ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2021 справа № 914/3357/20

Господарський суд Львівської області у складі судді Мазовіти А.Б. за участю секретаря судового засідання Андрусика В.Д., розглянув матеріали позовної заяви

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма Ерідон», с. Чопилки, Київська область

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЬВІВСЬКИЙ САД», с. Стільсько, Львівська область

про стягнення 217 320,93 грн

за участю представників:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився

Обставини розгляду справи.

24.12.2020 на розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма Ерідон», с. Чопилки, Київська область до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЬВІВСЬКИЙ САД», с. Стільсько, Львівська область про стягнення 217 320,93 грн.

Ухвалою від 28.12.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 25.01.2021.

18.01.2021 через канцелярію суду Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма Ерідон» надійшло клопотання про долучення доказів (вх. №1062/21 від 18.01.2021).

Ухвалою суду від 25.01.2021 підготовче засідання відкладено на 08.02.2021.

08.02.2021 через канцелярію суду Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма Ерідон» надійшло клопотання розгляд справи без участі представника (вх. №2967/21 від 08.02.2021).

Ухвалою суду від 08.02.2021 підготовче засідання відкладено на 01.03.2021.

Ухвалою суду від 01.03.2021 строк підготовчого провадження було продовжено на 30 днів, підготовче засідання відкладено на 22.03.2021.

З огляду на те, що за результатами підготовчого провадження було вирішено усі необхідні завдання, стороною зазначено, що нею подано усі докази, які доводять обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, суд ухвалою від 22.03.2021 закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 08.04.2021.

08.04.2021 через канцелярію суду Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма Ерідон» надійшло клопотання про долучення доказів (вх. №8559/21 від 08.04.2021).

Заяв про відвід суду не поступало.

Суть спору та правова позиція сторін.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 17.01.2020 між позивачем та відповідачем було укладено договір поставки №2139/20/20, на виконання умов якого відповідачу згідно накладних було передано у власність товар на загальну суму 170 130,60 грн. Однак, відповідач свої зобов`язання щодо оплати вартості отриманого товару не виконав, заборгованість на дату подання позову становила 170 130,60 грн. Відповідно до п. 4 додатків до договору відповідачу нараховано відсотки за користування товарним кредитом в сумі 20 973,48 грн. У зв`язку з порушенням строків оплати вартості товару відповідачу нараховано пеню в сумі 5 243,37 грн, 48% річних в сумі 20 973,48 грн. Таким чином, загальний розмір заборгованості, який підлягав до стягнення з відповідача на користь позивача на момент пред`явлення позову, становив 217 320,93 грн.

Відповідач в судові засідання явку представника не забезпечив, відзив на позовну заяву не надав, доказів погашення заборгованості не представив, вимог ухвал суду не виконав, виклики у судове засідання надсилалися за адресою відповідача, вказаною у позовній заяві та зазначеною у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Вказана ухвала також була розміщені на веб-сторінці офіційного веб-порталу судової влади України.

Відповідно до вимог ст. 165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Проаналізувавши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про достатність матеріалів справи для її розгляду по суті за відсутності представника відповідача та його відзиву на позовну заяву.

У процесі розгляду справи суд встановив наступне.

01.08.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фірма Ерідон» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛЬВІВСЬКИЙ САД» (покупець) було укладено договір поставки №2139/20/20.

За цим договором постачальник (позивач) зобов`язувався поставити покупцю продукцію виробничо-технічного призначення, а покупець (відповідач) зобов`язувався прийняти та оплатити вартість такого товару.

14.02.2020 сторони уклали додаток №2139/20/20-14 ПД до договору.

10.08.2020 сторони уклали додаток №2139/20/20-13 ЗЗР до договору.

На виконання умов вищевказаного договору та додатків №2139/20/20-14 ПД від 14.02.2020 та №2139/20/20-13 ЗЗР від 10.08.2020, позивач поставив відповідачу згідно видаткових накладних №65492 від 10.08.2020 та №65480 від 10.08.2020 товар на загальну суму 170 130,60 грн.

Відповідно до п. 3.1. оплата товару здійснюється покупцем у національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором та додатками до нього.

Згідно п. 3 додатків оплата повної вартості товару, який постачається на умовах цього додатку, здійснюється покупцем з дотриманням умов пунктів 3.2.-3.3. договору поставки не пізніше 15 календарних днів з моменту отримання товару за видатковими накладними шляхом перерахування суми, належної до сплати на розрахунковий рахунок постачальника.

Пунктом 4 додатку №2139/20/20-14 ПД від 14.02.2020 встановлено, що у разі порушення покупцем зобов`язань щодо оплати отриманого товару, що був поставлений на умовах відстрочення оплати у строк зазначений в п. 3 цього додатку, на строк понад 30 календарних днів, покупець, відповідно до вимог ст. 536 та ч. 5 ст. 694 ЦК України, зобов`язаний сплатити на користь постачальника плату за користування товарним кредитом у розмірі 48% річних, нараховану на вартість отриманого, але неоплаченого покупцем товару.

Відповідно до п. 4 додатку №2139/20/20-13 ЗЗР від 10.08.2020, у разі порушення покупцем зобов`язань щодо оплати отриманого товару, що був поставлений на умовах відстрочення оплати у строк зазначений в п. 3 цього додатку, на строк понад 15 календарних днів, покупець, відповідно до вимог ст. 536 та ч. 5 ст. 694 ЦК України, зобов`язаний сплатити на користь постачальника плату за користування товарним кредитом у розмірі 48% річних, нараховану на вартість отриманого, але неоплаченого покупцем товару.

Нарахування відсотків за користування товарним кредитом здійснюється від дня, коли товар підлягав оплаті за умовами цього додатку та закінчується днем повної оплати вартості отриманого товару (п. 5 додатків).

Протягом розгляду справи відповідач частково оплатив вартість товару у розмірі 100 000,00 грн, що підтверджується долученими позивачем до матеріалів справи платіжними дорученнями №1670 від 05.01.2021, №1682 від 11.01.2021, №1707 від 20.01.2021, №1793 від 11.03.2021, №1811 від 23.03.2021.

Дослідивши представлені суду докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково з огляду на наступне.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобов`язань, є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною другою статті 712 ЦК України передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну товару (ч. 1 ст. 692 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 694 ЦК України договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або розстроченням платежу.

Частиною 5 ст. 694 ЦК України встановлено, що якщо покупець прострочив оплату товару, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати.

Договором купівлі-продажу може бути передбачений обов`язок покупця сплачувати проценти на суму, що відповідає ціні товару, проданого в кредит, починаючи від дня передання товару продавцем.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини 5 ст. 626 ЦК України, договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Стаття 599 ЦК України вказує на те, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні вимоги встановлені ст. 193 ГК України.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За таких обставин, суд дійшов висновку про прострочення виконання зобов`язання боржником, що в свою чергу є підставою для стягнення суми боргу, оскільки, відповідно до ч. 7 ст. 193 ГК України, одностороння відмова від виконання договору не допускається.

Протягом розгляду справи позивачем долучалися до матеріалів справи докази часткової сплати відповідачем основного боргу у розмірі 100 000,00 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Як встановлено судом, відповідачем після відкриття провадження у даній справі було сплачено частково основний борг у розмірі 100 000,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями №1670 від 05.01.2021, №1682 від 11.01.2021, №1707 від 20.01.2021, №1793 від 11.03.2021, №1811 від 23.03.2021.

За таких обставин, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі в частині стягнення основного боргу у розмірі 100 000,00 грн. у зв`язку з відсутністю предмету спору в цій частині згідно п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 4 ст. 231 ГК України встановлено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Згідно п. 6.2. договору крім відповідальності, встановленої п. 6.1. договору, покупець за несвоєчасну оплату товару сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості неоплаченого товару за кожний день прострочення.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно п. 6.7. договору в разі невиконання покупцем зобов`язань щодо оплати товару у відповідності до умов цього договору, покупець відповідно до ст. 625 ЦК України, сплачує на користь постачальника компенсаційний платіж в розмірі 48% річних. Річні нараховуються на загальну суму простроченої оплати. Для уникнення непорозумінь, сторони погодили, що сплата коштів, передбачених цим пунктом, є особливим видом цивільно-правової відповідальності, передбаченим ст. 625 ЦК України, та не відноситься до неустойки (штрафу, пені).

Пунктом 6.8. договору сторони домовились про те, що нарахування та стягнення штрафних санкцій (пені, штрафу, процентів) за цим договором відповідно до п. 6 ст. 232 ГК України не обмежується строком нарахування та припиняється в день виконання стороною зобов`язання, а строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій, у відповідності до ст. 259 ЦК України, продовжується до 3 років. При цьому, вказаний пункт (положення) вважається двосторонньою угодою сторін цього договору про збільшення строків позовної давності та строків нарахування та стягнення штрафних санкцій (пені, штрафу, процентів).

З врахуванням цих положень, позивачем нараховано та заявлено до стягнення пеню в сумі 5 243,37 грн, 48% річних в сумі 20 973,48 грн.

Судом перевірено розрахунок та встановлено, що пеня в сумі 5 243,37 грн, 48% річних в сумі 20 973,48 грн нараховані правильно.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частиною 2 статті 86 ГПК України передбачено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані поданими доказами, а загальна сума заборгованості, яка підтверджена матеріалами справи та підлягає до задоволення частково, складає 70 130,60 грн основного боргу, 20 973,48 грн плати за користування товарним кредитом, 5 243,37 пені, 20 973,48 грн 48% річних. В частині стягнення 100 000,00 грн основного боргу провадження слід закрити.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, що його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Беручи до уваги те, що судом закрито провадження в частині стягнення 100 000,00 грн основного боргу, судовий збір підлягатиме поверненню позивачеві за ухвалою суду у разі подання відповідного клопотання.

Оскільки спір виник з вини відповідача, судовий збір відповідно до ст. 129 ГПК України необхідно покласти на відповідача пропорційно до задоволених вимог.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 4, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 129, 233, 236, 237, 241, 326, 327 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЬВІВСЬКИЙ САД», с. Стільсько, вул. Шевченка, буд. 109, Миколаївський район, Львівська область (ідентифікаційний код 38414750) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма Ерідон», с. Чопилки, вул. Б.Хмельницького, буд. 35, Переяслав-Хмельницький район, Київська область (ідентифікаційний код 43106699) 70 130,60 грн основного боргу, 20 973,48 грн плати за користування товарним кредитом, 5 243,37 пені, 20 973,48 грн 48% річних, 1 759,64 грн судового збору.

3. В частині стягнення 100 000,00 грн основного боргу провадження закрити.

4. Наказ видати згідно ст. 327 ГПК України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

В судовому засіданні 08.04.2021 оголошено вступну та резолютивну частину рішення. Повне рішення складено 19.04.2021.

Суддя А.Б. Мазовіта