УХВАЛА

м. Київ

15.04.2021Справа №910/5979/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Васильченко Т.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Роял Арт Декор» (79035, м. Львів, вул. Персенківка, буд. 2) про забезпечення позову подану до подання позовної заяви

особа, щодо якої заявник просить вжити заходи забезпечення позову Товариство з обмеженою відповідальністю «БК Акмебуд» (04071, м. Київ, вул. Ярославська, будинок 39Г)

Без виклику (повідомлення) представників учасників справи

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Роял Арт Декор» (далі - заявник, підрядник) про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «БК Акмебуд» (далі - замовник) (його представникам) вчиняти будь-які дії щодо майна заявника, а саме: зовнішньої декоративної обшивки ескалаторів з матеріалу «Муаніт-С.ТА» в кількості 17 шт., декоративної обшивки «фриз» з матеріалу склофіброгіпс в кількості 9 шт. та накривки до зовнішньої декоративної обшивки ескалаторів з матеріалу «Муаніт-С.ТА» в кількості 23 шт, що знаходиться за адресою м. Харків, вул. Пушкінська, буд. 2, торговий центр «Никольський» до набрання законної сили рішенням суду.

Заява про забезпечення позову до подання позовної заяви обґрунтована тим, що на підставі договору підряду №Д25/11-2020 від 25.11.2020, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «БК Акмебуд» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Роял Арт Декор», заявником здійснено поставку продукції на об`єкт будівництва (торговий центр «Никольський» за адресою м. Харків, вул. Пушкінська, буд. 2), однак, в подальшому, замовник без будь-яких пояснень не допустив працівників підрядника на об`єкт будівництва, де знаходиться поставлена продукція, для виконання монтажних робіт за договором, відмовився від підписання актів приймання-передачі продукції, повну оплату за поставлену продукцію не здійснив. Викладене, на думку заявника, свідчить, що до вирішення спору про витребування майна з незаконного володіння, з яким він має намір звернутися до суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «БК Акмебуд» може на власний розсуд розпорядитися продукцією, в тому числі й здійснити монтаж продукції, що значно ускладнить або унеможливить виконання рішення у справі так як призведе до втрати майна.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Роял Арт Декор» про забезпечення позову подану до подання позовної заяви суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні заяви, виходячи з наступного.

У відповідності до вимог статті 136 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом цієї норми обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

Згідно з частиною першою статті 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Отже, забезпечення позову - це, по суті обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача і з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

При цьому, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, у кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановить наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Аналогічні правові висновки щодо застосування статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України наведені в постановах Верховного Суду від 13.01.2020 №922/2163/17, від 21.12.2019 №904/2969/19, від 25.01.2019 у справі №925/288/17, від 21.01.2019 у справі №916/1278/18, від 14.01.2019 у справі №909/526/18, від 11.09.2018 у справі №922/1605/18 та інших.

Як зазначає заявник, необхідність вжиття заходів забезпечення позову, викликана тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «БК Акмебуд» не допустило на об`єкт будівництва працівників підрядника для монтажу поставленої продукції, а відтак, за твердженням заявника, Товариство з обмеженою відповідальністю «БК Акмебуд» самостійно має намір здійснити монтаж продукції, що призведе до пошкодження майна та значно ускладнить або унеможливить виконання рішення у справі.

Однак, як вже зазначалося, саме лише посилання заявника на потенційну можливість не виконання рішення суду, не є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову. Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідності вжиття відповідного заходу забезпечення позову. При цьому достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтвердження доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Так, згідно зі статтями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника, суд дійшов висновку про необгрунтованість заяви про забезпечення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Роял Арт Декор», оскільки необхідність у застосуванні судом визначених заявником заходів не обґрунтована і документально не підтверджена, так як не містить обґрунтованих доводів щодо реальних, існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, так само як і не містить документального підтвердження наявності фактичних обставин, які свідчать про загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

При цьому, надані заявником акти про недопуск до виконання робіт від 05.04.2021 та 07.04.2021, які складені працівниками самого заявника не свідчать про наявність обґрунтованих доводів щодо реальних, існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду, як і не свідчать про намір Товариства з обмеженою відповідальністю «БК Акмебуд» самостійно здійснити монтаж продукції.

Таким чином, наразі позивачем не наведено обставин та не надано доказів, які б свідчили про вчинення Товариством з обмеженою відповідальністю «БК Акмебуд» дій з метою унеможливлення в майбутньому виконання судового рішення у даній справі.

Тоді як, обов`язок по доведенню та обґрунтуванню наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, обґрунтованості та невідворотності додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на позивача.

В свою чергу, обставини наведені в обґрунтування заяви про забезпечення позову можуть свідчити про наявність спору між сторонами, а не про наявність обставин, які б свідчили про загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Статтею 129 Конституції України, як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Пелевін проти України», від 30.05.2013 у справі «Наталія Михайленко проти України», зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Таким чином, обмеженням права на доступ до суду, зокрема, є, визначений в Господарському процесуальному кодексу України, обов`язок заявника у заяві наводити обґрунтування доцільності та необхідності вжиття конкретного заходу забезпечення позову відповідними обставинами та надавати докази, що підтверджують такі обставини.

За таких обставин, оцінивши доводи заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості, співмірності та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів учасників судового процесу, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись статтями 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Роял Арт Декор» про забезпечення позову подану до подання позовної заяви відмовити.

Ухвала набирає законної сили 15.04.2021 та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили.

Суддя Т.В. Васильченко