ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"22" квітня 2021 р. Справа № 911/493/21

За позовом Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль", 08300, Київська область, Бориспільський район, село Гора, вулиця Бориспіль-7

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аерохендлінг", 08301, Київська область, Бориспільський район, Бориспіль-7, "Бориспіль" Міжнародний державний аеропорт

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях, 03039, місто Київ, проспект Голосіївський, будинок 50

про стягнення 19 222,36 грн за договором оренди № 2118 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності від 05.06.2018

суддя Н.Г. Шевчук

без виклику сторін

суть спору:

Державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" звернулося до господарського суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аерохендлінг" про стягнення 19 222,36 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань в частині повної та своєчасної оплати оренди майна за період з березня по червень 2020 року згідно з умовами договору оренди № 2118 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності (балансоутримувачем якого є ДП "МА "Бориспіль"), від 05.06.2018, укладеного між відповідачем та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області (перейменоване на Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях), у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача основний борг у розмірі 15 519,70 грн, пеню у розмірі 1 299,13 грн, штраф у розмірі 1 551,97 грн, 3% річних у розмірі 316,81 грн та інфляційні втрати у розмірі 534,75 грн.

Враховуючи, що ціна даного позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, керуючись пунктом 1 частини п`ятої статті 12, частиною першою статті 247, частиною першою статті 250 Господарського процесуального кодексу України, ухвалою Господарського суду Київської області від 22.02.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Цією ж ухвалою залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях; встановлено відповідачу строк для подання заяви з запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та відзиву на позовну заяву із додержанням вимог статті 165 Господарського процесуального кодексу України.

15 березня 2021 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "Аерохендлінг" надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач не погоджується з позовними вимогами, оскільки відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 " Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" на території України з 12.03.2020 введено карантин, а відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 14.03.2020 № 287-р із 17.03.2020 тимчасово закриті пункти пропуску (пункти контролю) через державний кордон для міжнародного пасажирського повітряного сполучення та постанови Кабінету Міністрів України від 23.03.2020 № 228 заборонено прийняття та відправлення повітряних суден, що виконують пасажирські перевезення осіб, які здійснюють подорож з туристичною метою. Тоді як, основною діяльністю відповідача є надання послуг з наземного обслуговування повітряних суден, пасажирів, багажу, відтак, враховуючи закриття пунктів пропуску з 17.03.2020, він не мав змоги використовувати орендоване майно з підстав тимчасового припинення виробничої діяльності, що свідчить про відсутність у нього обов`язку вносити орендну плату у період з 17.03.2020 по 14.06.2020, у відповідності до приписів частини шостої статті 762 Цивільного кодексу України, за якими орендар звільняється від орендної плати у випадку неможливості використовувати передане йому майно в оренду. При цьому, в обґрунтування своїх заперечень щодо розміру орендної плати відповідач зазначає, що орендоване приміщення розміщене на другому поверсі пасажирського термінала "D" міжнародного аеропорту "Бориспіль", рейси з якого було передано до терміналу "F" згідно з рішенням позивача, у зв`язку з чим відповідач на підставі наказу № 01-07/1-4 від 18.03.2020 тимчасово зупинив діяльність з обслуговування пасажирів та повітряних суден в пасажирському терміналі "D". Як зазначає відповідач, неможливість використовувати приміщення посвідчується сертифікатом Торгово-промислової палати України № 3100-20-1293 від 17.07.2020. Окрім того, вказує про наявність підстав для зменшення орендної плати до 50% від суми нарахованої орендної плати за періоди з 12.03.2020 по 16.03.2020 та з 15.06.2020 і до завершення карантину згідно приписів постанови Уряду № 611 від 15.06.2020, яка встановлює нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном, розрахованої відповідно до Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786 здійснюється у розмірі 50% суми нарахованої орендної плати для орендарів, зокрема, офісних приміщень (зокрема в аеропортах). Крім того, відповідач заперечує проти нарахування 3% річних, інфляційних втрат, пені та штрафу. Вважає, що письмова форма забезпечення 30% орендної плати у вигляді пені не дотримана; розмір нарахувань за зазначеними рахунками суперечить законодавству, оскільки за відповідачем відсутня прострочена сума, а тому і відсутні підстави для нарахування 3% річних та інфляційних.

22 березня 2021 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій Державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" заперечує проти доводів відповідача, викладених у відзиві на позов, підтримує заявлені позовні вимоги та вказує, що факт настання форс-мажору, на який посилається відповідач, не звільняє його від зобов`язань щодо виконання договору, а лише скасовує відповідальність за несвоєчасне виконання договірних зобов`язань, при цьому, умовами договору № 2118 від 05.06.2018 не визначено ні обставин, які через їх надзвичайний характер є підставою для звільнення відповідача від господарської діяльності у випадку порушення умов договору через дані обставин, ні порядку засвідчення факту виникнення таких обставин. Позивач зазначає, що постанова Уряду № 611 від 15.06.2020 "Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину" не може бути застосована до умов договору, оскільки зменшення розміру орендної плати застосовується лише з моменту внесення відповідних змін до договору та зауважує, що такі зміни до умов договору на підставі додатку 3 до постанови Уряду у відповідності до частини п`ятої статті 16 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 № 483, не вносились.

26 березня 2021 року від третьої особи надійшли пояснення по справі, в яких вона підтверджує укладення договору оренди та зауважує на тому, що за орендарем наявна заборгованість зі сплати орендних платежів.

07 квітня 2021 року від відповідача надійшли заперечення на відповідь Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" на відзив та заперечення на пояснення Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях. До заперечень на пояснення третьої особи відповідачем долучено платіжні доручення № 10 та № 11 від 22.03.2021. З платіжного доручення № 11 від 22.03.2021 вбачається, що відповідачем на рахунок ДП "МА "Бориспіль" сплачено 15 519,70 грн, разом з тим відповідач не визнає заборгованість та зазначає, що оплату було здійснено з метою продовження дії договору оренди, оскільки його строк спливає 04.05.2021, а відповідно до пункту 135 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 № 483, якщо чинний орендар має заборгованість зі сплати орендної плати, він не може звертатися із заявою про продовження договору оренди до моменту погашення ним такої заборгованості. Відповідач наполягає на застосуванні постанови Кабінету Міністрів України від 15.07.2020 № 611 до нарахування орендної плати згідно договору № 2118 від 05.06.2018 та відповідно з огляду на суму, сплачену 22.03.2021 ДП "МА "Бориспіль", здійснити залік в рахунок майбутніх платежів.

У частині восьмій статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною четвертою статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані документи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

встановив:

05 червня 2018 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області (правонаступником якого є Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях) (далі - орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Аерохендлінг" (далі - орендар) укладено договір оренди № 2118 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності (далі договір; договір № 2118), за умовами пункту 1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування державне нерухоме майно - приміщення № 336 на 2-му поверсі пасажирського терміналу "D", площею 6,6 кв.м, що розміщене за адресою: Київська область, Бориспіль, Аеропорт та перебуває на балансі Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (далі - балансоутримувач), вартість якого визначена згідно з висновком про вартість майна станом на 28.02.2018 і становить за незалежною оцінкою 501 032,00 грн без врахування ПДВ.

Згідно з пунктом 1.2 Договору майно передається в оренду з метою проведення інструктажів з оформлення документації з продажу товарів на борту ПС та здійснення відповідних готівкових операцій.

Відповідно до пункту 2.1 Договору орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього Договору та акта приймання-передачі майна.

Пунктами 3.1, 3.2 Договору узгоджено, що орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 786 від 04.10.1995 (далі - Методика), і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку лютий 2018 7 515,48 грн. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному законодавством.

Згідно з положеннями пункту 3.3 Договору орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Оперативна інформація про індекси інфляції, розраховані Державною службою статистики України, розміщується на веб-сайті Фонду державного майна України.

Розмір орендної плати переглядається на вимогу однієї із сторін у разі зміни Методики її розрахунку, істотної зміни стану об`єкта оренди з незалежних від сторін причин та в інших випадках, передбачених чинним законодавством (пункт 3.5 Договору).

За умовами пункту 3.6 Договору орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 70% до 30% щомісяця не пізніше 15 числа місяця відповідно до пропорцій розподілу, встановлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Згідно із пунктом 3.7 Договору орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до державного бюджету та балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, уключаючи день оплати, за весь період невиконання зобов`язання включно.

Пунктом 3.8 Договору передбачено, що у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, орендар також сплачує штраф у розмірі 10% від суми заборгованості.

Використовувати орендоване майно орендар зобов`язаний відповідно до його призначення та умов цього Договору (пункт 5.1 Договору).

Умовами пункту 5.2 Договору сторони передбачили, що протягом місяця орендар зобов`язаний підписати з орендодавцем за участю балансоутримувача акт приймання-передачі.

Пунктом 5.4 Договору визначено, що орендар зобов`язується своєчасно і у повному обсязі сплачувати орендну плату до державного бюджету та балансоутримувачу (у платіжних дорученнях, які оформлює орендар, вказується "призначення платежу" за зразком, наведеним у розділі 11 Договору).

Договір укладено строком на два роки одинадцять місяців, що діє з 05.06.2018 до 04.05.2021 включно (пункт 10.1 Договору).

Станом на дату розгляду справи по суті Договір № 2118 від 05.06.2018 чинний, докази протилежного матеріали справи не містять, зокрема, сторонами чинність договору не оспорюється та не заперечується.

Згідно підписаного та погодженого ДП "МА "Бориспіль" акта приймання-передачі орендованого майна від 05.06.2018 орендодавець (Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській області) передав, а орендар (ТОВ "Аерохендлінг") прийняв у строкове платне користування майно - нежитлове приміщення № 336 на 2-му поверсі пасажирського терміналу "D", площею 6,6 кв.м, що розміщене за адресою: Київська область, Бориспіль, Аеропорт та перебуває на балансі Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль".

Відповідно у орендаря виник обов`язок своєчасно та у повному обсязі сплачувати орендну плату до державного бюджету та балансоутримувачу.

З матеріалів справи вбачається, що за оренду нерухомого майна за період з березня по червень 2020 року включно позивачем було виставлено відповідачу рахунки-фактури № 76/573 від 31.03.2020 на суму 10 129,16 грн, з яких на користь балансоутримувача підлягало до сплати 4 220,48 грн; № 76/670 від 30.04.2020 на суму 10 210,20 грн, з яких на користь балансоутримувача підлягало до сплати 4 254,25 грн; № 76/894 від 31.05.2020 на суму 10 240,82 грн, з яких на користь балансоутримувача підлягало до сплати 4 267,01 грн; № 76/1170 від 30.06.2020 на суму 10 261,31 грн, з яких на користь балансоутримувача підлягало до сплати 4 275,55 грн, тобто, на користь балансоутримувача належить до сплати 17 017,29 грн.

За доводами позивача, спір у справі виник внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором № 2118 від 05.06.2018, а саме в частині здійснення своєчасної та повної орендної плати на користь балансоутримувача за користування майном у період з березня по червень 2020 року, що призвело до виникнення заборгованості у сумі 15 519,70 грн, оскільки часткова оплата у розмірі 1 497,59 грн була сплачена відповідачем 24.11.2020 та зарахована позивачем за зобов`язаннями березня 2020 року.

У зв`язку з неоплатою виставлених рахунків позивачем надіслано на адресу відповідача претензію № 35-28/5-279 від 29.12.2020 з вимогою погасити заборгованість у місячний строк за визначеними реквізитами.

У відповідь на вказану вимогу відповідач листом № 01-12/26 від 21.01.2021 зазначив про наявність обставин (у зв`язку з запровадженням карантинних заходів на території України), які позбавили ТОВ "Аерохендлінг" можливості вести господарську діяльність із використанням орендованого майна, у зв`язку з чим орендна плата за період з 18.03.2020 по 14.06.2020 нарахована безпідставно та сплаті не підлягає, а відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 15.07.2020 № 611 "Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину" нарахування орендної плати для орендарів перелічених в додатку № 2 до постанови здійснюється у розмірі 50%. У зв`язку з чим, відповідачем відхилено претензію позивача, оскільки ДП "МА "Бориспіль" не враховано зазначене відповідачем, що призвело до помилкового розрахунку суми заборгованості за договором оренди за березень-червень 2020 року.

З огляду на вищевикладене, посилаючись на те, що позивачем взяті на себе за договором зобов`язання виконані належним чином шляхом виставлення відповідачу рахунків на оплату, тоді як відповідачем в порушення взятих на себе зобов`язань за договором оплату орендної плати за березень-червень 2020 року своєчасно та у повному обсязі так і не здійснено, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідач, в свою чергу, заперечуючи у відзиві проти позовних вимог зазначає про виникнення форс-мажорних обставин у зв`язку з запровадженням карантинних заходів та закриттям терміналу "D", в якому розміщене орендоване приміщення, наявність підстав для звільнення від орендної плати на підставі частини шостої статті 762 Цивільного кодексу України та про зменшення розміру орендної плати до 50% відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 15.06.2020 № 611 "Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину".

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина друга вказаної статті передбачає, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі статтею 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За правовою природою спірні правовідносини сторін по договору оренди № 2118 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності від 05.06.2018 віднесені до зобов`язань найму (оренди).

Як встановлено частиною першою статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з частиною шостою статті 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язаний передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Оскільки орендоване майно є державною власністю до спірних правовідносин застосовуються положення Закону України "Про оренду державного та комунального майна" в редакції Закону № 2269-XII від 10.04.1992 зі змінами (редакція чинна на момент виникнення правовідносин), який є спеціальним законодавчим актом у сфері регулювання відносин, пов`язаних з передачею державного та комунального майна в оренду.

За змістом частини першої статті 2 Закону, орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, яке необхідне орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до частини третьої статті 18 Закону орендар зобов`язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

За користування майном з наймодавця справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (частина перша статті 762 Цивільного кодексу України).

Статтею 286 Господарського кодексу України встановлено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Положенням статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 3.6 Договору сторони погодили, що орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 70% до 30% щомісяця не пізніше 15 числа місяця відповідно до пропорцій розподілу, встановлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Отже, з урахуванням положень статті 530 Цивільного кодексу України та змісту пункту 3.6 Договору строк виконання відповідачем грошового зобов`язання з орендної плати за договором на момент розгляду справи за спірний період настав.

В той же час, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.2020 № 540-IX, який набрав чинності 02.04.2020, розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 14 такого змісту: "14. З моменту встановлення карантину, введенного постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11 березня 2020 року № 211 (з наступними змінами і доповненнями), і до його завершення в установленому законом порядку наймач може бути звільнений від плати за користування майном відповідно до частини шостої статті 762 цього Кодексу".

Законом України "Про внесення змін до Закону України " Про Державний бюджет України на 2020 рік" від 13.04.2020 № 553-IX, який набрав чинності 18.04.2020, пункт 14 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України викладено в такій редакції: "14. Встановити, що на час дії відповідних обмежувальних карантинних заходів, запроваджених Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), обставинами, за які наймач (орендар) не відповідає відповідно до частини другої статті 286 Господарського кодексу України, частин четвертої та шостої статті 762 Цивільного кодексу України, також є заходи, запроваджені суб`єктами владних повноважень, якими забороняються певні види господарської діяльності з використанням орендованого майна, або заходи, якими забороняється доступ до такого майна третіх осіб".

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо державної підтримки сфери культури, креативних індустрій, туризму, малого та середнього бізнесу у зв`язку з дією обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби COVID-19" від 16.06.2020 № 692-IX, який набрав чинності 16.07.2020, пункт 14 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України викладено в такій редакції: "14. Установити, що з моменту встановлення карантину, введенного постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11 березня 2020 року № 211 (із наступними змінами і доповненнями), і до його відміни (скасування) в установленому законом порядку, плата за користування нерухомим майном (його частиною) підлягає зменшенню за вимогою наймача, який здійснює підприємницьку діяльність з використанням цього майна, впродовж усього часу, коли майно не могло використовуватися в підприємницькій діяльності наймача в повному обсязі через запроваджені обмеження та (або) заборони.

У випадку, визначеному абзацом першим цього пункту, розмір плати за користування майном не може перевищувати сукупний (пропорційно до орендованої площі) обсяг витрат, які наймодавець здійснив або повинен буде здійснити за відповідний період для внесення плати за землю, сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, і сплати вартості комунальних послуг.

Зазначені витрати покладаються на наймача як плата за користуванням майном за відповідний період пропорційно площі нерухомого майна, яку він наймає відповідно до договору, якщо договором не передбачений обов`язок наймача самостійно сплатити ці витрати повністю або частково.

Ця норма не поширюється на суб`єктів господарювання, які впродовж дії карантину фактично здійснювали діяльність з використанням цього майна в своїй господарській діяльності в повному обсязі, а також на договори найму майна, яке належить територіальній громаді".

Частина шоста статті 762 Цивільного кодексу України встановлює, що наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Норма права, закріплена в частині шостій статті 762 Цивільного кодексу України, визначає в якості підстави звільнення від зобов`язання сплатити орендну плату об`єктивну безпосередню неможливість використовувати передане у найм майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо) через обставини, за які орендар не відповідає.

Для застосування частини шостої статті 762 Цивільного кодексу України та звільнення наймача від плати за користування орендованим майном (орендної плати) визначальною умовою є наявність обставин, за які орендар не відповідає. Обставини, які свідчать про те, що майно не використовувалося або не могло бути використане наймачем і він не відповідає за це, мають бути доведені.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17.11.2020 у справі № 925/1289/19 та від 27.08.2019 у справі № 914/2264/17.

Так,обставини, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення, полягають у наступному.

11 березня 2020 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (із відповідними змінами і доповненнями), якою установлено з 12.03.2020 на усій території України карантин.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 14.03.2020 № 287-р тимчасово закрито з 00 год. 00 хв. 17.03.2020 пункти пропуску (пункти контролю) через державний кордон для міжнародного пасажирського повітряного сполучення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.2020 № 228 заборонено прийняття та відправлення повітряних суден, що виконують пасажирські перевезення осіб, які здійснюють подорож з туристичною метою.

Рішенням ДП "МА "Бориспіль" щодо зміни режиму роботи аеропорту "Бориспіль" під час дії обмежувальних заходів та переведення рейсів з терміналу "D" до терміналу "F".

Відповідач листом № 16/03-21 від 16.03.2020 звернувся до РВ ФДМУ по Київській, Черкаській та Чернігівській областях та ДП "МА "Бориспіль" з проханням не здійснювати нарахування орендної плати на підставі частини шостої статті 762 Цивільного кодексу України за період тимчасового закриття пункту пропуску через державний кордон для міжнародних пасажирських перевезень за договорами оренди, зокрема, за договором № 2118 від 05.06.2018.

ДП "МА "Бориспіль" у відповідь на лист відповідача № 16/03-21 від 16.03.2020 вказав, що він є лише балансоутримувачем нерухомого майна за вказаним договором, у якого відсутні правові підставі для внесення будь-яких змін до умов договору (лист від 12.06.2020 № 19-22/1-291).

Як встановлено судом, по договору № 2118 від 05.06.2018 позивачем, як балансоутримувачем, на користь якого підлягає перерахування 30% щомісячного розміру орендної плати, за період березень-червень 2020 року включно нараховано до сплати 17 017,29 грн орендної плати, рахунки на оплату та акти приймання-здачі виконаних послуг за цей період відповідачем отримано особисто, що засвідчується долученими до матеріалів справи реєстрами виданих/отриманих оригіналів документів.

Судом також встановлено, що згідно з положеннями Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 786 від 04.10.1995, розподіл нарахованої орендної плати здійснюється орендарем та балансоутримувачем в частинах, обумовлених укладеним сторонами договором (70% та 30%), без урахування ПДВ, після чого сума ПДВ, що підлягає сплаті, додається до частини орендної плати, яка підлягає сплаті на користь ДП "МА "Бориспіль", а ДП "МА "Бориспіль", як податковий агент, сплачує у подальшому відповідну суму податку до державного бюджету.

Наданими відповідачем копіями листів (№ 01-12/1055 від 15.06.2020; № 01-12/1057 від 15.06.2020; № 01-12/1344 від 20.10.2020) підтверджено факт висловлення орендарем заперечення проти прийняття послуг на спірну суму за вказаними рахунками, які мотивовані наявністю підстав для звільнення від орендної плати на підставі частини шостої статті 762 Цивільного кодексу України з початку карантинних заходів, закриття терміналу "D", в якому знаходилось орендоване відповідачем приміщення, та прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови від 15.07.2020 № 611 "Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину", на підставі якого орендар має право на зменшення орендної плати.

У відповідь на листи відповідача ДП "МА "Бориспіль" зазначив, що заяви щодо зменшення орендної плати можуть бути задоволені за умови отримання відповідного роз`яснення від РВ ФДМУ по Київській, Черкаській та Чернігівській областях (лист, додатковий договір), за яким такий перерахунок буде можливим (листи № 19-22/1-358від 29.07.2020), та необхідність належного документального оформлення змін до договору, як підстави для коригування рахунків (лист № 19/22/1-488 від 25.11.2020).

Позивач листом № 19-22/ІЕ-302 від 03.12.2020 звернувся до РВ ФДМУ по Київській, Черкаській та Чернігівській областях з проханням повідомити рішення останнього щодо ТОВ "Аерохендлінг" в частині перерахунку орендної плати за Договором оренди № 2118 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності, від 05.06.2018 на підставі постанови Уряду № 611 від 15.07.2020.

Листом № 50-02.02-5176 від 28.12.2020 РВ ФДМУ по Київській, Черкаській та Чернігівській областях у відповідь на лист ДП "МА "Бориспіль" № 19-22/ІЕ-302 від 03.12.2020 надало перелік орендарів, що зверталися до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях щодо перерахунку орендної плати на період дії карантину, згідно якого ТОВ "Аерохендлінг" відмовлено у перерахунку орендної плати за договором оренди № 2118 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності від 05.06.2018.

Відповідачем також долучено до відзиву лист № 50-02.02-4117 від 02.10.2020 РВ ФДМУ по Київській, Черкаській та Чернігівській областях, наданий у відповідь на запит відповідача, згідно якого орендодавець роз`яснив, що мета використання орендованого державного майна за договором оренди № 2118 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності, від 05.06.2018 не підпадає під критерії, визначені постановою № 611 від 15.07.2020, у зв`язку з чим орендарю відмовлено в перерахунку орендної плати.

Проаналізувавши доводи позивача та відповідача, зміст листування сторін, суд зауважує, що фактично між орендарем та балансоутримувачем не було досягли згоди щодо задоволення звернень орендаря та зміни розміру орендної плати у спірний період; балансутримувачем пред`явлено до стягнення з відповідача заборгованість у розмірі 15 519,70 грн несплаченої орендної плати за виставленими рахунками, проти яких відповідач заперечує з вищевикладених підстав.

Обставини, на які відповідач посилається як на підставу звільнення від орендної плати, відповідач визначає як форс-мажорні та такі, що унеможливили використання орендованого майна, на підтвердження чого ним долучено до відзиву копію сертифікату Торгово-промислової палати України № 3100-20-1293 від 17.07.2020 про форс-мажорні обставини: карантин, встановлений Кабінетом Міністрів України Товариству з обмеженою відповідальністю "Аерохендлінг". Торгово-промислова палата України засвідчила неможливість користування за призначенням державним нерухомим майном - нежитловим приміщенням № 336 на 2-му поверсі пасажирського терміналу "D", площею 6,6 кв.м, що розміщене за адресою: Київська область, Бориспіль, Аеропорт та перебуває на балансі Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" за договором оренди № 2118 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності від 05.06.2018 у період з 17 березня 2020 року по 14 червня 2020 року.

З цього приводу суд зауважує, що умовами укладеного між сторонами договору оренди, умов та підстав звільнення від обов`язку оплати орендної плати, зокрема з підстав настання форс-мажорних обставин, не передбачено.

Крім того, саме лише посилання на те, що у зв`язку з запровадженням карантинних заходів з 12.03.2020 та встановлення Урядом України відповідних обмежень у сфері авіаперевезень та закриття кордонів ТОВ "Аерохендлінг", основною діяльністю якого є надання послуг з наземного обслуговування авіаперевізникам, тимчасово призупинило виробничу діяльності, оголосило простій, не є безумовною підставою настання форс-мажорних обставин у спірних правовідносинах щодо оренди державного майна, оскільки має бути оцінено неможливість використання орендованого майна відповідача у сукупності з усіма обставинами.

За змістом пункту 1.2 Договору об`єкт оренди передано відповідачу з метою проведення інструктажів з оформлення документації з продажу товарів на борту ПС та здійснення відповідних готівкових операцій.

Суд звертає увагу на те, що обмеження регулярних пасажирських перевезень та переведення обслуговування рейсів з пасажирського терміналу "D" до терміналу "F" не позбавляє відповідача права доступу до орендованого приміщення та його використання.

Надана роздруківка з сайту позивача про закриття терміну "D" Міжнародного аеропорту "Бориспіль" не є доказом обмеження відповідача у реалізації використання працівниками відповідача орендованого приміщення.

Отже, відповідачем не подано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що він був позбавлений можливості доступу до орендованого приміщення та користування ним.

У подальшому питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину врегульовані постановою Кабінету Міністрів України від 15.07.2020 № 611 "Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину".

Так, пунктом 1 постанови № 611 визначено, що на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2:

1) звільняються від орендної плати орендарі за переліком згідно з додатком 1;

2) нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном, розрахованої відповідно до Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 4 жовтня 1995 р. № 786 (ЗП України, 1996 р., № 2, ст. 57; Офіційний вісник України, 2011 р., № 71, ст. 2677), здійснюється у розмірі:

50 відсотків суми нарахованої орендної плати для орендарів за переліком згідно з додатком 2;

25 відсотків суми нарахованої орендної плати для орендарів за переліком згідно з додатком 3.

Визначено, що орендодавцям державного майна слід забезпечити нарахування орендної плати орендарям згідно з пунктом 1 цієї постанови, починаючи з дати встановлення карантину.

У додатку 2 до постанови Кабінету Міністрів України від 15.07.2020 № 611 наведено перелік орендарів, для яких нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном здійснюється у розмірі 50 відсотків.

Зокрема до переліку орендарів, для яких нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном здійснюється у розмірі 50 відсотків, віднесено орендарів, які використовують нерухоме державне майно для розміщення офісних приміщень (зокрема в аеропортах).

Відповідач, як на підставу зменшення орендної плати, нарахованої за період з 12.03.2020 по 16.03.2020 та з 15.06.2020 по завершення карантину, посилається саме на додаток № 2 даної постанови та вказує, що приміщення, яке орендується, використовується ТОВ "Аерохендлінг" для розміщення офісних приміщень.

Листом РВ ФДМУ по Київській, Черкаській та Чернігівській областях № 50-02.20-5176 від 28.12.2020 щодо нарахування орендної плати на період дії карантину, адресованим позивачу, зазначено, що розглянувши заяву відповідача, останньому було відмовлено у перерахунку орендної плати за договором оренди № 2118 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності, від 05.06.2018.

Крім того, в матеріалах справи міститься лист РВ ФДМУ по Київській, Черкаській та Чернігівській областях, в якому роз`яснено, що орендоване згідно спірного договору приміщення не є офісним (лист від 02.10.2020 № 50-02.02-4117).

Наразі, у позивача як балансоутримувача орендованого майна відсутні підстави для здійснення коригувань рахунків-фактур, наданих відповідачу для оплати за користування майном на підставі договору оренди № 2118 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності, від 05.06.2018, оскільки відповідно до його умов орендодавцем державного майна є Регіональне відділення Фонду Державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях, а отже забезпечити нарахування орендної плати на період карантину може тільки орендодавець.

Як зазначалося судом, відповідач звертався до позивача та орендодавця із листами щодо звільнення від орендної плати та її коригування.

Однак матеріали справи не містять доказів укладення між сторонами додаткових угод до договору щодо зменшення розміру орендної плати.

З огляду на вищевстановлені обставини справи суд зазначає, що відповідач повинен був сплачувати орендну плату у строки та в розмірі, встановлені у договорі оренди № 2118 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності від 05.06.2018, а тому заперечення відповідача щодо нарахування орендної плати визнаються судом необґрунтованими.

Втім, як встановлено судом, відповідачем 22.03.2021 на рахунок Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" було здійснено платіж в розмірі 15 519,70 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 11 від 22.03.2021. В призначенні платежу вказано посилання на спірний договір.

Сума здійсненого платежу відповідає сумі основної заборгованості, заявленої позивачем у позові.

Однак, як зазначає відповідач, оплату було здійснено з метою продовження строку дії договору оренди, оскільки його строк спливає 04.05.2021, а відповідно до пункту 135 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 № 483, якщо чинний орендар має заборгованість зі сплати орендної плати, він не може звертатися із заявою про продовження договору оренди до моменту погашення ним такої заборгованості.

Оскільки судом встановлено, що відповідач зобов`язаний сплачувати орендну плату у строки та в розмірі, встановлені у договорі оренди № 2118 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності, від 05.06.2018, що відповідач надав докази перерахунку заявленої позивачем у позові суми основного боргу, суд приходить до висновку, що між сторонами в процесі розгляду справи відбулося припинення існування предмета спору в частині суми основної заборгованості.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається (частина третя статті 231 Господарського процесуального кодексу України).

Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми Господарського процесуального кодексу України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Суд зазначає, що припинення існування предмета спору за договором між сторонами відбулося в процесі розгляду справи, тоді як на момент виникнення спору між сторонами відповідний предмет спору існував.

З огляду на зазначене, провадження у справі № 911/493/21 в частині стягнення з відповідача 15 519,70 грн основної заборгованості за договором оренди № 2118 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності, від 05.06.2018 підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю предмету спору у відповідній частині через погашення заборгованості відповідачем в процесі розгляду справи.

Cуд зазначає, що зволікання відповідача зі сплатою орендних платежів до надання відповідних роз`яснень орендодавцем і балансоутримувачем щодо звільнення від сплати та/або зменшення орендної плати розцінюється судом як порушення виконання господарського зобов`язання, оскільки відповідач не був позбавлений обов`язку здійснювати оплату орендної плати у визнаному ним розмірі та розраховувати на подальше узгодження сторонами взаєморозрахунків та конкретного розміру орендної плати у спірний період.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушеннями умов, зазначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В силу частини другої статті 193, статей 216, 218 Господарського кодексу України порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

У сфері господарювання згідно з частиною другою статті 217, частиною першою статті 230 Господарського кодексу України застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Допустивши прострочення виконання зобов`язання, дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (стаття 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (стаття 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом або договором відповідальності.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі (стаття 547 Цивільного кодексу України).

Згідно пункту 3.7 Договору орендна плата, перерахована невчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, уключаючи день оплати, за весь період невиконання зобов`язання.

Пунктом 3.8 Договору сторони погодили, що, у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, орендар також сплачує штраф у розмірі 10% від суми заборгованості.

Судом відхилено доводи відповідача щодо безпідставності стягнення на користь балансоутримувача пені та 10% штрафу, враховуючи загальні умови розподілу між орендодавцем та балансоутримавачем орендної плати та, відповідно, отримання права балансоутримувача на нарахування штрафних санкцій за невиконання цього зобов`язання відповідачем відповідно до цієї пропорції.

Правовий висновок щодо правомірності "…нарахування пені за весь період невиконання зобов`язання включно" наведено в постнові Верховного Суду від 10.09.2020 у справі №916/1777/19.

Частиною першою статті 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачені вищевказаними нормами законодавства наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов`язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та отриманні від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Позивач здійснює нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат у наступному порядку: на суму заборгованості 2 722,89 грн (за березень 2020 року) з 16.04.2020 (з урахуванням часткової оплати); на суму заборгованості 4 254,25 грн (за квітень 2020 року) з 16.05.2020, на суму заборгованості 4 267,01 грн (за травень 2020 року) з 16.06.2020; на суму заборгованості 4 275,55 грн (за червень 2020 року) з 16.07.2020 по 08.02.2021.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені та 3% річних на предмет правильності та обґрунтованості судом встановлено, що останній здійснено арифметично вірно та у відповідності до умов договору, обставин справи та вимог закону.

Перевіривши заявлену до стягнення з відповідача суму інфляційних встат суд встановив, що її розмір становить суму більшу, ніж заявлено позивачем, однак приймаючи до уваги, що суду не надано право виходити за межі позовних вимог, то до стягнення з відповідача підлягає сума інфляційних втрат у заявленому позивачем розмірі 534,75 грн.

Розрахунок штрафу у сумі 1 551,97 грн є обґрунтованим та арифметично правильним, у зв`язку із чим позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. А саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1 299,13 грн пені, 1 551,97 грн штрафу, 316,81 грн 3% річних та 534,75 грн інфляційних врат. В іншій частині позовних вимог (15 519,70 грн основного боргу, які були сплачені відповідачем в процесі розгляду справи в суді) провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту 2 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України за відсутністю предмету спору.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

До матеріалів позовної заяви позивачем долучено платіжне доручення № 755 від 12.02.2021 про слату судового збору до Дердавного бюджету України в розмірі 2 270,00 грн.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з частиною третьою статті 130 Господарського процесуального кодексу України якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору (частина дев`ята статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Оскільки сплата боргу в розмірі 15 519,70 грн відбулася після пред`явлення позову до суду та на стадії розгляду по суті згідно положень частини другої статті 252 Господарського процесуального кодексу України, а спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, зокрема, порушення відповідачем своїх зобов`язань, суд вважає судовий збір в цій частині покласти на відповідача.

Враховуючи задоволення решти позовних вимог, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Закрити провадження в частині позовних вимог про стягнення 15 519,70 грн основного боргу.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Аерохендлінг" (08301, Київська область, Бориспільський район, Бориспіль-7, "Бориспіль" Міжнародний державний аеропорт, код 32614518) на користь Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (08300, Київська область, Бориспільський район, село Гора, вулиця Бориспіль-7, код 20572069) 1 299 (одну тисячу двісті дев`яносто дев`ять) грн 13 коп. пені, 1 551 (одну тисячу п`ятсот п`ятдесят одну) грн 97 коп. штрафу, 316 (триста шістнадцять) грн 81 коп. 3% річних, 534 (п`ятсот тридцять чотири) грн 75 коп. інфляційних втрат та 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

4. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Дане рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 256-257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.Г. Шевчук

Рішення складено та підписано:22.04.2021