ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.04.2021 Справа № 920/1265/20
м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі головуючого судді Яковенка В.В., за участю секретаря судового засідання Данілової Т.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду Сумської області матеріали справи № 920/1265/20 в порядку загального позовного провадження

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" (02094, м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 20, )

до відповідача: фізичної особи-підприємця Гученко Тетяни Василівни ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 )

про стягнення 111149 грн.,

представники учасників справи:

позивача - адвокат - Годованець Л.Ю. ( в режимі відеоконференції);

відповідача - представник Гученко В.В.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Сумської області надійшла позовна заява, в якій позивач просить стягнути з відповідача 99210,50 грн. штрафних санкцій, а також судові витрати в сумі 2102,00 грн..

Ухвалою господарського суду Сумської області від 21.12.2020 відкрито провадження у справі № 920/1265/20 та призначено розгляд справи по суті на 19.01.2021, 11:40.

У відзиві №5 від 11.01.21 (вх. №347к від 12.01.2021) на позовну заяву відповідач просить суд відмовити позивачу в задоволенні позову повністю у зв`язку з нікчемністю договору поставки №12/06-01/ЄР від 12.06.2020, укладеного сторонами, а у разі, якщо суд не погодиться з доводами відповідача щодо нікчемності згаданого договору, зменшити розмір штрафних санкцій, що підлягають стягненню, на 99%, керуючись статтею 233 ГК України та статтею 551 ЦК України.

Позивачем подано відповідь №22/115 від 16.01.21 (вх. №359 від 16.01.2021) на відзив, в якій просить суд не брати до уваги заперечення відповідача та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, проти зменшення розміру штрафних санкцій заперечує.

Ухвалою суду від 19.01.2021 постановлено розгляд справи №920/1265/20 здійснювати за правилами загального позовного провадження та замінити засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням; признати підготовче засідання на 16.02.2021, 11:00.

11.02.2021 до суду надійшли додаткові пояснення представника позивача, в яких просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, зазначивши про те, що сторонами при укладенні договору поставки № 12/06-01/ЄР від 12.06.2020 було дотримано вимог ч. 4 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі". Крім того представник позивача зазначив, що сума нарахованих штрафних санкцій відповідає засадам добросовісності, справедливості та розумності, в той час як відповідачем не надано доказів важкого фінансового стану, що свідчить про відсутність підстав для зменшення розміру неустойки.

16.02.2021 представник відповідача подав до суду пояснення в справі, в яких зазначив, що вважає позов необґрунтованим, надуманим, та таким, що не підлягає задоволенню.

Ухвалою суду від 16.01.2021 відкладено підготовче засідання на 25.03.2021.

У судовому засіданні 25.03.2021 оголошено перерву до 05.04.2021.

24.03.2021 представник відповідача подав до суду письмові пояснення в справі, в яких просить суд відмовити в задоволенні позову повністю в зв`язку з нікчемністю договору поставки № 12/06-01/ЄР від 12.06.2020, укладеного між сторонами або зменшити розмір штрафних санкцій на 99% відповідно до ст. 233 ГК України та ст. 551 ЦК України.

02.04.2021 представник позивача подав до суду додаткові пояснення в справі, в яких просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

05.03.2021 до суду надійшла заява представника позивача про збільшення розміру позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідача штрафні санкції у розмірі 111149,00 грн. та судові витрати в сумі 2102,00 грн..

Ухвалою суду від 05.04.2021 прийнято заяву представника позивача про збільшення розміру позовних вимог до розгляду, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 12.04.2021.

Згідно зі ст. 194 ГПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

Статтею 114 ГПК України визначено, що суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позицій по справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом у межах наданих йому повноважень створено належні умови для реалізації учасниками процесу своїх прав.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив.

12.06.2020 між товариством з обмеженою відповідальністю «Євро - реконструкція» (позивач - покупець) та фізичною особою-підприємцем Гученко Тетяною Василівною (відповідач - постачальник) було укладено договір поставки №12/06-01/ЄР, відповідно до п.1.1 якого постачальник бере на себе зобов`язання за замовленням покупця поставити товар належної якості, код за ДК 021:2015-42120000-6 Насоси та компресори (Насоси та запасні частини до них), а покупець прийняти цей товар та оплатити його, в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Як встановлено п.1.2 договору найменування, характеристика, кількість та вартість товару, визначена у Специфікації, що викладена у додатку № 1 до цього Договору, яка є невід`ємною його частиною.

На підставі п.2.1 договору поставка товару здійснюється на умовах терміну DDP правил тлумачення міжнародних торгових термінів ІНКОТЕРМС-2020 до місця призначення: м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 20.

Товар може постачатися партіями, обсяг та вартість яких, зазначається у відповідній Специфікації (п.2.2 договору).

Відповідно до п. 3.1 договору загальна ціна договору складає 189500 грн. без ПДВ.

Оплата партій товару, визначених у Специфікації за договором, здійснюється покупцем на підставі виставленого постачальником рахунку на оплату у наступному порядку: в якості попередньої оплати позивач перераховує відповідачу 50% вартості партії товару протягом 10 банківських днів з дня отримання рахунку від постачальника (п. 3.2.1 договору); остаточний розрахунок у розмірі 50% від вартості партії товару здійснюється протягом 60 календарних днів з дати підписання сторонами акту приймання-передачі товару.

Згідно з п. 2.4 договору постачальник здійснює виготовлення та/або поставку товару протягом 30 календарних днів від дати отримання попередньої оплати, визначеної п. 3.2.1 договору.

Відповідно до п.6.3 договору у разі прострочення постачальником строків поставки товару, а також за недотримання строків, визначених для усунення недоліків, в тому числі прихованих, заміни, ремонту та/або повернення дефектного товару, покупець має право вимагати від постачальника сплати неустойки у розмірі 0,3% від загальної ціни договору за кожний день затримки виконання зобов`язання та відшкодування збитків, завданих постачальником неналежним виконанням умов цього договору.

Цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами, скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2020, але у будь - якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 8.1 договору).

На виконання умов договору між сторонами було підписано Специфікацію на поставку товару за п`ятнадцятьма позиціями на загальну суму 189500,00 грн.

Позивач, керуючись умовами договору перерахував відповідачу 50% передоплати за товар у розмірі 94750,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № від 24.06.2020.

Отже, з огляду на умови п. 2.4 договору відповідач зобов`язаний був здійснити поставку товару до 24.07.2020 включно.

Однак усупереч положенням договору постачальник здійснював поставку товару, визначеного у Специфікації, частинами, а саме: 06.08.2020 була здійснена поставка товару, зазначеного у Специфікації за позиціями 2, 3, 4, 5, 6, 11, 12, 14, що підтверджується товарно-транспортною накладною від 05.08.2020 № 01-08; 01.09.2020 була здійснена поставка товару, зазначеного у Специфікації за позиціями 1, 9, 10, що підтверджується товарно-транспортною накладною від 31.08.2020 № 02-08; 22.09.2020 була здійснена поставка товару, зазначеного у Специфікації за позиціями 7, 8, що підтверджується товарно-транспортною накладною від 21.09.2020 № 02-09.

Крім того позивач зазначає, що товар, зазначений у Специфікації за позицією 15, а саме: насос з двигуном на рамі ПГН 25.20 Д Подача 20м3 /год станом на дату подання позовної заяви відповідачем не поставлений.

Разом з тим 01.09.2020 згідно товарно-транспортної накладної від 31.08.2020 № 02-08 відповідач здійснив поставку товару за позицією 13 у Специфікації, а саме: диск розвантажувальний Кресл. № Н17.173.101.05 вартістю 11880,00 грн.

Пунктом 4.5 договору передбачено, що у разі необхідності покупець проводить випробування товару, якщо без таких випробувань і перевірки, якість та характеристики товару встановити неможливо.

Перевірка якості та характеристик товару покупцем має бути здійснена протягом 5 робочих днів з моменту надходження товару за місцем призначення (п. 4.5.1 договору).

Пунктом 4.6.1 договору визначено, що у разі наявності зауважень покупця до якості товару, що поставлений постачальником, з підстав невідповідності умовам цього договору, протягом 7 робочих днів з дати поставки товару за місцем призначення, сторони підписують акт про виявлені недоліки з зазначенням переліку виявлених недоліків та строком їх усунення постачальником власними силами та за його рахунок.

У разі відмови постачальника від підписання акту про виявлені недоліки, покупець має право підписати акт про виявлені недоліки із залученням двох представників покупця і у такому випадку, підписаний таким чином акт про виявлені недоліки, вважатиметься таким, що підписаний належним чином сторонами цього договору та обов`язковим для виконання постачальником.

Постачальник зобов`язується усунути зазначені недоліки у строк, визначений сторонами у акті про виявлені недоліки.

У разі невиконання зобов`язань з усунення недоліків поставленого товару у строк, визначений у акті про виявлені недоліки, покупець має право відмовитися від прийняття товару (частини товару) та/або розірвати договір та/або затримати остаточну оплату товару до усунення недоліків. У такому випадку відповідальність, що передбачена п. 6.2, до покупця не застосовується.

Під час перевірки вищевказаного товару позивачем були виявлені недоліки товару, а саме: внутрішній діаметр диску розвантажувального Кресл. № Н17.173.101.05 не відповідає вимогам креслення. За кресленням № Н17.173.101.05 внутрішній діаметр диску розвантаження Кресл. № Н17.173.101.05 становить Ш 95+0,035мм, а у поставленому товарі діаметр складає Ш 95+0,06 - Ш 95+0,1мм.

Відповідно до умов договору покупцем було складено акт про виявлені недоліки від 07.09.2020, який направлений відповідачу разом із супровідним листом від 10.09.2020 № 11/1789.

Дефектний товар було повернуто відповідачу поштою, що підтверджується експрес-накладною від 14.09.2020 № 2042.

Як вказує позивач, відповідачем станом на 10.12.2020 не було усунуто виявлені недоліки товару та відповідно не було здійснено його поставку покупцю.

Позивач звертався до відповідача з претензією № 1 від 30.09.2020 з вимогою терміново здійснити поставку товару за договором в повному обсязі та здійснити оплату неустойки у розмірі 36952,50 грн. протягом 7 робочих днів з дати цієї вимоги.

Вказана претензія повернулась на адресу позивача з відміткою відділення поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання».

Як вказує позивач, відповідач не виконав у повному обсязі свої зобов`язання за договором щодо строків поставки та належної якості товару за Специфікацією від 12.06.2020 на суму 189500,00 грн., а тому позивачем на підставі п.6.3 договору нараховано неустойку за порушення строків поставки товару у розмірі 89823,00 грн. (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог), п. 6.4 договору нараховано штраф за порушення строків поставки більше ніж на 14 календарних днів та не поставку товару в повному обсязі в розмірі 18950,00 грн., п. 6.5 договору нараховано штраф за постачання товару неналежної якості у розмірі 2376,00 грн., які позивач просить стягнути з відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У силу положень статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з положеннями статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

З огляду на правову природу укладеного між сторонами договору поставки, який у розумінні статей 173, 174 ГК України та статей 11, 509 ЦК України є належною підставою для виникнення у його сторін кореспондуючих прав і обов`язків, спірні правовідносини регламентуються положеннями глави 54 ЦК України та § 1 глави 30 ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Статтею 663 ЦК України визначено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст. 530 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містить частина 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Як встановлено судом відповідачем було порушено умови договору, прострочено поставку товару з 27.07.2020 по 31.12.2020, а саме на 158 днів, у зв`язку з чим позивачем на підставі п.6.3 договору нараховано неустойку у розмірі 89823,00 грн. (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог); порушено строки поставки товару більше ніж на 14 календарних днів та непоставку товару в повному обсязі, у зв`язку з чим позивачем на підставі п. 6.4 договору нараховано штраф у розмірі 18950,00 грн.; поставлено товар неналежної якості, у зв`язку з чим позивачем на підставі п. 6.5 договору нараховано штраф у розмірі 2376,00 грн.

Відповідно до п.6.3 договору у разі прострочення постачальником строків поставки товару, а також за недотримання строків, визначених для усунення недоліків, в тому числі прихованих, заміни, ремонту та/або повернення дефектного товару, покупець має право вимагати від постачальника сплати неустойки у розмірі 0,3% від загальної ціни договору за кожний день затримки виконання зобов`язання та відшкодування збитків, завданих постачальником неналежним виконанням умов договору.

Згідно з п. 6.4 договору у разі порушення постачальником строків поставки товару більше ніж на 14 календарних днів або відмови постачальника здійснити поставку у повному обсязі з будь-яких причин, покупець має право відмовитися від його подальшого прийняття та вимагати від постачальника сплати штрафу у розмірі 10% від ціни договору.

У разі постачання товару неналежної якості позивач має право вимагати від відповідача сплати штрафу, в розмірі 20% від вартості поставленого товару неналежної якості.

Згідно зі ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Одним із різновидів господарських санкцій, які застосовуються до правопорушника у сфері господарювання, є штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойки, штрафу, пені), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ст. 230 ГК України).

Визначення понять «штраф» і «пеня» міститься у частинах 2, 3 статті 549 ЦК України.

Так, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею - неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У матеріалах справи наявні товарно-транспортні накладні від 05.08.2020, від 31.08.2020, від 21.09.2020, якими підтверджено, що відповідачем здійснено поставку товару частинами, починаючи з 06.08.2020, хоча з огляду на умови п. 2.4 договору ФОП Гученко Т.В. зобов`язана була здійснити поставку товару до 24.07.2020 включно.

Крім того відповідачем було порушено зобов`язання та недопоставлено ним товар, а також поставлено товар неналежної якості, що відповідачем не спростовано.

Згідно з ч. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Позивач просить суд стягнути з відповідача штрафні санкції у розмірі 111149,00 грн. (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог).

При цьому, позивач зазначає, що оскільки відповідач не виконав у повному обсязі свої зобов`язання за договором та здійснив поставку неякісного товару, позивач керуючись п. 10.3 договору розірвав вказаний договір, у зв`язку з чим період нарахування неустойки збільшився з 11.12.2020 по 31.12.2020.

Здійснивши перевірку наданих розрахунків, суд дійшов висновку, що визначення розміру пені та штрафу здійснено позивачем арифметично правильно.

З урахування наведених вище обставин суд дійшов висновку щодо правомірності заявлених позивачем вимог про стягнення пені і штрафу.

Відповідач заперечуючи проти позовних вимог зазначив про те, що договір поставки № 12/06-01/ЄР від 12.06.2020, укладений між сторонами, є нікчемним, оскільки наявні розбіжності між умовами тендерної документації, на підставі та у відповідності з якою відповідач надавав тендерну пропозицію, та умовами договору поставки щодо строку поставки товару.

Як вбачається з матеріалів справи, істотні умови договору про закупівлю укладеного із переможцем процедури закупівлі не відрізняються від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону. Отже сторонами при укладенні договору поставки № 12/06-01/ЄР від 12.06.2020 було дотримано вимог ч. 4 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі». Разом з тим, вищезазначений договір містить договірну ціну, що становить 189500,00 грн. та відповідає тендерній пропозиції. Визнання недійсним договору через деталізоване викладення пункту 2.4 договору поставки, що відрізняється від тендерної документації, коли при цьому не змінюються істотні умови договору, не відповідає принципу верховенства права та справедливості як одної з основних засад права.

Крім того, договір поставки, укладений між сторонами зі строком дії до 31.12.2020, виконувався сторонами, що підтверджується доданими до позовної заяви документами.

У судовому засіданні представник відповідача визнав ту обставину, що підписана між сторонами угода відповідає умовам проекту договору, що міститься в тендерній документації та розміщений за посиланням https://www.dzo.com.ua/tenders/5534166.

Відповідно до ч.1 ст.75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Суд дійшов висновку, що вищевказані дії відповідача свідчать про безумовне схвалення укладеного між сторонами договору поставки № 12/06-01/ЄР від 12.06.2020, жодних заперечень з боку відповідача щодо недотримання п. 2.4. договору чинному законодавству в момент його укладення матеріали справи не містять.

Викладені відповідачем доводи у відзиві щодо підстав нікчемності правочину є безпідставними, необґрунтованими та спростовані судом вище.

Щодо заявленого відповідачем клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій, суд зазначає наступне.

Відповідач обґрунтовує свої заперечення тим, що нараховані позивачем штрафні санкції є неспівмірно високими і складають половину ціни договору, який на 90% виконаний відповідачем. Крім того, відповідач посилається на те, що станом на сьогоднішній день перебуває у складному фінансовому становищі, спричиненому, зокрема, пандемією COVID-19, економічною кризою, напруженим соціальним станом в Україні, що у цілому свідчить про винятковість даної ситуації.

Приймаючи до уваги викладене, ФОП Гученко Т.В. вважає, що оскільки позивачем не надано доказів понесення ним збитків внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором або погіршення матеріального стану підприємства, саме у зв`язку з порушенням відповідачем умов договору, та враховуючи, фінансовий стан, в якому перебуває відповідач, просить заявлені до стягнення позивачем штрафні санкції зменшити на 99%.

Відповідно до частини третьої статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно з приписами статті 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Статтею 233 ГК України надано суду можливість пом`якшити розмір неустойки у випадку її надмірності порівняно з наслідками порушення зобов`язання. Це є одним з правових способів, наданих законом, який направлений проти зловживання правом вільного визначення розміру неустойки, тобто по суті, направлений на реалізацію вимог частини другої статті 13 ЦК України, відповідно до якої при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утриматися від дій, які могли б могли порушити права інших осіб.

Застосовуючи цю норму, суд зобов`язаний встановити баланс між застосованим до порушника заходом відповідальності у вигляді неустойки й оцінкою дійсного, а не покладеного розміру збитків, заподіяних у результаті конкретного правопорушення (Рішення Конституційного суду України від 11.07.2013 №7-рп/2013).

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій. Зазначені норми ставлять право суду на зменшення неустойки в залежність від співвідношення її розміру і збитків.

При цьому слід враховувати, що правила частини третьої статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником.

Тому суд, вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання (пункт 3 статті 83 ГПК), повинен об`єктивно оцінити чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків), тощо.

Слід зазначити, що поняття значно та надмірно під час застосування частини третьої статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України є оціночними та мають конкретизуватися судом у кожному конкретному випадку.

Одночасно в чинному законодавстві України відсутній вичерпний перелік виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку. Отже, вказане питання віршується судом з урахуванням приписів статті 86 ГПК України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Суд при цьому повинен врахувати, що наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором (рішення Конституційного Суду від 11.07.2013 № 7-рп/2013).

Висновок суду щодо необхідності зменшення розміру штрафу, який підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, також на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (ч. 6 ст. 3 ЦК України).

Правова позиція Верховного Суду щодо підстав для зменшення розміру штрафних санкцій (пункт 13 постанови Верховного Суду від 08.05.2018 у справі №924/709/17) наголошує, що за змістом наведених вище норм зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені та штрафу та розмір, до якого підлягає зменшенню. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Беручи до уваги ціну договору, вартість непоставленого товару, а також те, що порушення зобов`язання не завдало значних збитків позивачу (наявність яких ним не доведено), дослідивши співвідношення розміру штрафних санкцій і стан виконання договору, враховуючи інтереси сторін, суд вважає за доцільне зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій: неустойки та штрафу за порушення строків поставки та непоставку товару в повному обсязі на 50% до 54386,50 грн.

Таким чином, задоволенню підлягають вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 56762,50 грн. штрафних санкцій.

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 ГПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Судом були досліджено всі документи, які подано сторонами в справі, аргументи сторін та надано їм правову оцінку. Стосовно інших доводів сторін, які детально не зазначені в рішенні, вони не підлягають врахуванню, оскільки суперечать встановленим судом фактичним обставинам справи та не стосуються предмета доказування в цій справі.

На підставі ч.9 ст. 129 ГПК України судовий збір в сумі 2102,00 грн. підлягає відшкодуванню позивачеві за рахунок відповідача.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 236- 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Гученко Тетяни Василівни ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" (02094, м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 20, ) 56762,50 грн. (п`ятдесят шість тисяч сімсот шістдесят дві гривні 50 копійок) штрафних санкцій, 2102,00 грн. (дві тисячі сто дві гривні) судового збору.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно зі статтею 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 16.04.2021.

Суддя В.В. Яковенко