ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"20" квітня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/33/21

Господарський суд Одеської області у складі судді Демешина О. А. при секретарі судового засідання Рибці Ю. Е., розглянувши матеріали справи № 916/33/21

Позивач: Акціонерне товариство „Українська залізниця (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5, код - 40075815), в особі регіональної філії „Одеська залізниця Акціонерного товариства „Українська залізниця (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19, код - 40081200)

Відповідач: Управління соціального захисту населення Овідіопольської районної державної адміністрації (код 03194950; 67801, Одеська обл., Овідіопольський р-н, смт. Овідіополь, вул. Т.Шевченка, 169)

про стягнення 1 879 058,64 грн.

з підстав невиконання вимог чинного законодавства

За участю представників:

від позивача: Ротар І.В. (адвокат)

від відповідача: не з`явився.

СУТЬ СПОРУ: 04.01.2021 року Акціонерне товариство „Українська залізниця, в особі регіональної філії „Одеська залізниця Акціонерного товариства „Українська залізниця (далі Позивач) звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Управління соціального захисту населення Овідіопольської районної державної адміністрації про стягнення

1 879 058,64 грн. боргу з підстав порушення норм чинного законодавства.

06.01.2021 року суд відкрив провадження по справі, ухвалив розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання, встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов із урахуванням вимог ст.165 ГПК України протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

11.03.2021 року суд отримав відповідь на відзив Позивач спростовує позицію відповідача викладену у відзиві на позов, копію якого позивач отримав 18.02.2021 року.

16.03.2021 року у судовому засіданні Відповідач надав суду відзив на позовну заяву проти позову заперечує у повному обсязі. При цьому, Відповідач не надав суду додатків, вказаних у відзиві.

25.03.2021 року суд отримав заперечення Відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

01.04.2021 року від Відповідача отримано клопотання про заміну відповідача та клопотання про зменшення суми позову. Суд не прийняв вказані клопотання до розгляду, у зв`язку із відсутністю доказів надсилання їх копій позивачу.

01.04.2021 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті.

Під час розгляду справи по суті представник позивача позов підтримав, представник відповідача двічі не з`явився у судові засідання.

Судом оголошувались перерви у судових засіданнях: 16.03.2021 року, 25.03.2021 року.

В С Т А Н О В И В :

Позов ґрунтується на тому, що відповідно до облікових форм за період з січня 2017 року по березень 2020 року Акціонерне товариство «Українська залізниця», в особі регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», здійснила перевезення залізничним транспортом 136293 пасажирів (кількість оформлених пільгових проїзних документів (квитків), які мають право пільгового проїзду, зі станцій, що розташовані на території Овідіопольського району Одеської області на загальну суму 1 879 058,64 грн.

Листом від 08.02.2018 №34 Відповідач повідомив АТ «Укрзалізниця», що у зв`язку з відсутністю на 2016-2017 року укладеного договору про компенсацію за пільговий проїзд окремих категорій громадян залізничним транспортом та відповідно відсутністю належним чином оформлених актів звірок, відшкодування компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян за минулі роки неможливе, а укладання договору на 2018 рік неможливе, оскільки кошторисом районного бюджету не виділено фінансування.

21.12.2019 року Позивачем на адресу Відповідача була направлена претензія від 20.12.2019 №963-ДНЛ-1 про сплату 1637239,85 грн. компенсації за пільговий проїзд окремих категорій громадян залізничним транспортом за період з 01.01.2017 по листопад 2019 року. Відповідач надав відповідь на претензію від 24.01.2020 №40, якою відмовив у задоволені претензії та зазначив наступні причини відхилення: відсутність субвенцій з Державного бюджету України на компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян на залізничному транспорті та обмеженим фінансовим ресурсом районного бюджету на 2019 рік; основна частина станцій «проходять через залізничні шляхи, які відносяться до Дальницької об`єднаної територіальної громади».

Тому, Позивач звернувся до суду з цим позовом.

В силу приписів частин першої, третьої, четвертої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Згідно з частинами першою, другою статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України і статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Відповідно до пунктів 1, 6 ст. 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту тощо визначаються виключно законами України.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію, закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, визначено Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантій».

Так, статтею 19 вказаного Закону визначено, що виключно законами України визначаються пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв`язку та критерії їх надання. Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Соціальні пільги у сфері пасажирських перевезень для ряду категорій громадян встановлено, зокрема, Міжурядовою Угодою про взаємне визнання прав на пільговий проїзд для інвалідів та учасників Великої Вітчизняної війни, а також осіб, прирівняних до них від 12 березня 1993 року, Законами України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам», «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про охорону дитинства», «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист».

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про залізничний транспорт» від 04.07.1996 №273/96-ВР встановлення тарифів на перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу залізничним транспортом (за винятком приміських пасажирських перевезень) у межах України здійснюється на підставі бюджетної, цінової та тарифної політики у порядку, що визначає Кабінет Міністрів України. Тарифи на перевезення пасажирів і багажу у приміському сполученні встановлюються відповідними залізницями за погодженням з місцевими органами виконавчої влади. При рівні тарифів, що не забезпечують рентабельності цих перевезень, збитки залізниць компенсуються із місцевих бюджетів. Для захисту інтересів окремих категорій громадян на пасажирських перевезеннях, у тому числі приміських, можуть передбачатися пільгові тарифи. Збитки залізничного транспорту загального користування від їх використання відшкодовуються залізницям за рахунок державного або місцевих бюджетів залежно від того, яким органом прийнято рішення щодо введення відповідних пільг.

Відповідно до п. 6 «Порядку обслуговування громадян залізничним транспортом», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19.03.1997 №252, суб`єкти господарської діяльності, які займаються перевезенням та обслуговуванням пасажирів, повинні забезпечити надання пільг особам, які мають на це право згідно із законодавством України.

Таким чином, перевезення пасажирів залізничним транспортом на пільгових умовах здійснюється підприємствами залізничного транспорту загального користування не за власною ініціативою, а на виконання імперативних законодавчих вказівок, та як наслідок, уповноважений на те державою орган у силу закону має відшкодувати за рахунок бюджетних коштів понесені витрати.

Зазначена правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду в п. 6.36. постанови від 03.03.2020 по справі № 904/94/19.

Крім того, відповідно до пп. ґ) п. 3 ч. 1 ст. 91 Бюджетного кодексу України до видатків, що можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів, належать видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення, в тому числі компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян.

«Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 №256 (втратив чинність з 01.01.2020; далі - Порядок №256) передбачає наступне: головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення (п. 3).

Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами - надавачами відповідних послуг і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення) - п. 5.

Фінансові органи районних держадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення) на підставі актів звіряння щомісяця готують реєстри нарахованих сум та подають їх Міністерству фінансів Автономної Республіки Крим, фінансовим органам обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, управлінням Державної казначейської служби в Автономній Республіці Крим, областях, м. Києві та Севастополі (абз. 1 п. 6).

«Порядок використання коштів, передбачених у державному бюджеті для виплати деяких видів допомог, компенсацій, грошового забезпечення та оплати послуг окремим категоріям населення», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 24.12.2019 № 1101 (набрав чинності з 01.01.2020; далі - Порядок №1101) передбачає наступне:

Головним розпорядником бюджетних коштів та відповідальним виконавцем бюджетної програми є Мінсоцполітики (п. 2).

Розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня є: структурні підрозділи з питань соціального захисту населення обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій (далі - регіональні органи соціального захисту населення); структурні підрозділи з питань соціального захисту населення, районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчі органи міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад, центри з нарахування та здійснення соціальних виплат (п. 3).

Розподіл бюджетних коштів за напрямами, зазначеними у пункті 4 цього Порядку, здійснюється головним розпорядником бюджетних коштів за пропозиціями регіональних органів соціального захисту населення на підставі поданих структурними підрозділами з питань соціального захисту населення за встановленими формою та строками Мінсоцполітики даних, сформованих виходячи з прогнозної кількості отримувачів допомог, компенсацій, грошового забезпечення та оплати послуг, кількості малих групових будинків та дітей, які перебувають в них, установлених розмірів відповідних виплат, а також з урахуванням необхідності виконання бюджетних зобов`язань минулих років, узятих на облік в органах Казначейства, у разі їх відповідності паспорту бюджетної програми (п. 5).

Структурні підрозділи з питань соціального захисту населення подають щомісяця: до 25 числа регіональним органам соціального захисту населення заявки щодо потреби в бюджетних коштах для виплати деяких видів допомог, компенсацій, грошового забезпечення та оплати послуг окремим категоріям населення на наступний місяць; до 8 числа заявки щодо потреби в бюджетних коштах для виплати деяких видів допомог, компенсацій, грошового забезпечення та оплати послуг окремим категоріям населення на поточний місяць (п. 7).

Регіональні органи соціального захисту населення узагальнюють отримані від структурних підрозділів з питань соціального захисту населення заявки та не пізніше ніж протягом двох робочих днів подають Мінсоцполітики узагальнену заявку за встановленою ним формою в розрізі адміністративно-територіальних одиниць, за якими Мінсоцполітики не пізніше ніж протягом трьох робочих днів перераховує бюджетні кошти регіональним органам соціального захисту населення (п. 8).

Мінсоцполітики після надходження від регіональних органів соціального захисту населення узагальнених заявок щодо виплати деяких видів допомог, компенсацій, грошового забезпечення та оплати послуг окремим категоріям населення не пізніше ніж протягом трьох робочих днів перераховує бюджетні кошти регіональним органам соціального захисту населення (п. 9).

Регіональні органи соціального захисту населення не пізніше ніж протягом наступного робочого дня перераховують бюджетні кошти на рахунки структурних підрозділів з питань соціального захисту населення (п. 10).

Структурні підрозділи з питань соціального захисту населення протягом двох робочих днів перераховують бюджетні кошти на рахунки одержувачів деяких видів допомог, компенсацій, грошового забезпечення, відкриті в установі уповноваженого банку, або через виплатні об`єкти АТ «Укрпошта» (п. 11).

«Порядок розрахунку обсягів компенсаційних виплат за пільгові перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2009 № 1359 (далі - Порядок №1353) передбачає наступний механізм розрахунку обсягів компенсаційних виплат залізницям за пільгові перевезення окремих категорій громадян: облік пільгових перевезень та визначення суми недоотриманих коштів від таких перевезень проводиться залізницями на підставі інформації автоматизованої системи керування пасажирськими перевезеннями та і реєстраторів розрахункових операцій про оформленні та видачі пасажирам безоплатні або пільгові проїзні документи (квитки) - п. З Порядку №1353.

Сума недоотриманих коштів обчислюється в автоматизованому режимі під час оформлення кожного безоплатного та пільгового проїзного документа (квитка) як різниця між повною вартістю проїзду, встановленою згідно з діючими тарифами для відповідного виду сполучення, маршруту прямування, категорії поїзда та вагона, і вартістю проїзду, що сплачує пасажир відповідно до наданих пільг (п. 4 Порядку №1353).

Інформація про оформлені та видані пасажирам безоплатні та пільгові проїзні документи (квитки) включається до місячної станційної звітності (п. 5 Порядку №1353).

Сума недоотриманих коштів включається до місячної станційної звітності області, на території якої був придбаний пільговий проїзний документ (квиток), незалежно від місця проживання (навчання) пасажира (п. 7 Порядку №1353).

На підставі місячної станційної звітності залізниці складають облікову форму про недоотримані кошти за перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, витрати на перевезення яких відшкодовуються з державного або місцевого бюджетів (п. 9 Порядку №1353).

Залізниці не пізніше ніж 15 числа місяця наступного звітного періоду подають відповідним головним розпорядникам коштів рахунок на суму, яка підлягає компенсації, та облікові форми, (п. 10 Порядку №1353).

Зі змісту вищезазначених положень нормативних актів вбачається, що Управління соціального захисту населення Овідіопольської районної державної адміністрації (далі - Відповідач) є головним розпорядником коштів місцевого бюджету на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, а з 01.01.2020 є розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня, який підзвітний головному розпоряднику бюджетних коштів та відповідальним виконавцем бюджетної програми - Мінсоцполітики.

Щодо відзиву на позов, суд зазначає наступне.

Суд погоджується з твердженням Відповідача, що ст. 102 Бюджетного кодексу України та «Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256 (після прийняття Кабінетом Міністрів України постанови від 21.06.2017 № 426 про внесення змін до порядку) не передбачає субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян.

Однак, оскільки відповідно до пп. ґ) п. З ч. 1 ст. 91 БК України до видатків що можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів, належать видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення, в тому числі компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян, замість фінансування з державного бюджету вказані витрати мають фінансуватись з місцевих бюджетів.

Зазначений висновок підтверджується Міністерством фінансів України, яке у листі від 16.06.2017 №09010-20-10/1603 зазначило, що: «В умовах реформи міжбюджетних відносин та поглиблення процесу децентралізації влади з 1 січня 2017 року видатки на надання пільг з послуг зв`язку, інших передбачених законодавством пільг та компенсацію за пільговий проїзд окремих категорій громадян включено до визначених статтею 91 Кодексу видатків місцевих бюджетів, що можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів».

Суд вважає помилковим висновок Відповідача про те, що оскільки основна частина станцій «проходять через залізничні шляхи, які відносяться до Дальницької об`єднаної територіальної громади» компенсація за пільговий проїзд окремих категорій громадян повинна бути здійснена Дальницькою сільською радою (ОТГ).

Відповідно до ст. 1, п. 10 ст. 13 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» від 09.04.1999 № 586-ХІУ виконавчу владу в областях і районах, містах Києві та Севастополі здійснюють місцеві державні адміністрації, які є місцевими органами виконавчої влади і входять до системи органів виконавчої влади та здійснюють виконавчу владу на території відповідної адміністративно- територіальної одиниці, а також реалізують повноваження, делеговані їм відповідними радами. До відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначених Конституцією і законами України, належить вирішення питань соціального захисту населення.

Відповідно до пунктів 1, 4, 5, 14 «Положення про Управління соціального захисту населення Овідіопольської районної державної адміністрації», затвердженого розпорядженням голови Овідіопольської районної державної адміністрації від 24.05.2018 № 290/А-2018 (розміщене у вільному доступі на сайті Овідіопольської районної державної адміністрації), управління є юридичною особою публічного права, утворюється головою Овідіопольської районної державної адміністрації, входить до її складу і в межах Овідіопольського району забезпечує виконання покладених на цей підрозділ завдань. Основними завданнями Управління у межах реалізації державної соціальної політики в Овідіопольському районі у сфері соціального захисту населення, зокрема, є призначення та виплата соціальної допомоги, адресної грошової допомоги, компенсацій та інших соціальних виплат, установлених законодавством України надання субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива та пільг з оплати житлово-комунальних послуг і послуг зв`язку. Управління відповідно до визначених повноважень виконує функції, зокрема, з питань реалізації заходів соціальної підтримки населення - організовує в межах компетенції роботу щодо надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово- комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, пільг з оплати житлово-комунальних послуг, послуг зв`язку, пільг на придбання твердого палива і скрапленого газу, пільг на проїзд окремим категоріям громадян, інших пільг, передбачених законодавством України.

З огляду на вищезазначене, саме до компетенції Відповідача належить забезпечення реалізації на території Овідіопольської району державної політики у сфері соціального захисту населення.

Крім того, чинне законодавство України не передбачає обов`язковості укладення договору про відшкодування витрат за вищевказані послуги пільговим категоріям громадян, оскільки зобов`язання сторін у даній справі виникають безпосередньо із законів України, а спірні правовідносини носять змішаний характер і підпадають під правове регулювання не лише Бюджетного кодексу України, який визначає безпосередню процедури сплати грошових коштів, але також регулюються нормами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та відповідними законами України, які визначають правову підставу надавати послуги пільговим категоріям осіб.

При цьому суд вбачає, що у матеріалах справи відсутні та Відповідачем до суду не надано жодного доказу на підтвердження існування будь-яких розбіжностей у наданих позивачем документах та розрахунках.

Відповідно ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частинами 1, 3 статті 74 ГПК України закріплений обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ст. 79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно ч. 1, 9 ст. 80 ГПК України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

На підставі викладеного позов підлягає задоволенню у повному обсязі, з покладанням на відповідача витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст.ст.129, 233, 238, 240 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Управління соціального захисту населення Овідіопольської районної державної адміністрації (код 03194950; 67801, Одеська обл., Овідіопольський р-н, смт. Овідіополь, вул. Т. Шевченка, 169) на користь Акціонерного товариства „Українська залізниця (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5, код - 40075815), в особі регіональної філії „Одеська залізниця Акціонерного товариства „Українська залізниця (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19, код - 40081200): 1 879 058 гривень 64 коп. компенсації за пільгове перевезення пасажирів з січня 2017 року по березень 2020 року та 27 016 гривень 92 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст.241 ГПК України

та може бути оскаржено в порядку ст..ст.256-259 ГПК України.

Повний текст складено 23 квітня 2021 р.

Суддя О.А. Демешин