ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.04.2021 м. Івано-ФранківськСправа № 909/923/20

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Шкіндер П. А. , секретар судового засідання Попович Л. І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю ЕНЕРГОГАЗРЕЗЕРВ (юридична адреса: 18000, м. Черкаси, вул. Гоголя, 137, поштова адреса: 18002, м. Черкаси, а/с 271)

до відповідача: Приватне акціонерне товариство "Івано-Франківський арматурний завод" вул. Євгена Коновальця, буд.229, м. Івано-Франківськ,76014

про стягнення заборгованості в сумі 255 022 грн 56 к.

за участю:

Від позивача: Гречаник К.Т., , довіреність від 30.09.2020, юрисконсульт )

в с т а н о в и в

Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергогазрезерв" пред`явлено позов про стягнення з Приватне акціонерне товариство "Івано-Франківський арматурний завод"

грошових коштів у загальній сумі 255022,56грн., з посиланням на неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за укладеним договором від 01.04.2019

№ ДГ-7 про постачання електричної енергії (далі договір), а саме, зобов"язань щодо своєчасної та у повному обсязі оплати відповідачем поставленої електричної енергії, внаслідок чого утворився основний борг у спірній сумі.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Відповідач відзив на позов суду не адресував. У судове засідання відповідач не з`явився, причин неявки не повідомив суду. Оскільки відповідач належним чином був повідомлений про час та місце судового засідання, зважаючи на відсутність підстав для відкладення розгляду справи, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, беручи до уваги приписи статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стосовно розгляду спору впродовж розумного строку, норми частин 1,3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті і суд розглядає справу за відсутності такого учасника, враховуючи той факт, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, а третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача адресував суду заяву про розгляд спору без його участі, та те, що у суду є всі необхідні матеріали (докази) для вирішення спору по суті - спір вирішується у їх відсутності за матеріалами справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності всі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги чинного законодавства, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Фактичні обставини справи вказують на те, що між ТОВ «ЕНЕРГОГАЗРЕЗЕРВ» та ПРАТ «Івано-Франківський арматурний завод» укладено Договір про постачання електричної енергії № ДГ-7 від 01.04.2019 р., що був пролонгований Додатковою угодою № 3 від 26.12.2019 року.

Пунктом 2.1. Договору встановлено, що постачальник зобов`язується продати споживач електричну енергію ДК 021:2015-09310000-5 Електрична енергія (далі-електрична енергія), а споживач оплатити постачальнику вартість використаної електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами Договору.

Відповідно до п.2.3. кількість товару за цим договором становить - 2300000 кВт/год. та може бути зменшеним в залежності від фактичних потреб споживача.

Строком поставки електричної енергії за Договором - з 01.04.2019 року до 31.12.2019 року.

Вартість договору та ціна за 1 кВт/год електричної енергії за цим договором визначені в розділі V Договору. Відповідно п. 5.2. Договору загальна вартість Договору визначається як добуток вартості електричної енергії поставленої цим Договором. Пунктом 5.7. Договору встановлено, що ціпа 1,0 кВт*год електроенергії, зазначена в Договорі може змінюватись, відповідні зміни оформлюються додатковими угодами до Договору.

На виконання умов договору протягом дії договору були укладені наступні додаткові угоди: Додаткова угода № 1 від 01.07.2019 року щодо зміни реквізитів постачальника: Додаткова угода № 2 про зміну зміни за електроенергію, що становить з 01 вересня 2019 року ; Додаткова угода № 3 від 26.12.2019 року щодо пролонгування Договору, що була повернута в електронному вигляді.

Відповідно п. 1 п. 6.2. Договору, споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату за спожиту електричну енергію згідно з умовами нього Договору.

На виконання умов договору у серпні 2020 року позивач поставив електричну енергію в повному обсязі, виконавши свої зобов`язання перед Відповідачем відповідно до умов договору. Так, відповідно до акту приймання-передачі електричної енергії № РН-0005365 від 31.08.2020 року, позивач поставив відповідачу електричну енергію у серпні 2020 року у кількості -103.294 тис.кВт/год. на загальну суму - 255 022,56 гри, (двісті п`ятдесят п`ять тисяч двадцять дві грн.,56 коп.)

Відповідач підписав вищевказаний акт приймання-передачі електричної енергії.

З метою досудового врегулювання спору, позивач направляв на адресу відповідача вимогу № 8568/04-01 від 25.09.2020 року.

Станом на момент подання позовної заяви, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем за спожиту електричну енергію у серпні 2020 року відповідно до Акту звірки взаєморозрахунків становить - 255 022,56 грн.

Згідно ст. 193 ГК України, зобов`язання по договору мають виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Зобов`язання щодо сплати суми боргу Відповідачем на момент звернення до суду та відкриття провадження у справі не виконано.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов"язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За умовами частини 1 статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Частиною 1 статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно положень ст. 77, 78 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до змісту ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, суд визнає належним чином доведеним зі сторони позивача, а відповідачем не спростовано того, що Товариством з обмеженою відповідальністю Енергогазрезерв" було належним чином виконано свої зобов`язання за Договором № ДГ-7 від 01.04.2019 , а тому суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача..

Керуючись статтями 86, 129, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Івано-Франківський арматурний завод" вул. Євгена Коновальця, буд.229, м. Івано-Франківськ,76014 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Енергорезерв" (юридична адреса: 18000, м.Черкаси, вул.Гоголя, 137, ) заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 255 022,56грн. та 3 825,34 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 19.04.2021

Суддя Шкіндер П.А.