ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"21" квітня 2021 р. Справа№ 910/4140/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого: Владимиренко С.В.
суддів: Демидової А.М.
Ходаківської І.П.

розглянувши апеляційну скаргу Міністерства оборони України в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи

на рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2020 (повний текст складено 02.11.2020)

у справі №910/4140/20 (суддя Павленко Є.В.)

за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця»

до Міністерства оборони України

про стягнення 30 853,20 грн

ВСТАНОВИВ:
Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Міністерства оборони України (далі відповідач) про стягнення 30 853,20 грн збору за подавання та забирання вагонів та 2 102,00 грн судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення умов Договору від 30.04.2019 №341/16/19/2 про надання послуг з організації перевезень військових вантажів і проведення розрахунків за них безпідставно відмовляється сплачувати нараховані 30 853,20 грн - збір за подання та забирання вагонів, прийняті до перевезення за дорожньою відомістю №32102261.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.11.2020 у справі №910/4140/20 позов задоволено. Стягнуто з Міністерства оборони України на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» 30 853,20 грн та 2 102,00 грн судового збору.

Ухвалюючи вказане рішення, місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що Міноборони не виконало свій обов`язок з оплати послуг за Договором від 30.04.2019 №341/16/19/2 про надання послуг з організації перевезень військових вантажів і проведення розрахунків за них у визначені Договором строки, а тому у нього виникла заборгованість перед позивачем на спірну суму.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Міністерство оборони України звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2020 у справі №910/4140/20 та скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2020 у справі №910/4140/20 та ухвалити нове рішення, яким відмовити Акціонерному товариству «Українська залізниця» у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог та доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що ухвалюючи спірне рішенням місцевим господарським судом не було надано належної оцінки розділу 3 Тарифного керівництва №1 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 №317 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.04.2009 №340/16356 та без належної оцінки доказів.

Як вказує апелянт, порядок розроблення, термін подання заявок, затвердження планів та облік виконання перевезень вантажів для військових встановлюється спеціальними інструкціями. Так, відповідно до розділу ІІ «Інструкції з планування військових залізничних перевезень», затвердженої наказом Міністерства оборони України, Міністерства інфраструктури України 01.12.2015 №666/503, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22.12.2015 за №1606/28051, під час розробки планів перевезень враховується в тому числі реальність виконання перевезень (забезпеченість коштами на оплату перевезень, готовність вантажовідправників, вантажоодержувачів військових вантажів, станцій навантаження і розвантаження, строки перевезень тощо). Кошти на перевезення вантажу були заплановані на перевезення вантажу, станція призначення вантажу Кривий Ріг Західний 464305. Згідно дорожньої відомості №32101545, №32102261 військова частина НОМЕР_1 (відправник, код 3162) зі станції відправки Жукотки 324807 направила на адресу військової частини НОМЕР_2 (отримувач, код 3749) на станцію призначення Кривий Ріг Західний 464305, яка по Тарифному керівництву №4 відкрита по § 1 (Прием и выдача грузов, допускаемых к хранению на отрытых площадках мест общего пользования станций). Відповідач зазначає, що Залізниця може на заяву відправника, одержувача змінити станцію призначення вантажу, прийнятого до перевезення (переадресувати вантаж). Вказана заява має бути передана через начальника станції відправлення або станції, на якій буде переадресовуватися вантаж, в такому разі начальник станції звертається з дозволом на переадресування до відповідного підрозділу Укрзалізниці або її відповідного структурного підрозділу, проте дозволу на переадресування вантажу від відповідного підрозділу Укрзалізниці або її відповідного структурного підрозділу до матеріалів справи позивачем не надано (судом не витребувано) і не досліджені умови цього наказу, зокрема, щодо оплати відправником або одержувачем залізничного тарифу або переадресування без оплати тарифу.

Апелянт зазначає, що позивачем до позову надано накопичувальну картку №26090214 від 26.09.2019, в якій як підставу її складання зазначено Пам`ятку про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45 №70, проте до позовної заяви її не долучено і таку довідку не було досліджено судом.

Також апелянт не погоджується із висновком суду першої інстанції щодо відсутності доказів заперечень відповідача на нарахований позивачем платіж у розмірі 30 853,20 грн, попри те, що підставою звернення позивача до суду із даним позовом став саме протокол розбіжностей від 11.11.2019, в якому відповідач не погодив нарахований у вересні 2019 станцією Кривий Ріг західний платіж по коду 159/0 «Подача й збирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на станції, не відкриті для виконання комерційних операцій, а також роботи, пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням на цих станціях».

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 02.02.2021 апеляційну скаргу Міністерства оборони України у справі №910/4140/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: Владимиренко С.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), судді: Демидова А.М., Ходаківська І.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.02.2021 апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2020 у справі № 910/4140/20 залишено без руху, надавши скаржникові строк не більше десяти днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених у її мотивувальній частині, шляхом звернення до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.02.2021 задоволено клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2020 у справі №910/4140/20 та поновлено Міністерству оборони України зазначений строк. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2020 у справі №910/4140/20. Зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2020 у справі №910/4140/20. Розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання). Учасникам справи надано право подати відзив на апеляційну скаргу, заяви, клопотання, пояснення до 12.03.2021.

Позивач у встановлений апеляційним господарським судом строк відзив на апеляційну скаргу не надав, що не є перешкодою для перегляду рішення відповідно до приписів ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

30.04.2019 між Акціонерним товариством «Українська залізниця» (далі Перевізник) та Міністерством оборони України (далі Замовник) укладено Договір № 341/16/19/2 про надання послуг з організації перевезень військових вантажів і проведення розрахунків за них (далі Договір), предметом якого є надання послуг з перевезень громадським залізничним транспортом (60210000-3) (послуги з перевезень військових вантажів (надання вантажного вагону для перевезення та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у вагонах перевізника і проведення розрахунків за них)). (а.с. 8-18).

Розрахунки за цим договором здійснюються філією «Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень» АТ «Укрзалізниця» (далі - філія ЄРЦ) (п. 4.1 Договору).

Згідно п. 4.4 Договору розмір плати за додаткові послуги при перевезенні вантажів у вагонах Перевізника розраховуються за ставками і тарифами, які визначаються згідно з умовами Збірника тарифів із урахуванням відповідних коефіцієнтів, що затверджуються наказом Міністерства інфраструктури України. Ставки і тарифи можуть змінюватися відповідно до діючого законодавства та в порядку, визначеному перевізником, для вільних тарифів.

Пунктом 4.5 Договору встановлено, що обсяг та розмір плати за додаткові послуги, які виконуються за вільними тарифами, та їх перелік наведений у Додатку 1 до даного Договору.

Згідно з п. 4.6 Договору зміни ставок за додаткові послуги, що виконуються за вільними тарифами, перелік яких наведений у додатку 1 до цього договору, визначаються Перевізником самостійно і публікуються на його офіційному сайті з зазначенням строку введення їх у дію не раніше ніж через 30 календарних днів після оголошення. Протягом 10 календарних днів з моменту їх опублікування сторони зобов`язуються укласти додаткову угоду до цього Договору.

У пунктах 4.11-4.12 Договору сторони погодили, що до 5 числа місяця, наступного за звітним, філія ЄРЦ надає Замовнику на електронну адресу переліки перевізних документів за місяць по кожній регіональній філії окремо з відображенням інформації про надані послуги по військовим частинам, витяги з його особового рахунку та акти наданих послуг і рахунки на оплату. Представник Замовника щомісяця до 15 числа місяця, наступного за звітним, перевіряє розрахункові документи та повідомляє про результати перевірки Замовника засобами електронного зв`язку. Оформлені розрахункові документи, що не відповідають вимогам нормативно-правових актів у сфері оформлення первинних бухгалтерських (розрахункових) документів, повертаються Перевізнику для доопрацювання. До 18 числа місяця, наступного за звітним, Замовник підписує акт наданих послуг та направляє його Перевізнику, а у разі незгоди із сумою нарахувань та стягнених платежів, надсилає на адресу філії ЄРЦ обґрунтовані заперечення та протоколи розбіжностей із зазначенням суми, що підлягає перегляду, та повертає непідписаний акт наданих послуг. Протокол розбіжностей розглядається філією ЄРЦ протягом 10 календарних днів з дня надходження такого протоколу. У разі згоди із запереченнями Замовника філія ЄРЦ за встановленим порядком здійснює відповідні коригування розрахункових документів та відображає їх на особових рахунках Замовника та надає протягом 2 робочих днів рахунки та акти наданих послуг, скориговані на узгоджену сторонами суму. У разі незгоди із зауваженнями Замовника, філія ЄРЦ надсилає йому заперечення до протоколу розбіжностей з детальним обґрунтуванням власної позиції та, за необхідності, наданням копій підтверджуючих документів та повторно надсилає рахунки й акти наданих послуг, які не підлягають перегляду. У разі неповернення Замовником підписаного акта наданих послуг та/або ненадання заперечення щодо його змісту протягом 10 календарних днів після направлення або повторного направлення Перевізником, акт наданих послуг важаться погодженим у редакції перевізника та підписаним Замовником, а послуги вважаються належним чином наданими та прийнятими останнім.

Відповідно до п. 4.13 Договору Замовник на підставі акта наданих послуг та рахунку на погоджену суму здійснює оплату за фактично надані за договором послуги до останнього числа місяця, наступного за звітним.

Надання послуг за цим договором підтверджується одним або кількома документами: залізничною накладною, відомістю плати за користування вагонами (контейнерами), відомістю плати за подання, забирання вагонів та маневрову роботу, накопичувальною карткою та іншими документами (п.5.2 Договору).

За умовами п. 11.1 даного Договору він набирає чинності з дати його підписання і діє до 31 грудня 2019 року, а в частині проведення розрахунків - до повного їх виконання.

Додатковою угодою №1 від 22.08.2019 до Договору сторони погодили ставку плат за додаткові послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, що надаються за вільними тарифами та вводяться в дію 16.05.2019, а саме: за подачу й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на станції не відкриті для виконання комерційних операцій з прийняттям, видачею, навантаженням і вивантаженням на цих станціях за один вагон/кілометр 257,11 грн. (а.с. 30-34).

Згідно п. 9 Додаткової угоди №1 дана Додаткова угода вступає в силу з моменту її підписання сторонами та діє до 31 грудня 2019 року.

Листом від 16.09.2019, адресованим начальнику станції Кривий Ріг західний, військова частина НОМЕР_2 просила з метою виконання організаційних вказівок командування військової частини НОМЕР_2 м. Кривий Ріг забезпечити перевезення військовослужбовців та техніки військової частини НОМЕР_2 м. Кривий Ріг та подати 1 плацкартні вагони та 5 (п`ять) вантажних платформ у складі військового ешелону №62629 до 26 вересня 2019 року. Вагони будуть слідувати від станції Мусїівка Придніпровської залізниці до станції Чернігів Північний. (а.с. 40).

Як встановлено судом, згідно дорожньої відомості № 32102261, 23 вересня 2019 року військова частина НОМЕР_1 зі станції відправки Жукотки 324807 направила на адресу військової частини НОМЕР_2 на станцію призначення Кривий Ріг-Західний 464305 вантаж у вагонах №№ 44020337, 44242717, 44729689, 44917102, 44950186 (ешелон № 62629). Зазначений вантаж прибув на станцію призначення 26 вересня 2019 року. (а.с. 41).

На станцію Мусіївка 26.09.2019 о 00 год. 45 хв. на колію ІІ поїздом №2267 (електровоз 1482) зі станції Жуковка прибув ешелон №62629 на адресу військової частини №3283. Даний ешелон було закріплено по колії №ІІ о 02 год. 21 хв. 26.09.2019, про що свідчать відомості, які містяться у Журналі руху поїздів і локомотивів. (а.с. 42-43).

Зі станції Кривий Ріг на станцію Мусіївка о 01 год. 10 хв. для виконання маневрової роботи прибув диспетчерський локомотив №4831. Згідно даних, які містяться у Книзі обліку закріпленого рухомого складу на коліях, були проведені наступні роботи: маневрові роботи о 02 год. 46 хв. 26.09.2019 з колії №ІІ прибрали гальмові башмаки і о 03 год. 00 хв. 26.09.2019 переставлено вагони №№ 03321379, 44020337, 44242717, 44729689, 44917102, 44950186 на колію №6 та закріплено 7 гальмових башмаків. (а.с. 44-45).

Згідно пам`ятки форми ГУ-45 № 75 про подавання вагонів 26 вересня 2019 року о 8 год. 00 хв. на станцію Мусіївка Придніпровської залізниці були подані вагони №№ 44020337, 44242717, 44729689, 44917102, 44950186 (ешелон № 62629) на колію № 9, вантажовласником зазначено в/ч А3283; код і найменування під`їзної колії: 9898, місце загального користування. (а.с. 37).

Згідно з пам`яткою форми ГУ-45 № 71 про забирання вагонів 26 вересня 2019 року о 8 год. 00 хв. з тієї ж станції були забрані ті ж самі вагони №№ 44020337, 44242717, 44729689, 44917102, 44950186 (ешелон № 62629) з колії № 9, вантажовласником також зазначено в/ч НОМЕР_2 , код і найменування під`їзної колії: 9898, місце загального користування. (а.с. 38).

Відповідно до накопичувальної картки № 26090214 від 26 вересня 2019 року на код вантажовласника № 3749 (військова частина НОМЕР_2 ), код платника № 8138098 (Міноборони), нараховано платіж за подачу й забирання вагонів на станції, не відкритої для виконання комерційних операцій, на суму 25 711,00 грн без ПДВ (30 853,20 грн з ПДВ), накопичувальна картка, підписана повноважними представниками станції та вантажовласника. (а.с. 36).

Листом від 04.10.2019 №3/410, адресованим Начальнику служби комерційної роботи та маркетингу, Міністерство оборони України в особі управління військових сполучень на Придніпровській залізниці просило скасувати платіж по коду 159 на суму 25 711,00 грн без ПДВ (30 853,20 грн з ПДВ), посилаючись на встановлення при перевірці у період з 02.09.2019 по 01.10.2019 по накладним №32102261, №32101545, дорожній відомості №32102261, №32101545 військовий ешелон №62629 у складі 1 пас 5 пл вантажовідправником адресований на станцію призначення Кривий Ріг Західний, яка по Тарифному керівництву №4 відкрита по § 1 (Прием и выдача грузов, допускаемых к хранению на открытых площадках мест общего пользования), а тому платіж по коду 159 на суму 25 711,00 грн без ПДВ (30 853,20 грн з ПДВ) підлягає скасуванню, як такий, що безпідставно застосований (нарахований) працівниками станції. (а.с. 35).

Згідно ст. 908 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення. Загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ст. 307 Господарського кодексу України (далі ГК України) умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

За умовами статті 5 Статуту на підставі даного Статуту Мінтранс затверджує: Правила перевезення вантажів; Технічні умови навантаження і кріплення вантажів; Правила перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України; інші нормативні документи.

Відповідно до п. 32 розділу 2 Тарифного керівництва № 1 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 № 317 розрахунки за роботи й послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, щодо яких не здійснюється державне регулювання тарифів, провадяться за вільними тарифами, які визначаються суб`єктами господарювання за згодою сторін у порядку, що не суперечить законодавству про захист економічної конкуренції. При цьому, до робіт і послуг, які виконуються залізничним транспортом за вільними (договірними) тарифами, зокрема, належить подача й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на станції, не відкриті для виконання комерційних операцій, а також роботи, пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням на цих станціях.

Додатковою угодою №1 від 22.08.2019 до Договору сторони погодили ставку плат за додаткові послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, що надаються за вільними тарифами та вводяться в дію 16.05.2019, а саме: за подачу й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на станції не відкриті для виконання комерційних операцій з прийняттям, видачею, навантаженням і вивантаженням на цих станціях за один вагон/кілометр 257,11 грн.

Враховуючи те, що станція Мусіївка Придніпровської залізниці закрита для виконання комерційних операцій, позивачем було нараховано збір за подання та забирання вагонів у сумі 25 711,00 грн без ПДВ за наступною формулою: 257,11 грн. * 5 вагонів * 20 км, де: 257,11 грн - ставка збору за подання та забирання вагонів для навантаження та вивантаження на станції, не відкритої для виконання комерційних операцій, відповідно до додатку 1 до вищенаведеного договору; 5 вагонів - кількість вагонів, які подавалися/забиралися (№№ 44020337, 44242717, 44729689, 44917102, 44950186); 20 км - 10 км на подавання вагонів та 10 км на забирання вагонів, 10 км. - відстань між станцією Кривий Ріг-Західний, де були проведені маневрові роботи з розформування поїзда та оформлення документів на подання та забирання вагонів, та станцією Мусіївка, де відбулася видача вантажу. З урахуванням ПДВ вказаний збір становить 30 853,20 грн.

Відповідно до п. 5.2 Договору надання послуг за цим правочином підтверджується, зокрема, накопичувальною карткою.

З матеріалів справи вбачається, що накопичувальна картка № 26090214 від 26.09.2019, в якій зазначений платіж у розмірі 25 711,00 грн за подачу й забирання на станції, не відкритої для виконання комерційних операцій, підписана представником відповідача без будь-яких зауважень.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції встановлено, що пам`ятка ГУ-45 №70, посилання на яку містяться у накопичувальній картці, в матеріалах справи відсутня, разом з цим, зазначене не спростовує факту надання позивачем зазначених додаткових послуг за спірним договором, про що свідчить підписана без зауважень накопичувальна картка № 26090214 від 26.09.2019, уповноваженими представниками сторін, а також наявні у справі пам`ятки форми ГУ-45 №75 та №71 про подавання, забирання вагонів.

Згідно з ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За таких обставин, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Згідно ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

В п. 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

Доводи наведені апелянтом в апеляційній скарзі не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, при цьому апеляційним судом при винесені даної постанови було надано обґрунтовані та вичерпні висновки доводам сторін із посиланням на норми матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2020 у справі №910/4140/20 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Міністерства оборони України задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 129 ГПК України судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2020 у справі №910/4140/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2020 у справі №910/4140/20 залишити без змін.

3. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2020 у справі №910/4140/20.

4. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Міністерство оборони України.

5. Матеріали справи № 910/4140/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст.ст. 287, 288, 289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя С.В. Владимиренко

Судді А.М. Демидова

І.П. Ходаківська