ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2021 справа № 914/483/21

Господарський суд Львівської області у складі судді Бортник О.Ю. розглянув справу за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Завод решіткового настилу, с.Нижнє Гусне, Турківський район, Львівська область,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство Пром-Інжиніринг, с.Давидів, Пустомитівський район, Львівська область,

про стягнення заборгованості в сумі 105721,35грн.

Представники сторін не викликалися.

Розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження.

Встановив: Товариство з обмеженою відповідальністю Завод решіткового настилу, с.Нижнє Гусне, Турківський район, Львівська область, звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство Пром-Інжиніринг, с.Давидів, Пустомитівський район, Львівська область, про стягнення заборгованості в сумі 105721,35грн., з яких: 75000грн. основного боргу, 13380,82грн. пені, 11354,91грн. інфляційних та 5985,62грн. 3% річних.

Стислий виклад позиції позивача.

Позивач посилається на те, що між ним та відповідачем 26.04.2018р. укладено Договір № 26/04-18-ПО. Позивач стверджує, що на виконання умов Договору, ним оплачено відповідачу 50% передоплати - 75000грн., згідно платіжного доручення № 722 від 02.05.2018р. Однак відповідачем не було надано повідомлення про готовність обладнання та не здійснено його поставки. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь 75000грн. основного боргу. Крім цього, позивач на підставі п.6.1. Договору № 26/04-18-ПО від 26.04.2018р. та ст.625 ЦК України, просить суд стягнути з відповідача на його користь 13380,82грн. пені, 11354,91грн. інфляційних нарахувань та 5985,62грн. 3% річних.

Відповідач відзиву на позов не подав, позовних вимог не спростував.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 03.03.2021р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та без виклику сторін.

Мотивувальна частина рішення.

Враховуючи зміст позовної заяви, характер спірних правовідносин між сторонами, до переліку обставин, які є предметом доказування у справі, належить доказування існування: факту укладення між сторонами у справі Договору № 26/04-18-ПО від 26.04.2018р.; факту сплати позивачем відповідачу 50% загальної суми Договору, передбаченої п.2.3.1.; факту порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань за цим договором або ж спростування наявності наведених вище обставин учасником справи, який має у справі протилежний процесуальний інтерес.

Вичерпний перелік доказів, якими позивач підтверджує наявність кожної обставини, яка є предметом доказування у справі, зазначено ним в додатках до позовної заяви.

Суд визнає встановленими, з огляду на вірогідність наявних у матеріалах справи доказів, такі обставини.

Між сторонами у справі 26.04.2018р. укладено Договір № 26/04-18-ПО.

Відповідно до п.1.1., 2.2. Договору № 26/04-18-ПО відповідач зобов`язувався розробити «Паспорт Валкового подаючого пристрою», «Керівництво з експлуатації Валкового подаючого пристрою» та виконати роботи по виготовленню Валкового подаючого пристрою з сервоприводом для автоматичної подачі в прес зусиллям 63 тс (штріпс шириною 20-40 мм товщиною 1,8-2,8 мм на максимальний крок подачі 166 мм, з програмованими зупинками для відрізки на довжину 5 000-6 500 мм.) (далі Обладанння), згідно з технічним завданням (ТЗ) до даного Договору, яке є невід`ємною його частиною, а позивач зобов`язувався прийняти Технічну документацію та Обладнання та своєчасно здійснити їх оплату на умовах даного Договору. Сума Договору визначається загальною вартістю робіт та обладання, що постачається згідно умов даного Договору і становить 150000грн., у тому числі ПДВ 25000грн.

Підпунктами 2.3.1, 2.3.2, 2.3.3. п.2.3. Договору передбачено, що розрахунки між відповідачем та позивачем за виконані роботи та поставлене обладнання здійснюються в безготівковому порядку, шляхом переведення коштів на розрахунковий рахунок відповідача в наступному порядку: 50% загальної суми Договору попередня оплата у 3 (три) денний термін з дня отримання рахунку на оплату та підписання даного Договору; 40% загальної суми Договору доплата у 3 (три) денний термін після повідомлення про готовність обладнання; 10% загальної суми Договору доплата у 3 (три) денний термін після запуску обладнання та передачі технічної документації позивачу.

Згідно з п.п.3.3.1. п.3.3. Договору відповідач зобов`язувався виготовити обладнання та поставити його позивачу в термін 30 (тридцять) робочих днів з моменту зарахування попередньої оплати згідно п.2.3.1 даного договору.

Пунктами 6.1., 8.1. договору передбачено, що у випадку порушення відповідачем строків поставки обладнання в обумовлені даним Договором терміни, відповідач виплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми не поставленого (недопоставленого) обладнання за кожен день прострочки. Даний Договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до 31.12.2018р.

27.04.2018р. відповідачем виписано позивачу рахунок на оплату № 36 на суму 150000грн.

Відповідно до ч.2 ст.854 ЦК України підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Позивачем, на виконання умов Договору, сплачено відповідачу 50% передоплати у розмірі 75000грн. Вказане підтверджується платіжним дорученням № 722 від 02.05.2018р.

Однак незважаючи на здійснення позивачем попередньої оплати, відповідачем не було надано повідомлення про готовність обладнання та не здійснено поставки обладнання.

Відтак заявлені позивачем до стягнення з відповідача 75000грн. основного боргу обґрунтовані та підлягають до задоволення в заявленій сумі, з огляду на закінчення дії Договору та ст.1212 ЦК України.

Відповідно до п.8.1. Договір діяв до 31.12.2018р.

Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач мав всі правові підстави вважати, що до закінчення Договору він зобов`язаний виконати роботи та виготовити та поставити обладнання.

Заявлена позивачем до стягнення з відповідача, на підставі п.6.1. Договору, пеня за період з 15.06.2018р. по 15.12.2018р. на суму 13380,82грн. підлягає до задоволення частково, в сумі 13310,96грн., за період з 16.06.2018р. по 15.12.2018р. Позивачем при обрахунку пені невірно визначено період її нарахування. Так, з урахування святкових, неробочих та вихідних днів, прострочення виконання зобов`язання у відповідача виникло з 16.06.2018р., а не з 15.06.2018р. Позивачем не враховано, такий святковий день, як Трійця. Решта вимог в частині стягнення пені задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Позивачем, на підставі ст.625 ЦК України, заявлено до стягнення з відповідача на його користь 5985,62грн. 3% за період з 15.06.2018р. по 10.02.2021р. та 11354,91грн. інфляційних за період з червня 2018р. по січень 2021р.

Здійснивши обрахунок заявлених позивачем до стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних, суд дійшов висновку, що такі підлягають до задоволення частково, у зв`язку з невірним визначенням періоду їх нарахування.

На підставі ст.625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити 3% річних та інфляційні за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Договір № 26/04-18-ПО від 16.04.2018р. діяв до 31.12.2018р. (п.8.1. Договору). З 01.01.2019р. у позивача виникло право на нарахування 3% річних та інфляційних за прострочення виконання грошового зобов`язання на суму 75000грн.

Тому, обґрунтованими, та такими, що підлягають до задоволення є позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3% річних в сумі 4752,74грн. за період з 01.01.2019р. по 10.02.2021р. та інфляційних в сумі 8044,47грн. за період з 01.01.2019р. по січень 2021р.

Правильність нарахування інфляційних та їх розрахунок судом здійснено за формулою, вказаною у постанові Верховного Суду від 26.06.202020р. у справі № 905/21/19.

Решта позовних вимог в частині стягнення 3% річних та інфляційних задоволенню не підлягають, виходячи з такого.

Позивач нараховує 3% річних та інфляційні з моменту закінчення строку, встановленого п.п.3.3.1 Договору для виготовлення відповідачем обладнання та поставки цього обладання (30 робочих днів з моменту зарахування попередньої оплати). Однак зобов`язання з виготовлення та поставки обладнання не є грошовим.

Відповідно до ч.2 ст.693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Згідно з ч.2 ст.530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Доказів звернення позивача до відповідача з вимогою про повернення авансу, у випадку невиконання у встановлений договором строк свого обов`язку з поставки обладнання, у матеріалах справи немає.

Таким чином, у справі немає й доказів виникнення у відповідача з 16.06.2018р. (вказана дата є першим днем простроченого виконання відповідачем зобов`язання з поставки обладання) грошового зобов`язання з повернення попередньої оплати. Таке зобов`язання виникло у відповідача в момент припинення дії Договору, а саме: з 01.01.2019р. Відповідно до п.8.1. Договору він діяв до 31 грудня 2018р. Положення про продовження дії Договору у ньому відсутні. Тобто, в силу ч.1 ст.1212 ЦК України, саме з моменту закінчення дії Договору № 26/04-18-ПО у відповідача виник безальтернативний обов`язок повернути позивачу суму авансу, оскільки відповідач не міг не знати, що дія Договору закінчилася, а передбачене Договором обладнання відповідачем не виготовлене та позивачу не поставлене.

Отже, відповідач прострочив своє грошове зобов`язання з повернення суми попередньої оплати з моменту закінчення дії Договору. Такий висновок суду, відповідає висновку Великої Палати Верховного Суду, який викладено у постанові від 22.09.2020р. у справі № 918/631/19.

Враховуючи те, що позивачем подано суду достатньо доказів на обгрунтування позовних вимог, а відповідачем не подано жодних доказів, які б спростовували позовні вимоги або свідчили про добровільне їх погашення, позовні вимоги є такими, що підлягають до задоволення в сумі 75000грн. основного боргу, 13310,96грн. пені, 4752,74грн 3% річних та 8044,47грн. інфляційних.

Відповідно до вимог ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Беручи до уваги встановлені судом обставини та зміст спірних правовідносин між сторонами у справі, суд при вирішенні справи, крім вище наведених правових норм застосував норми права, встановлені ст.526, ч.1, 3 ст.549, ст.610, ч.1 ст.837, ст.1212 ЦК України.

Згідно із статтею 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 та 3 ст.549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частинами 1 ст.837 ЦК України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 2,3,13, 74,76, 77, 78, 79, 86, 129, 236, 238, 240, 241, 242, 247-252, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Позов Товариства з обмеженою відповідальністю Завод решіткового настилу (82564, Львівська область, Турківський район, с.Нижнє Гусне, вул.Центральна, буд.3, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство Пром-Інжиніринг (81151, Львівська область, Пустомитівський район, с.Давидів, вул.Галицька, буд.71, ) задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство Пром-Інжиніринг (81151, Львівська область, Пустомитівський район, с.Давидів, вул.Галицька, буд.71, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Завод решіткового настилу (82564, Львівська область, Турківський район, с.Нижнє Гусне, вул.Центральна, буд.3, ) 75000грн. основного боргу, 13310,96грн. пені, 4752,74грн. 3% річних, 8044,47грн. інфляційних та 2170,95грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням суду законної сили.

2.У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

3.Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4.Рішення господарського суду може бути оскаржене в апеляційному порядку.

5.Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Суддя О.Ю. Бортник