РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.04.2021Справа № 910/1024/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Сівакової В.В. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ветфосінвест»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод Київкомбікорм»

про стягнення 569.988,00 грн

Представники сторін: не викликались

СУТЬ СПОРУ:

25.01.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Ветфосінвест» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод Київкомбікорм» про стягнення 569.988,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами укладено договір поставки фосфату монокальція № 72/2020/ЗКК від 01.10.2020 на підставі якого позивачем поставлено відповідачу згідно видаткових накладних № РН-000026 від 05.11.2020, № РН-000033 від 14.11.2020 та № РН-000041 від 19.11.2020 товар загальною вартістю 569.988,00 грн. За умовами договору відповідач мав здійснити оплату товару у розмірі 80% вартості партії товару протягом 14 робочих днів з дати поставки партії товару та 20% протягом 3 робочих днів після реєстрації податкової накладної. Відповідач свої зобов`язання за договором щодо сплати товару не здійснив, у зв`язку з чим позивач звертався до відповідача з претензією № 14122020-3 від 14.12.2020, яка залишена без задоволення. У зв`язку з викладеним позивач звернувся до суду про стягнення боргу у заявленому розмірі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.02.2021 відкрито провадження у справі № 910/1024/21 та прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Даною ухвалою суду зобов`язано відповідача протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали подати суду відзив на позов в порядку ст. 165 Господарського процесуального кодексу України з доданням доказів, що підтверджують обставини викладені в ньому, та докази направлення цих документів позивачу.

У відповідності до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про відкриття провадження у справі від 01.02.2021 було 02.02.2021 направлено відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення за адресою, що зазначена в позовній заяві, а саме: 04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 98 (номер відправлення 766), яка згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань є місцезнаходженням відповідача.

Відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Відповідач ухвалу суду від 01.02.2021, надіслану за вказаною вище адресою, отримав 18.02.2021, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за № 766.

Відповідач вимог ухвали про відкриття провадження у справі від 01.02.2021 не виконав, письмовий відзив на позовну заяву не подав.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Дане рішення судом прийнято з перевищенням встановленого вказаною вище нормою строку, проте у розумний строк, у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.10.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ветфосінвест» (постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Завод Київкомбікорм» (покупець, відповідач) було укладено договір поставки фосфату монокальція № 72/2020/ЗКК (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору предметом договору є поставка фосфат монокальція, що використовується в якості мінеральної кормової добавки (далі - товар).

Спір виник внаслідок того, що відповідач в порушення умов договору не сплатив вартість поставленого товару у повному обсязі, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 569.988,00 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до п. 1. ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Згідно з п. 5.1 договору він вступає в силу з моменту його підписання та діє до 31.12.2025 без подальшої пролонгації.

Відповідно до п. 2.2.1 договору строк поставки товару складає 2 (два) робочі дні та визначається з моменту направлення постачальнику акцептованого рахунку-фактури в порядку, передбаченому п. 2.3.1 даного договору.

Поставка здійснюється в робочі дні тижня до 13 години. Поставка товару після 13 години дня заборонена.

Відповідно до п. 2.2.2 договору постачальник повинен забезпечити поставку повного асортименту (переліку) товару, вказаного в рахунку-фактурі шляхом організації разової одночасної поставки всього асортименту у замовленні. Поставка неповного асортименту (переліку) товару, вказаного у замовленні, заборонена.

Згідно з п. 2.2.3 договору приймання товару здійснюється уповноваженою особою покупця, повноваження якої підтверджуються довіреністю, за кількістю та якістю згідно з даними, вказаними у супровідних документах на товар, в порідку, що визначається чинним законодавством України та даним договором.

Відповідно до п. 2.3.1 договору кількість та асортимент товару визначається в акцептованих покупцем рахунках-фактурах, виданих на підставі наданого замовлення покупця (у письмовому вигляді та/або засобами електронного зв`язку визначеними п. 5.5 даного договору). Замовлення покупця може бути надано усно.

У рахунку-фактурі зазначається наступна інформація: номер договору; дата підписання договору; найменування товару;асортимент товару; кількість товару; одиниця виміру; ціна товару за одиницю; загальна вартість товару; строк поставки товару, пр. умові якщо він складає більше строку передбаченого п. 2.2 даного договору.

Позивачем було виставлено відповідачу наступні рахунки-фактури

№ СФ-0000026 від 04.11.2020 про сплату товару у кількості 10 тон за ціною 15.833,00 грн (без ПДВ) за одиницю, на загальну суму 158.330,00 грн (без ПДВ), всього з ПДВ на суму 189.996,00 грн;

№ СФ-0000033 від 13.11.2020 про сплату товару у кількості 12 тон за ціною 15.833,00 грн (без ПДВ) за одиницю, на загальну суму 189.996,00 грн (без ПДВ), всього з ПДВ на суму 227.995,20 грн;

№ СФ-0000041 від 18.11.2020 про сплату товару у кількості 8 тон за ціною 15.833,00 грн (без ПДВ) за одиницю, на загальну суму 126.664,00 грн (без ПДВ), всього з ПДВ на загальну суму 151.996,80 грн.

Відповідно до ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

З матеріалів справи вбачається, що позивач передав, а відповідач прийняв товар вартістю 569.988,00 грн, що підтверджується наступними видатковими накладними

№ РН-0000026 від 05.11.2020 на суму 189.996,00 грн,

№ РН-0000033 від 14.11.2020 на суму 227.995,20 грн,

№ РН-0000041 від 19.11.2020 на суму 151.996,80 грн.

За умовами п. 2.7 договору визначено наступний порядок розрахунків:

2.7.1. 80% від вартості товару - протягом 14 робочих днів з моменту поставки товару, підписання сторонами видаткової накладної та отримання від постачальника документів вказаних в п. 2.6 цього договору;

2.7.2. 20% від вартості товару - протягом 3 робочих днів після того, як постачальник в строки передбачені чинним законодавством засобами електронного зв`язку надіслав покупцю податкову накладну, зареєстровану у Єдиному реєстрі податкових накладених, але в будь-якому разі не раніше строку, вказаного в п. 2.7.1 договору.

Згідно з п.п. 201.1, 201.7, 201.10 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

З матеріалів справи вбачається, що за фактом постачання товару за договором (за вказаними вище видатковими накладними) позивачем подано податкові накладні

№ 8 від 05.11.2020 на суму 189.996,00 грн, яка зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних 09.11.2020, що підтверджується наданою позивачем квитанцією;

№ 15 від 14.11.2020 на суму 227.995,20 грн, яка зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних 18.11.2020, що підтверджується наданою позивачем квитанцією;

№ 23 від 19.11.2020 на суму 151.996,80 грн, яка зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних 24.11.2020, що підтверджується наданою позивачем квитанцією.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Позивачем було направлено відповідачу претензію-вимогу № 14122020-3 від 14.12.2020 з вимогою погасити заборгованість за договором № 72/2020/ЗКК від 01.10.2020, яка залишена без задоволення відповідачем.

Матеріали справи свідчать, що відповідач в порушення взятих на себе за договором зобов`язань вартість товару у визначений строк не сплатив, в зв`язку з чим виникла заборгованість перед позивачем, яка не оспорена відповідачем та становить 569.988,00 грн.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Доказів того, що відповідачем виконано зобов`язання по сплаті поставленого товару за договором в повному обсязі не подано.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність передбачених чинним законодавством правових підстав для стягнення з відповідача вартості поставленого товару в розмірі 569.988,00 грн.

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Будсервіс» підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 129, 237, 238, 240 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод Київкомбікорм» (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 98, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ветфосінвест» (61052, м. Харків, вул. Благовіщенська, 13/15, кв. 2, ) 569.988 (п`ятсот шістдесят дев`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят вісім) грн 00 коп. основного боргу, 8.550 (вісім тисяч п`ятсот п`ятдесят) грн 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

СуддяВ.В. Сівакова