УХВАЛА

13 квітня 2021 року

м. Київ

Справа № 908/2783/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Случ О. В. - головуючий, Волковицька Н. О., Могил С. К.,

за участю секретаря судового засідання - Гогусь В. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Запоріжбіосинтез"

на рішення Господарського суду Запорізької області від 24.03.2020 (суддя Науменко А. О.)

і постанову Центрального апеляційного господарського суду від 26.08.2020 (головуючий суддя Березкіна О. В., судді Іванов О. Г., Чус О. В.)

у справі № 908/2783/19

за позовом Приватного акціонерного товариства "Запоріжбіосинтез"

до 1) Акціонерного товариства "Альфа-Банк" і 2) Державного реєстратора Виконавчого комітету Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області Коломієць Юлії Сергіївни

про скасування державної реєстрації прав

(у судове засідання з`явилися представники позивача - Безруков С. О. (адвокат), Янковець В.А. (директор))

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. Приватне акціонерне товариство "Запоріжбіосинтез" (далі - позивач, ПрАТ "Запоріжбіосинтез") звернулося до Акціонерного товариства "Альфа-Банк" (далі - відповідач-1, АТ "Альфа-Банк") і державного реєстратора Виконавчого комітету Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області Коломієць Юлії Сергіївни (далі - відповідач-2, Державний реєстратор) із позовом, у якому просив (з урахуванням заяви про зміну предмета позову) скасувати державну реєстрацію прав за АТ "Альфа-Банк", яка була проведена:

- 06.08.2018 за номером :51:17 Державним реєстратором, яка внесена на підставі рішення про державну реєстрацію прав від 23.08.2018 індексний номер 42689721;

- 06.08.2018 за номером :46:31 Державним реєстратором, яка внесена на підставі рішення про державну реєстрацію прав від 23.08.2018 індексний номер 42688747;

- 06.08.2018 за номером :37:22 Державним реєстратором, яка внесена на підставі рішення про державну реєстрацію прав від 23.08.2018 індексний номер 42687255;

- 06.08.2018 за номером :05:21 Державним реєстратором, яка внесена на підставі рішення про державну реєстрацію прав від 27.08.2018 індексний номер 42711735;

- 06.08.2018 за номером :59:37 Державним реєстратором, яка внесена на підставі рішення про державну реєстрацію прав від 27.08.2018 індексний номер 42712347.

2. Позивач вважає, що оскаржувані рішення Державного реєстратора є протиправними, оскільки при їх прийнятті Державний реєстратор діяв не у спосіб та не в межах повноважень, передбачених чинним законодавством. Зокрема, вважає, що при прийнятті оскаржуваних рішень Державним реєстратором не було дотримано вимог ч. 3 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" щодо перевірки наявності обтяжень прав на нерухоме майно, наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації.

3. Вказує, що відповідач-2 переоформив право власності за наявності семи заборон на відчуження майна (постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 25.04.2006, від 03.02.2015 та від 07.10.2015).

4. Зауважує, що на час проведення державної реєстрації прав існував судовий спір між позивачем та відповідачем-1. Зокрема: (1) спір про визнання припиненою іпотеки, яка виникла на підставі договорів іпотеки від 29.04.2010 №42/10, від 29.10.2010 №169/10 (справа №908/2116/17), у якому, за твердженням позивача, встановлено розмір заборгованості за договором на 2017 рік у сумі 202 233,00 грн. Зазначає, що звернення стягнення на майно, яке перебувало в іпотеці, вартістю 8 048 200,00 грн при наявності заборгованості в розмірі 202 233,00 грн є незаконним; (2) спір про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису №8072 (справа №908/988/17), у якому, за твердженням позивача, підтверджено факт виконання умов правочину.

5. Окрім того, позивач вказує, що в порушення п. 11-1 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127 (далі - Порядок № 1127), Державний реєстратор не повідомив позивача за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав про подання відповідної заяви, чим позбавив позивача права своєчасно звернутися із заявою про заборону вчинення реєстраційних дій та позбавив позивача права захистити своє майно.

Короткий зміст судових рішень

6. Рішенням Господарського суду Запорізької області від 24.03.2020, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 26.08.2020, у задоволені позову відмовлено.

7. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, господарський суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивач не довів, що державна реєстрація прав за відповідачем-1 відбулась з порушенням прав позивача, закону та компетенції державного реєстратора, оскільки позивач не спростовував факт наявності заборгованості за кредитним договором та факт невиконання вимоги іпотекодержателя як підстави для реєстрації за банком права власності на предмет іпотеки.

8. Суди зазначили, що для реєстрації права власності за відповідачем-1 Державний реєстратор використовував документи, які є підставою для реєстрації права власності на іпотечне майно відповідно до вимог ч. 1 ст. 37 Закону України "Про іпотеку", п. 61 Порядку № 1127, та підпунктів 4.4.1 пунктів 4 розділу 4 "Звернення стягнення на предмет іпотеки" іпотечних договорів від 29.04.2010 №42/10, від 12.11.2010 №169/10, а саме: іпотечне застереження, вимогу з доказами її надсилання, документи, що підтверджують наявність заборгованості (кредитний договір з розрахунком), оцінку майна на дату подачі документів для оформлення права власності, а тому відсутні підстави для скасування проведеної державної реєстрації прав.

9. Суди дослідили, що записи про обтяження майна боржника від 07.10.2015 внесені на підставі постанови про арешт майна боржника № 48180189 в межах виконавчого провадження № 50428051, відкритого на виконання виконавчого напису № 8072 АТ "Альфа-Банк", який у подальшому визнано таким, що не підлягає виконанню у справі № 908/988/17.

10. Зазначені позивачем інші обтяження, не стосуються предмета іпотеки, оскільки запис від 25.04.2006 №12850153 стосується арешту майна боржника та заборони на його відчуження, а саме - відносно цеху тк. препаратів; запис від 03.02.2015 № 12853818 - відносно трансформаторної підстанції; запис від 03.02.2015 № 12850478 - відносно прохідної заводу № 7; запис від 03.02.2015 № 12850949 - відносно насосної водопостачання, тобто, майна, яке не було предметом іпотеки.

11. Таким чином, суди дійшли висновку, що позивачем не доведено наявність на момент здійснення відповідачем-2 реєстрації права власності на предмет іпотеки за відповідачем-1, обтяжень предметів іпотеки, що перешкоджали здійсненню такої реєстрації та були підставою для відмови у вчиненні реєстраційних дій, передбаченої ч.1 статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" в редакції, що діяла на момент вчинення реєстраційних дій.

12. Суди відхилили посилання позивача на те, що відповідачами була здійснена реєстрація права власності на майно, яке перебувало в іпотеці вартістю 8 048 200,00 грн, у той час як заборгованості позивача складала 202 233,00 грн, оскільки як вбачається з матеріалів справи, факт отримання кредитних коштів за кредитним договором від 29.04.2010 № 44-147/2010 позивач не заперечує, проте не надав суду доказів виконання зобов`язання за кредитним договором від 29.04.2010 № 44-147/2010 у розмірі 202 233, 00 доларів США, про що також АТ "Альфа-Банк" була направлена претензія 25.09.2017. Крім того, суди дослідили, що позивач фактично визнав розмір заборгованості у сумі 202 233 доларів США у листах від 09.11.2015 і від 02.12.2015.

13. Рішення суду про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (справа №908/988/17), не є доказом, який би спростував існування саме зазначеного розміру заборгованості, оскільки за змістом даного рішення суд визнав виконавчий напис про звернення стягнення на предмет іпотеки таким, що не підлягає виконанню внаслідок того, що вимоги за цим написом не були безспірними, та умовами іпотечного договору не було передбачено можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом вчинення виконавчого напису. При цьому, сума заборгованості за кредитним договором не була предметом спору у даній справі, не встановлювалась і судом не визначалась.

14. Водночас, додаткова угода № 7 до кредитного договору, про яку зазначає позивач, не встановлює розмір заборгованості за кредитним договором, а тому посилання позивача на суму заборгованості у розмірі 202 233,00 грн визнані судами безпідставними.

15. Суди відхили посилання позивача на те, що за договором факторингу відповідач отримав лише можливість стягувати заборгованість за кредитним договором, а не отримувати у власність предмети іпотеки, з посиланням на сам договір факторингу з додатками, а також відповідні рішення суду.

16. Окрім того, суди дійшли висновку, що оскільки позивач не надав доказів наявності у Державному реєстрі прав відомостей про свою електронну адресу, Державний реєстратор не мав можливості невідкладно повідомити позивача за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав про надходження заяви.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

17. Позивач подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення і постанову, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу (узагальнено)

18. Скаржник посилається на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 03.04.2019 у справі № 755/5072/17, від 16.05.2018 у справі № 338/1118/16-ц, від 11.12.2019 у справі № 303/5773/17, від 22.01.2020 у справі № 201/13251/17 та зазначає, що судами попередніх інстанцій не були досліджені обставини наявності заборон щодо відчуження спірного майна, внесених до спеціального розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру права власності.

19. Скаржник зазначає, що суди застосували приписи пункту 7 частини четвертої статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у редакції Закону України від 03.07.2018 № 2478-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування", який набрав чинності 04.02.2019, у той час як іпотеку було припинено в зв`язку з переоформленням права власності на предмет іпотеки 06.08.2018 та посилається на висновки Верховного Суду від 15.04.2020 у справі № 922/1903/18, від 20.02.2019 у справі № 266/2511/16-ц, від 15.04.2020 у справі № 753/16750/17. Звертає увагу на наявність заборон, які існували до реєстрації договорів іпотеки, а саме реєстраційний номер обтяження 313811 від 25.04.2006.

20. Скаржник посилається на висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-1383/2010, щодо презумпції правомірності правочину, посилається на неврахуванні судами умов додаткової угоди від 25.06.2014 № 7 до кредитного договору від 44-147/2010 від 29.04.2010, обставин, встановлених у справі № 908/988/17 та зазначає, що суди повинні були дослідити документи надані відповідачем-2 та встановити чи можуть ці документи бути підставою для перереєстрації права власності, чи перейшло відповідно до цих документів право вимоги до відповідача-1, дослідити чи було дотримано процедуру проведення держреєстрації права власності, чи відповідає вартість перереєстрованого майна сумі заборгованості.

21. Скаржник посилається на неналежне дослідження судами обставин справи щодо відступлення АТ "Банк Кіпру" відповідачу-1 за договором факторингу, який не був нотаріально посвідчений, прав за договорами іпотеки від 29.04.2010 № 42/10, від 12.11.2010 № 169/10. Посилається на неврахування висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 12.12.2018 у справі № 758/3453/16-ц.

22. Позивач посилається на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 19.06.2019 у справі № 917/2101/17, та зазначає, що при проведені державної реєстрації права власності необхідно було провести оцінку майна станом на 06.08.2018.

23. Скаржник зазначає, що суди не надали оцінку його доводам стосовно того, що Державний реєстратор, всупереч положенням п.11.1 Порядку № 1127 не повідомив позивача про проведення реєстраційних дій, а також стосовно того, що вдповідач-2 не надав на вимогу суду реєстраційну справу в електронному вигляді.

Позиція інших учасників справи

24. АТ "Альфа-Банк" подало відзив, у якому посилається на безпідставність і необґрунтованість доводів касаційної скарги, просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

25. 29.04.2010 між Відкритим акціонерним товариством "Банк Кіпру" (банк) і Закритим акціонерним товариством "Запоріжбіосинтез" (правонаступником якого є ПрАТ "Запоріжбіосинтез") (позичальник) укладено кредитний договір №44-147/2010 (далі - кредитний договір), за умовами п. 1.1. якого банк відкриває позичальнику кредитну лінію в сумі 400 000,00 доларів США, в тому числі на рефінансування заборгованості перед ПАТ "ІМЕКСБАНК" в сумі 243 990 доларів США та поповнення обігових коштів для ведення статутної діяльності в сумі 156 010 доларів США строком з 29 квітня 2010 року по 27 квітня 2015 року зі сплатою 14% річних.

26. Сторонами було укладено додаткові угоди до кредитного договору від 12.11.2010 №1, від 22.12.2010 №2, від 24.03.2011 №3, від 28.12.2011 №4, від 11.10.2012 №5, від 06.03.2014 №6, від 25.06.2014 №7, якими, зокрема змінювався ліміт кредитування, визначалися умови забезпечення кредиту, відсоткова ставка, порядок сплати відсотків.

27. За змістом додаткової угоди №7, сторони домовились викласти Додаток № 1 до кредитного договору в новій редакції, яка містить графік зниження ліміту кредитної лінії і сума ліміту кредитної лінії після погашення зазначена у гривнях та складає 202 233 грн.

28. Відповідно до п. 1.1.3. кредитного договору кінцевим терміном повернення заборгованості за цим договором, в тому числі заборгованості за кредитом є 27.04.2015.

29. Згідно з п. 1.3 кредитного договору забезпеченням виконання позичальником його зобов`язань за цим договором, а також вимог кредитора, в тому числі вимог або у зв`язку з цим договором, вимог, пов`язаних із захистом порушеного права кредитора, з пред`явленням вимог і отримання виконання за цим договором у разі невиконання/неналежного виконання позичальником цього договору, є:

- 1.3.1. іпотека нежитлової нерухомості - будівлі заводоуправління (літ. В-2), будівлі цеху БКВ (літ.Б-2) та котельні (літ. Г-2) за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Дніпропетровське шосе, буд. 17, що належить на праві власності ПрАТ "Запоріжбіосинтез", ;

- 1.3.2. іпотека нежитлової нерухомості будівлі складу-ангару (літ. С), холодильного компресору (літ. П) за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Дніпропетровське шосе, буд. 17, що належить на праві власності ПрАТ "Запоріжбіосинтез", ;

- 1.3.3. іпотека нежитлової нерухомості будівлі гаражу (літ. К), віварію (літ. Д) за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Дніпропетровське шосе, буд. 17, що належить на праві власності ПрАТ "Запоріжбіосинтез". Строк укладання договору іпотеки - 01.09.2011.

- 1.3.4. застава обладнання, що має приналежність до комплексу нерухомого майна за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Дніпропетровське шосе, буд. 17, є невід`ємною частиною виробничого процесу та належить на праві власності ПрАТ "Запоріжбіосинтез", ;

- 1.3.5. порука ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

30. Відповідно до п. 6.1 кредитного договору договір набуває чинності з дати його укладання та діє до часу повного погашення позичальником заборгованості за цим договором, в тому числі за кредитом, процентами, комісіями, неустойками, іншими платежами/сумами, що підлягають сплаті позичальником на користь кредитора за цим договором, задовільно для кредитора.

31. 29.04.2010 між ВАТ "Банк Кіпру" (іпотекодержатель) і ЗАТ "Запоріжбіосинтез" (іпотекодавець) укладено іпотечний договір № 42/10 (далі - іпотечний договір № 42/10), за умовами п. 1.1 якого іпотекодавець відповідає за задоволення вимог іпотекодержателя нерухомими майном, що є предметом іпотеки, у разі порушення іпотекодавцем зобов`язань, що випливають з кредитного договору та додаткових угод до нього, що укладені або укладатимуться між сторонами.

32. Відповідно до п. 1.2 іпотечного договору № 42/10, в іпотеку за цим договором передається нерухоме майно, що належить іпотекодавцю на праві власності:

- будівля цеху БКВ інв. №1, що знаходиться за адресою: Запорізька область, м.Запоріжжя, вул. Дніпропетровське шосе, буд. 17, матеріали стін будівель та споруд цегла, загальною площею 2306,9 кв.м, позначена на плані Б-2, реєстраційний номер 3485566;

- котельня, інв. №2, що знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Дніпропетровське шосе, буд. 17, матеріали стін будівель та споруд цегла, загальною площею 664,6 кв.м, позначена на плані Г-2; реєстраційний номер 9890795;

- заводоуправління, інв. №5, що знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Дніпропетровське шосе, буд. 17, матеріали стін будівель та споруд цегла, загальною площею 535,5 кв.м, позначена на плані В-2; реєстраційний номер 9891148;.

33. Згідно з п. 1.3 іпотечного договору № 42/10, за взаємною згодою сторін цього договору заставна вартість предмету іпотеки становить 7 429 700,00 грн.

34. За умовами п. 3.2 іпотечного договору № 42/10, право іпотеки припиняється виконанням забезпечених іпотекою зобов`язань, а також в інших випадках, передбачених ст. 17 Закону України "Про іпотеку".

35. Сторони уклали додаткові договори від 12.11.2010, від 28.12.2011, від 11.10.2012 до іпотечного договору № 42/10.

36. 12.11.2010 між ПАТ "Банк Кіпру" (іпотекодержатель) і ЗАТ "Запоріжбіосинтез" (іпотекодавець) укладено іпотечний договір №169/10 (далі - іпотечний договір № 169/10), за умовами п. 1.1 якого іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок нерухомого майна, що є предметом іпотеки, у разі порушення іпотекодавцем зобов`язань, що випливають з кредитного договору, за яким банк відкрив іпотекодавцю кредитну лінію в сумі 522 400,00 доларів США.

37. Відповідно до п. 1.2 іпотечного договору №169/10, в іпотеку за цим договором передається нерухоме майно, що належить іпотекодавцю на праві власності:

- холодильний компресор, інв. №14, що знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Дніпропетровське шосе, буд. 17, матеріали стін будівель та споруд цегла, загальною площею 111,7 кв.м, позначена на плані П; реєстраційний номер 9891996;

- склад-ангар, інв. №16, що знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Дніпропетровське шосе, буд. 17, матеріали стін будівель та споруд цегла, загальною площею 506,3 кв.м, позначена на плані С; реєстраційний номер 9892216.

38. Згідно з п. 1.3 іпотечного договору №169/10, за взаємною згодою сторін цього договору заставна вартість предмету іпотеки становить 618 500,00 грн.

39. За умовами п. 3.2 іпотечного договору №169/10, право іпотеки припиняється виконанням забезпечених іпотекою зобов`язань, а також в інших випадках, передбачених ст.17 Закону України "Про іпотеку".

40. 28.12.2011 сторонами укладено договір про внесення змін до іпотечного договору №169/10, згідно з яким визначено, за кредитним договором банк надає іпотекодавцю кредитну лінію в сумі 498 000,00 доларів США.

41. Відповідно до пунктів 4.4 розділу 4 "Звернення стягнення на предмет іпотеки" іпотечних договорів №42/10, №169/10 у разі порушення кредитного договору та/або цього договору іпотекодержатель має право на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі цих договорів. У такому випадку цей договір вважається договором про задоволення вимог іпотекодержателя та є правовстановлюючим документом на предмет іпотеки і правовою підставою для реєстрації права власності на предмет іпотеки.

42. Відповідно до підпунктів 4.4.1 пунктів 4 розділу 4 "Звернення стягнення на предмет іпотеки" іпотечних договорів №42/10, №169/10 позасудове врегулювання може відбуватись, зокрема, шляхом переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання вимог за кредитним договором у наступному порядку:

- у разі порушення іпотекодавцем умов кредитного договору та/або цього договору іпотекодержатель направляє йому вимогу про усунення порушень, в якій зазначає, що в разі невиконання даної вимоги в 30-денний строк іпотекодержатель буде змушений звернути стягнення на предмет іпотеки;

- якщо 30-денний термін пройшов, а порушення іпотекодавцем не усунуті, іпотекодержатель звертається до відповідних державних органів для реєстрації права власності на предмет іпотеки за собою.

43. Передача у власність відбувається за ціною, визначеною суб`єктом оціночної діяльності на дату передачі предмета іпотеки у власність. Цей договір є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухомість, що є предметом іпотеки.

44. У пунктах 4.1.1 розділу 4 "Звернення стягнення на предмет іпотеки" іпотечних договорів № 42/10, №169/10 сторони погодили, що у разі порушення кредитного договору та/або цього договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та/або боржнику письмову вимогу про усунення порушення. У вимозі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки.

45. ПАТ "НЕОС БАНК" є правонаступником ПАТ "Банк Кіпру", який є первісним кредитором за кредитним договором.

46. АТ "Альфа-Банк" набуло права вимоги за кредитним договором та іпотечними договорами №42/10, №169/10 на підставі договору факторингу від 21.07.2014 № 1, укладеного відповідачем-1 із ПАТ "НЕОС БАНК".

47. 25.09.2017 на адресу боржника - ПрАТ "Запоріжбіосинтез" від АТ "Альфа-Банк" надіслана вимога від 25.09.2017 вих. № 67703-34-б/б про усунення порушень в порядку статті 35 Закону України "Про іпотеку", в якій банк зазначив, що боржником не виконуються умови кредитного договору та станом на 23.05.2017 сума заборгованості становить 286 503,20 доларів США, тому банк вимагає протягом 30 днів з моменту отримання даної вимоги усунути порушення та сплатити суму заборгованості. У разі невиконання даної вимоги, банк ініціює звернення стягнення на майно, що є предметом іпотеки за іпотечними договорами №42/10 та №169/10.

48. Позивач отримав дану вимогу 28.09.2017, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №351, описом вкладення та фіскальним чеком від 25.09.2017, які містяться в матеріалах справи. Строк для виконання даної вимоги сплив 30.10.2017. Позивач не надав доказів виконання даної вимоги у встановлений строк.

49. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державним реєстратором внесено записи про реєстрацію за АТ "Альфа-Банк" права власності на майно:

1) 06.08.2018 за номером :51:17 про реєстрацію за АТ "Альфа-Банк" права власності на заводоуправління інв. №5, що знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Дніпровське шосе, буд. 17 загальною площею 535,5 кв.м (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23.08.2018 о 15:38:49, індексний номер №42689721);

2) 06.08.2018 за номером :46:31 про реєстрацію за АТ "Альфа-Банк" права власності на котельню інв. №2, що знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Дніпровське шосе, буд. 17, загальною площею 664,6 кв.м (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23.08.2018 о 15:10:14, індексний номер №42688747);

3) 06.08.2018 за номером 27625940 17:37:22 про реєстрацію за ПАТ "Альфа-Банк" права власності на будівлю цеху БКВ інв.№1, що знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя вул. Дніпровське шосе, буд. 17 загальною площею 2306,9 кв.м (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23.08.2018 о 14:30:14, індексний номер №42687255);

4) 06.08.2018 за номером :05:21 про реєстрацію за ПАТ "Альфа-Банк" права власності на склад-ангар інв. №16, що знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя вул. Дніпровське шосе, буд. 17 загальною площею 506,3 кв.м (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 27.08.2018 о 15:32:44, індексний номер №42711735);

5) 06.08.2018 за номером :59:37 про реєстрацію за ПАТ "Альфа-Банк" права власності на холодильний компресор, інв. №14, що знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Дніпровське шосе, буд. 17, загальною площею 111,7 кв.м (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 27.08.2018 о 15:50:28, індексний номер №42712347).

50. Судами встановлено, що рішення №42687255, №42689721, №42711735, №42712347, №42688747 про державну реєстрацію права були прийняті Державним реєстратором на підставі:

- договору факторингу від 21.07.2014 №1, укладеного між ПАТ "НЕОС БАНК" і АТ "Альфа-Банк" разом із додатками;

- кредитного договору разом із додатковими угодами;

- розрахунку заборгованості за кредитом у валюті договору станом на 06.08.2018 та 23.05.2017;

- довідки ПАТ "НЕОС БАНК" про зміну найменування та місцезнаходження;

- довіреності від 03.08.2018;

- вимоги про усунення порушень (в порядку ст. 35 Закону України "Про іпотеку") від 25.09.2017 №67703-34-б/б разом із доказами направлення та одержання ПрАТ "Запоріжбіосинтез";

- кваліфікаційних документів оцінювача Ковтюх Н. П.;

- витягу з протоколу від 03.08.2018 №209;

- реєстру заборгованості боржників;

- договору №1 про передачу прав за іпотечними договорами від 21.07.2014 разом із додатками.

51. Крім того, окремо для кожної реєстраційної дії надавалися такі документи:

- іпотечний договір №42/10 із договорами про внесення змін та виконавчим написом - для реєстраційних дій за рішеннями №42687255, №42689721, №42688747;

- іпотечний договір №169/10 разом із договорами про внесення змін - для реєстраційних дій за рішеннями №42711735, №42712347;

- висновку про вартість майна, виконаного оцінювачем Ковтюх Н. П. щодо будівлі цеху БКВ загальною площею 2306,9 кв.м - для реєстраційної дії за рішенням №42687255;

- висновку про вартість майна, виконаного оцінювачем Ковтюх Н. П. щодо приміщення заводоуправління загальною площею 535,5 кв.м - для реєстраційної дії за рішенням №42689721;

- висновку про вартість майна, виконаного оцінювачем Ковтюх Н. П. щодо складу ангару загальною площею 506,3 кв.м - для реєстраційної дії за рішенням №42711735;

- висновку про вартість майна, виконаного оцінювачем Ковтюх Н. П. щодо складу-ангару загальною площею 111,7 кв.м - для реєстраційної дії за рішенням №42712347;

- висновку про вартість майна, виконаного оцінювачем Ковтюх Н. П. щодо приміщення котельної загальною площею 664,6 кв.м - для реєстраційної дії за рішенням №42688747.

52. Відповідно до наданих відповідачем-2 матеріалів реєстраційної справи для реєстрації права власності був наданий висновок суб`єкта оціночної діяльності станом на 06.08.2018, тобто на момент подачі документів для реєстрації права власності Державному реєстратору.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій

53. Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

54. Відповідно до частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

55. Таким чином, у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України у касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований апеляційним судом у судовому рішенні, яке оскаржується.

56. Підставою касаційного оскарження скаржник зазначає пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України.

57. Разом з тим, дослідивши доводи касаційної скарги і матеріали справи, Суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття касаційного провадження у справі № 908/2783/19 з огляду на таке.

58. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду переглядає у касаційному порядку судові рішення, лише якщо правовідносини у справі, що розглядається, є подібними до тих правовідносин, які склалися між сторонами в іншій справі, в якій Верховний Суд сформулював висновок щодо застосування норми права, на який посилався скаржник у касаційній скарзі.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в ухвалі від 27.03.2020 у справі № 910/4450/19 зазначила, що подібність правовідносин в іншій аналогічній справі визначається за такими критеріями: суб`єктний склад сторін спору, зміст правовідносин (права та обов`язки сторін спору) та об`єкт (предмет).

При цьому, під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де аналогічними (тотожними, аналогічними, подібними) є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (див. пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 922/2383/16; пункт 8.2 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 910/5394/15-г; постанову Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 2-3007/11; постанову Великої Палати Верховного Суду від 03.12.2019 у справі № 372/4583/14-ц).

Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності визначається обставинами кожної конкретної справи.

59. Предметом розгляду цієї справи є вимоги позивача про скасування державної реєстрації за АТ "Альфа-Банк" права власності на іпотечне майно, проведеної в порядку задоволення вимог іпотекодержателя на підставі приписів статті 37 Закону України "Про іпотеку".

60. Разом з тим, у справі № 755/5072/17 предметом судового розгляду були правовідносини щодо скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки за наявного арешту на спірну квартиру, накладеного в межах розгляду справи про визнання недійсним договору комісії на продаж квартири. Верховний Суд дійшов висновку, що при наявності в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про заборону відчуження спірного майна державний реєстратор не мав права здійснювати реєстраційні дії поки таке обтяження не буде зняте, за встановлених судами фактичних обставин справи щодо наявності обтяження на спірне майно, яке перешкоджає вчиненню реєстраційних дій.

61. У справі № 338/1118/16-ц судами досліджувалися правовідносини щодо звільнення з-під арешту майна, переданого в іпотеку, що є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки. Верховний Суд у цій справі, за встановлених судами попередніх обставин щодо наявності у позивача пріоритетного права на задоволення вимог іпотекодержателя, дійшов висновку про те, що накладення арешту на квартиру - предмет іпотеки порушує права іпотекодержателя, скасував судові рішення про відмову у задоволенні позовних вимог і ухвалив нове рішення, яким задовольнив позовні вимоги.

62. У справі № 303/5773/17 предметом розгляду були вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу предмета іпотеки - квартири, укладеного банком з метою задоволення вимог іпотекодержателя. Скасовуючи постанову суду апеляційної інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог, Верховний Суд зазначив, що суд апеляційної інстанції не надав правового висновку про те, чи можливо під час дії арешту власнику або іншим особам, які вважають себе власниками, без дозволу ДВС вчиняти щодо арештованого майна дії на його відчуження, а також належним чином не встановив, чи знав набувач майна або чи міг знати про заборону відчуження.

63. У справі № 201/13251/17 предметом розгляду були вимоги щодо скасування рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію за банком права власності на предмет іпотеки. Верховний Суд у цій справі, за встановлених судами обставин щодо недотримання приватним нотаріусом вимог чинного на час проведення реєстраційних дій законодавства, зокрема, в частині проведення реєстрації права власності на предмет іпотеки за наявності запису про заборону відчуження спірного майна, погодився з висновками судів попередніх інстанцій про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

64. Суд зазначає, що доводи позивача щодо реєстрації за АТ "Альфа-Банк" права власності на предмет іпотеки за наявності обтяжень прав на спірне нерухоме майно розглянуті та відхилені судами з посиланням на відповідні встановлені обставини справи (пункт 9-11 цієї ухвали). Таким чином, правовідносини у справах № 755/5072/17, № 338/1118/16-ц, № 303/5773/17, № 201/13251/17 та у справі № 908/2783/19, як в частині встановлених фактичних обставин справи щодо наявності заборони на відчуження спірного майна, так і в частині предмету, підстав заявлених позовних вимог, а також суб`єктного складу сторін відрізняються, що свідчить про відсутність підстав стверджувати про подібність правовідносин у цих справах.

65. Стосовно доводів позивача, викладених у пункті 19 цієї ухвали, Суд зазначає, що у касаційній скарзі скаржник не стверджує про подібність правовідносин у справах № 922/1903/18, № 266/2511/16-ц, № 753/16750/17 та у справі № 908/2783/19, а посилається на них у контексті застосування в часі положень Закону України від 03.07.2018 № 2478-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування".

66. Ураховуючи фактично-доказову базу, а також матеріально-правове регулювання у справі № 922/1903/18 (про визнання банкрутом), № 266/2511/16-ц (про визнання поруки припиненою), № 753/16750/17 (про визнання припиненим іпотечного договору) у Суду також відсутні підстави стверджувати про подібність правовідносин у цих справах та у справі № 908/2783/19.

67. Разом з тим, обставини щодо арешту майна боржника, переданого в іпотеку, і заборони його відчуження, спростовані судами попередніх інстанцій безвідносно до застосування положень пункту 7 частини четвертої статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" в редакції Закону України від 03.07.2018 № 2478-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування", а заперечення скаржника стосовно вказаних висновків судів спростовуються наведеним у пунктах 59-64 цієї ухвали.

68. Стосовно доводів скаржника, викладених у пункті 20 цієї ухвали, то вони не обґрунтовані застосуванням норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, а містять лише загальне посилання на те, що статтею 204 Цивільного кодексу України закріплюється презумпція правомірності правочину. Разом з тим, наведені у контексті цього доводи скаржника стосовно неналежної оцінки судами попередніх інстанцій обставин справи в частині розміру кредитної заборгованості, наявності підстав для реєстрації за банком права власності на предмет іпотеки, спрямовані на переоцінку встановлених фактичних обставин справи, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

69. У справі № 758/3453/16-ц предметом розгляду були вимоги про визнання договору іпотеки припиненим та виключення із державного реєстру речових прав на нерухоме майно інформації про державну реєстрацію іпотеки. Верховний Суд у постанові від 12.12.2018 у справі № 758/3453/16-ц, з урахуванням встановлених обставин справи відступлення права вимоги за кредитним договором, зазначив, що у банка відсутнє право вимоги за кредитним договором, тому банк не може бути іпотекодержателем і погодився з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

70. Предмет і підстави заявлених позовних вимог, матеріально-правове регулювання і фактично-доказова база правовідносин у справі № 758/3453/16-ц та у справі № 908/2783/19 дають підстави стверджувати про неподібність правовідносин у цих двох справах. Разом з тим, доводи позивача щодо відсутності у АТ "Альфа-Банк" прав іпотекодержателя спрямовані на переоцінку встановлених у справі обставин. Окрім того, такі доводи позивача суперечать його власній позиції у справі № 908/2116/17 у якій він звернувся з позовом до АТ "Альфа-Банк" з вимогою про припинення іпотеки і виключення нерухомого майна з державного реєстру іпотек.

71. Стосовно доводів позивача, викладених у пункті 21 цієї ухвали, Суд зазначає, що обставини стосовно того, що висновок суб`єкта оціночної діяльності, наявний у матеріалах реєстраційної справи, відповідає вимогам чинного законодавства і умовам іпотечних договорів, встановлені судами з урахуванням наданих процесуальним законом повноважень щодо оцінки наявних в матеріалах справи доказів. Переоцінка вказаних обставин не входить до компетенції суду касаційної інстанції. Передаючи справу на новий апеляційний розгляд, Верховний Суд у постанові від 19.06.2019 у справі № 917/2101/17, дійшов висновку стосовно необхідності дослідження обставин щодо оцінки майна у межах предмета позову про визнання недійсним правочину щодо переходу права власності на предмет іпотеки, з урахуванням того, що суд апеляційної інстанції вказаних обставин не дослідив. Ураховуючи викладене у цьому пункті, а також у пунктах 8 і 52 цієї ухвали, у Суду відсутні підстави стверджувати про подібність правовідносин у справі № 917/2101/17, та у справі, яка переглядається.

72. Інші доводи касаційної скарги (пункт 23 цієї ухвали) Верховним Судом не приймаються до уваги, оскільки вони - (1) не були обґрунтовані підставою оскарження судових рішень у відповідності до вимог ч. 2 ст. 287 ГПК України; (2) зводяться до намагання здійснити судом касаційної інстанції переоцінку наявних у матеріалах справи доказів. Проте згідно з імперативним приписом ч. 2 ст. 300 ГПК України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

73. Згідно з пунктом 5 частини першої статті 296 ГПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

74. Зважаючи на те, що наведена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, не знайшла свого підтвердження після відкриття касаційного провадження, а інші підстави касаційного оскарження позивач не зазначив та не обґрунтовував у поданій касаційній скарзі, Суд на підставі пункту 5 частини першої статті 296 цього Кодексу дійшов висновку про необхідність закриття касаційного провадження за касаційною скаргою ПрАТ "Запоріжбіосинтез" на рішення Господарського суду Запорізької області від 24.03.2020 і постанову Центрального апеляційного господарського суду від 26.08.2020 у справі № 908/2783/19.

Керуючись статтями 234, 235, 296 ГПК України, Суд

УХВАЛИВ:

Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Запоріжбіосинтез" на рішення Господарського суду Запорізької області від 24.03.2020 і постанову Центрального апеляційного господарського суду від 26.08.2020 у справі № 908/2783/19.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Случ

Судді Н. О. Волковицька

С. К. Могил