. Велика Васильківська 29; з постачання, монтажу та пусконаладки системи вентиляції та кондиціювання на об`єкті згідно проектної документації; з паспортизації вентиляційної системи, а замовник зобов`язується прийняти і оплатити виконані роботи на умовах, встановлених цим договором. Остаточний розрахунок замовник здійснює протягом 5 банківських днів після підписання акту виконаних робіт за формою КБ-2в, довідки про вартість виконаних робіт за формою КБ-3 та акту здачі-приймання виконаних робіт.

Матеріалами справи підтверджується виконання позивачем та прийняття відповідачем робіт на загальну суму 2634364,26 грн, які були оплачені замовником частково, на суму 2582433,98 грн, внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість на суму 51930,28 грн. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

При цьому з урахуванням положень ст.530 Цивільного кодексу України та приписів укладеного між сторонами правочину, строк виконання відповідачем грошового зобов`язання по оплаті вартості виконаних позивачем робіт станом на момент вирішення спору по суті настав.

Однак, як свідчать матеріали справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "Гольда" своїх зобов`язань по оплаті виконаних позивачем робіт належним чином та у строк, встановлений укладеним між сторонами договором не виконало (доказів протилежного відповідач суду не надав), у зв`язку з чим у відповідача утворилась заборгованість на суму загальну суму 51930,28 грн, яка підлягає стягненню на користь позивача, внаслідок чого позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Холдингова компанія "Енергомонтажвентиляція" в частині стягнення суми основного боргу підлягають задоволенню в повному обсязі.

За прострочення виконання зобов`язання по оплаті виконаних робіт, позивач просив суд стягнути з відповідача 3% річних на суму 2053,76 грн за період прострочення з 06.07.2019 по 29.10.2020, інфляційні втрати на суму 1092,36 грн за період прострочки з липня 2019 року по вересень 2020 року та пеню у розмірі 15357,47 грн за загальний період прострочення з 06.07.2019 по 29.10.2020.

Відповідно до ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) ст.610 Цивільного кодексу України кваліфікує як порушення зобов`язання.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст.625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Оскільки судом встановлено факт прострочення виконання відповідачем зобов`язання по оплаті виконаних позивачем робіт, то вимоги останнього про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гольда" 3% річних та інфляційних втрат є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню за розрахунком позивача, який перевірено судом, а саме 3% річних на суму 2053,76 грн та 1092,36 грн інфляційних втрат.

Щодо вимог про стягнення з відповідача пені у розмірі 15357,47 грн за загальний період прострочення з 06.07.2019 по 29.10.2020 суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст.216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За приписами ст.230 Господарського кодексу України визначено, що порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня). Штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст.548 Цивільного кодексу України унормовано, що виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно зі ст.1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" встановлено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

За змістом п.6.2 договору передбачено, що у разі порушення зобов`язань за договором, зокрема, термінів оплати за виконані і прийняті роботи, замовник виплачує підрядникові пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Як встановлено судом, відповідачем у встановлений строк свого обов`язку за договором зі сплати за виконані позивачем роботи не виконано, чим допущено прострочення виконання грошового зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням зобов`язання, і він вважається таким, що прострочив, а тому позивачем правомірно заявлено вимогу про стягнення пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від неоплаченої суми.

В той же час відповідно до ч.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Суд зазначає, що даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховуються штрафні санкції і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату штрафних санкцій за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

З урахуванням наведеного вище, за розрахунком суду, у період прострочення виконання відповідачем зобов`язання з оплати виконаних робіт, який визначено з урахуванням вимог ч.6 ст.232 Господарського кодексу України та умов п.2.3 договору, обґрунтованим є стягнення з відповідача суми пені у розмірі 8324,18 грн.

За таких обставин, приймаючи до уваги наведене вище у сукупності, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Холдингова компанія "Енергомонтажвентиляція" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гольда" підлягають задоволенню частково.

Згідно положень ст.129 Господарського процесуального кодексу України, приймаючи до уваги висновки суду про часткове задоволення позовних вимог, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Також у позовній заяві позивач просить суд стягнути з відповідача 15000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, з приводу чого суд зазначає наступне.

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Однак, жодного доказу на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу позивачем не надано, а тому такі витрати не підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами за результатами розгляду справи.

Керуючись ст.ст.129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Холдингова компанія "Енергомонтажвентиляція" задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гольда" (02088, місто Київ, вул. Велика Васильківська, будинок 29, ідентифікаційний код 41834109) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Холдингова компанія "Енергомонтажвентиляція" (01030, місто Київ, вул. І. Франка, будинок 5-Б, ідентифікаційний код 38619034) 51930 (п`ятдесят одна тисяча дев`ятсот тридцять) грн 28 коп. основного боргу, 3% річних у розмірі 2053 (дві тисячі п`ятдесят три) грн 76 коп, 1092 (одна тисяча дев`яносто дві) грн 36 коп. інфляційних втрат, пеня у розмірі 8324 (вісім тисяч триста двадцять чотири) грн 18 коп. та судовий збір у розмірі 1890 (одна тисяча вісімсот дев`яносто) грн 31 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. В іншій частині позову відмовити.

5. Відповідно до ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Відповідно до ч.1 ст.256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

7. Згідно з п.п.17.5. п.17 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 19.04.2021.

Суддя М.Є.Літвінова