ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"16" квітня 2021 р. Справа№ 910/11673/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Дикунської С.Я.

Станіка С.Р.

розглянувши заяву Благодійного Фонду сприяння розвитку гуманітарних та економічних наук «Міжнародний діловий центр» про відвід судді Куксова В.В. від розгляду апеляційної скарги Благодійного Фонду сприяння розвитку гуманітарних та економічних наук «Міжнародний діловий центр» на рішення Господарського суду міста Києва від 03.12.2020

у справі №910/11673/20 (суддя Привалов А.І.)

за позовом Благодійного Фонду сприяння розвитку гуманітарних та економічних наук «Міжнародний діловий центр»

до Київської міської ради

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: 1. Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації);

2. Комунальне підприємство «Київтранспарксервіс»

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: 1. Заклад освіти «Центр позашкільної освіти «Веселка»;

2. Приватне акціонерне товариство «Імпульс-МДЦ»;

3. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Веселка»

про визнання незаконним (протиправним) рішення

В С Т А Н О В И В:

В провадженні колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді - Яковлєва М.Л, суддів: Шаптали Є.Ю., Куксова В.В. перебуває справа №910/11673/20 за апеляційною скаргою Благодійного Фонду сприяння розвитку гуманітарних та економічних наук «Міжнародний діловий центр» на рішення Господарського суду міста Києва від 03.12.2020, розгляд справи призначено на 18.05.2021.

13.04.2021 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від Благодійний Фонд сприяння розвитку гуманітарних та економічних наук «Міжнародний діловий центр» надійшла заява про відвід судді Північного апеляційного господарського суду Куксова В.В. від розгляду апеляційної скарги Благодійного Фонду сприяння розвитку гуманітарних та економічних наук «Міжнародний діловий центр» на рішення Господарського суду міста Києва від 03.12.2020 у справі №910/11673/20.

Вказана заява мотивована тим, що на розгляді у колегії суддів Авдеєва П.В., Куксова В.В., Коршун Н.М. перебувала справа №27/98, ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.04.2012 у справі №27/98 задоволено заяву суддів Авдеєва П.В., Куксова В.В., Коршун Н.М. про самовідвід у зв`язку з тим, що станом на 11.04.2012 судді не дійшли спільної думки щодо рішення по суті спору.

На думку Благодійного Фонду сприяння розвитку гуманітарних та економічних наук «Міжнародний діловий центр» справи №27/98 та №910/11673/20 є аналогічними за предметом доказування, а тому вважає, що заявлення самовідводу судді Куксова В.В. при розгляді справи №27/98 у 2012 році викликає сумнів у неупередженості та об`єктивності вказаного судді при розгляді справи №910/11673/20.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 39 Господарського процесуального кодексу України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Колегія суддів у складі головуючого судді - Яковлєва М.Л., суддів: Шаптали Є.Ю., Куксова В.В. дійшла висновку про необґрунтованість заявленого відводу, в зв`язку з чим ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.04.2021 матеріали справи передано для вирішення питання про відвід судді у порядку ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.04.2021, заява Благодійного Фонду сприяння розвитку гуманітарних та економічних наук «Міжнародний діловий центр» про відвід судді Куксова В.В. від розгляду апеляційної скарги Благодійного Фонду сприяння розвитку гуманітарних та економічних наук «Міжнародний діловий центр» на рішення Господарського суду міста Києва від 03.12.2020 у справі №910/11673/20 передана на розгляд колегії суддів у складі головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Дикунська С.Я., Станік С.Р.

Згідно ч.ч. 7, 11 ст. 39 Господарського процесуального кодексу України питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Колегія суддів у складі головуючого судді - Тищенко О.В., суддів: Дикунської С.Я., Станіка С.Р. розглянувши заяву Благодійного Фонду сприяння розвитку гуманітарних та економічних наук «Міжнародний діловий центр» про відвід судді Куксова В.В. дійшла висновку про її необґрунтованість, виходячи з наступного.

Право подавати заяву про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 № 475/97-ВР), закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочан проти України» (Заява №7577/02) від 03.05.2007 суд нагадує, що «безсторонність», в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

У рішенні в справі «Олександр Волков проти України» від 09.01.2013 зазначено наступне. Як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (І) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ІІ) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах «Фей проти Австрії», від 24.02.1993, Series A N 255, пп. 28 та 30, та «Веттштайн проти Швейцарії», заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-XII). Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру», заява № 73797/01, п. 119, ECHR 2005-XIII). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (див. рішення від 10 червня 1996 року у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства», п. 32, Reports 1996-III). У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення від 26.10.1984 у справі «Де Куббер проти Бельгії», Series A, №86). Насамкінець, концепції незалежності та об`єктивної безсторонності тісно пов`язані між собою та залежно від обставин можуть вимагати спільного розгляду (рішення у справі «Сасілор-Лормін проти Франції», заява №65411/01, п. 62, ECHR 2006-XIII).

Відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участі у конкретній справі. Відвід судді в господарському процесі як правова категорія - це висловлена в письмовій формі недовіра колегії господарського суду на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі внаслідок виявлення будь-якої особистої прихильності чи упередженості, заявлена учасником розгляду конкретної справи.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Одночасно згідно з нормою частини 4 статті 35 Господарського процесуального кодексу України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 Господарського процесуального кодексу України з підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи.

Обґрунтовуючи заявлений відвід судді Куксову В.В. заявник вважає, що підстави для самовідводу вказаного судді від розгляду справи №27/98 у 2012 році можуть існувати і під час розгляду даної справи, яка на думку заявника є аналогічної.

Проте, суд апеляційної інстанції зазначає, що окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу, згідно з ч. 4 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України.

Головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначає, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду».

Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного».

Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими» (рішення ЄСПЛ від 09 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України» (Belukha v. Ukraine), заява № 33949/02).

Одночасно висновки або позиції суддів, висловлені у судових рішеннях, не можуть бути підставою для відводу, оскільки тлумачення закону у поєднанні з обставинами справи є підґрунтям здійснення правосуддя і у протилежному випадку судді позбавляються можливості на висловлення позиції при розгляді інших подібних справ у подальшому.

Неможливість для учасника справи заявити відвід з підстав незгоди з рішенням або окремою думкою судді в інших справах чи висловленою публічно думкою судді щодо того чи іншого юридичного питання обґрунтовується необхідністю дотримання одного з найважливіших принципів судочинства - nemo iudex in causa sua (ніхто не може бути суддею у власній справі), який виключає для учасника процесу можливість обирати суддю на власний розсуд, зокрема, шляхом заявлення відводів тим суддям, відома правова позиція яких позивача не влаштовує.

Вказана правова позиція висловлена зокрема, в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 761/16124/15-ц (провадження № 14-184 цс 20).

Колегія суддів зазначає, що зміст поданої заяви про відвід судді Куксова В.В. фактично зводиться до висловленої ним думки в іншій справі, що в силу п. 5 ч. 1, ч. 4ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, не може бути підставою для відводу. При цьому, сумніви у неупередженості та об`єктивності суддів є необґрунтованими, які не підтверджені наявними у матеріалах справи документами.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про відсутність обставин, які можуть бути підставою для відводу судді Куксова В.В., у зв`язку з чим заявлений відвід Благодійного Фонду сприяння розвитку гуманітарних та економічних наук «Міжнародний діловий центр» про відвід судді Куксова В.В. від розгляду апеляційної скарги Благодійного Фонду сприяння розвитку гуманітарних та економічних наук «Міжнародний діловий центр» на рішення Господарського суду міста Києва від 03.12.2020 у справі №910/11673/20, є необґрунтованим, безпідставним та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 35, 39, 40, 234 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Фонду сприяння розвитку гуманітарних та економічних наук «Міжнародний діловий центр» про відвід судді Куксова В.В. від розгляду апеляційної скарги Благодійного Фонду сприяння розвитку гуманітарних та економічних наук «Міжнародний діловий центр» на рішення Господарського суду міста Києва від 03.12.2020 у справі №910/11673/20 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді С.Я. Дикунська

С.Р. Станік