УХВАЛА

22 квітня 2021 року

м. Київ

Справа № 910/7793/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кондратова І.Д. - головуючий, судді - Кібенко О.Р., Стратієнко Л.В.,

розглянувши касаційну скаргу Спільного українсько-бельгійсько-ізраїльського підприємства "Арго Трейдінг, ЛТД" (Товариство з обмеженою відповідальністю)

на постанову Північного апеляційного господарського суду

(головуючий - Чорногуз М.Г., судді - Агрикова О.В., Мальченко А.О.)

від 02.03.2021

у справі за позовом Спільного українсько-бельгійсько-ізраїльського підприємства "Арго Трейдінг, ЛТД" (Товариство з обмеженою відповідальністю)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СВП Плюс"

про стягнення 1 026 052,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.10.2020 позов задоволено.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 02.03.2021 рішення суду першої інстанції змінено: позов задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача 102 605, 20 грн штрафу та 15 390, 78 судового збору.

Суд апеляційної інстанції виходив з того, що обставини щодо заборони (обмеження) експорту/імпорту у зв`язку з накладенням урядом США санкцій на підприємство Huawei Technologies Co.Ltd та інші дочірні підприємства, пов`язані з Huawei, не є форс-мажорними обставинами та, разом з тим зазначив, що вказані обставини підлягають врахуванню в контексті доведення відповідачем підстав для задоволення клопотання щодо зменшення розміру штрафу. Приймаючи до уваги обставини повного виконання зобов`язання, а також те, що прострочення оплати тривало незначний проміжок часу, поведінку винної сторони, причини неналежного виконання зобов`язання та відсутність у матеріалах справи доказів на підтвердження завдання позивачу збитків, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення клопотання відповідача та зменшення розміру штрафу на 90% до 102 605,15 грн, оскільки пред`явлений до стягнення розмір штрафу не відповідає критеріям добросовісності, розумності та справедливості.

30.03.2021 Спільне українсько-бельгійсько-ізраїльське підприємство "Арго Трейдінг, ЛТД" (Товариство з обмеженою відповідальністю) звернулося з касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.03.2021 у справі № 910/7793/20 з викладеним у ній клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження. Просить скасувати оскаржувану постанову та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких мотивів.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 9 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України, одним з основних засад (принципів) господарського судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження у визначених законом випадках.

Так, відповідно до пункту 2 частини 3 статті 287 цього Кодексу, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Частина 7 статті 12 Господарського процесуального кодексу України визначає, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" установлено у 2021 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2021 року у розмірі 2 270,00 грн.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 163 Господарського процесуального кодексу України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом позову у цій справі є стягнення 1 026 052,00 грн, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (500 х 2 270,00 грн).

Скаржник визначає підставою касаційного оскарження судових рішень підпункт "а" пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, оскільки вважає, що касаційна скарга має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики щодо застосування положень статті 233 Господарського кодексу України та частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України, якими врегульовано право суду зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора.

Позивач не погоджується з тим, що суд апеляційної інстанції зменшив розмір штрафу.

Крім того, Спільне українсько-бельгійсько-ізраїльське підприємство "Арго Трейдінг, ЛТД" (Товариство з обмеженою відповідальністю) вважає, що суд апеляційної інстанції застосував статтю 233 Господарського кодексу України та статтю 551 Цивільного кодексу України без урахування висновків щодо їх застосування у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 04.02.2020 у справі №918/116/19, від 12.09.2019 у справі № 910/10427/18, від 06.09.2019 у справі № 914/2252/18, від 27.09.2019 у справі № 923/760/16, від 09.09.2019 у справі № 910/14179/18, від 27.01.2020 у справі № 916/469/19, від 04.12.2018 у справі № 916/65/18, від 03.07.2019 у справі № 917/791/18, від 22.10.2019 у справі № 904/5830/18, від 13.01.2020 у справі № 902/855/18.

Також, на думку скаржника, суд апеляційної інстанції порушив вимоги статей 80, 258, 269 Господарського процесуального кодексу України.

Північний апеляційний господарський суд зменшив розмір штрафу, що є правом суду, яке реалізується ним на власний розсуд, оскільки встановив, що заявлений до стягнення розмір штрафу не відповідає критеріям добросовісності, розумності та справедливості. При цьому, суд апеляційної інстанції врахував правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 23.02.2021 р. у справі № 914/2252/18 щодо застосування положень статті 233 Господарського кодексу України та частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України.

Верховний Суд вважає необґрунтованим посилання скаржника на те, що питання застосування положень статті 233 Господарського кодексу України та частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, беручи до уваги сформовану сталу практику суду касаційної інстанції щодо застосування вказаних статей у спорах про стягнення штрафу у зв`язку з неналежним виконанням договору оренди (у постановах Верховного Суду від 26.12.2019 у справі № 904/342/19, від 19.10.2018 у справі №904/10558/17, від 03.04.2018 у справі № 902/339/16 з урахуванням фактичних обставин у кожній справі).

Водночас, належних або будь-яких інших обґрунтувань щодо фундаментального значення цієї касаційної скарги для формування єдиної правозастосовчої практики з аналогічних спорів зі справою № 910/7793/20 касаційна скарга не містить.

Наведені скаржником у касаційній скарзі доводи та аналіз оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Зазначені доводи скаржника зводяться до заперечення встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи з одночасним тлумаченням стороною власного викладення обставин справи та необхідністю повторного дослідження доказів, і в цілому до заперечення результату розгляду справи.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності в законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Верховний Суд зазначає, що застосоване у частині 3 статті 551 Цивільного кодексу України та статті 233 Господарського кодексу України словосполучення "суд має право" та "може бути зменшений за рішенням суду" свідчить про те, що саме суди першої та апеляційної інстанції користуються певною можливістю розсуду щодо зменшення розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінюючи розмір збитків та інші обставини, які мають істотне значення. Натомість, вирішення цих питань не відноситься до повноважень Верховного Суду, завдання якого полягає лише у перевірці правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи.

Отже, Верховний Суд вважає, що скаржник у касаційній скарзі не довів обґрунтованість питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Враховуючи те, що предмет позову у справі № 910/7793/20 не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та те, що Верховний Суд дійшов висновку про недоведеність Спільним українсько-бельгійсько-ізраїльським підприємством "Арго Трейдінг, ЛТД" (Товариство з обмеженою відповідальністю) у касаційній скарзі належним чином фундаментального значення питання права для формування єдиної правозастосовчої практики, Верховний Суд не розглядає інші наведені скаржником підстави касаційного оскарження судового рішення у касаційній скарзі, оскільки у результаті касаційна скарга подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зважаючи на конкретні обставини цієї справи та відсутність обґрунтованих підстав, що підпадають під дію виключень з пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Спільного українсько-бельгійсько-ізраїльського підприємства "Арго Трейдінг, ЛТД" (Товариство з обмеженою відповідальністю) у справі № 910/7793/20 згідно з пунктом 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження Верховний Суд не розглядає клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.

Керуючись нормами статті 234, пункту 2 частини 3 статті 287, пункту 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 910/7793/20 за касаційною скаргою Спільного українсько-бельгійсько-ізраїльського підприємства "Арго Трейдінг, ЛТД" (Товариство з обмеженою відповідальністю) на постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.03.2021.

2. Касаційну скаргу разом з доданими до неї матеріалами направити скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий І. Кондратова

Судді О. Кібенко

Л. Стратієнко