номер провадження справи 22/4/18-24/35/19-34/40/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

20.04.2021 Справа № 908/125/18

м. Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі судді Науменка А.О.,

при секретареві судового засідання Коцар А.О.,

розглянувши матеріали справи № 908/125/18

за позовом Заступника прокурора (керівника) Запорізької обласної прокуратури (69005, м. Запоріжжя, вул. Матросова, 29а) в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції в спірних відносинах:

позивача: Державної екологічної інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська області), ідентифікаційний код юридичної особи 43877338 (73003, м. Херсон, пров. Козацький, буд. 10, адреса для листування: 69035, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, буд. 72а)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Василівський завод МК», ідентифікаційний код юридичної особи 32835327 (71600, Запорізька область, м. Василівка, вул. Московська, 51)

про стягнення 1 152 574,58 грн.

За участю уповноважених представників сторін:

прокурор: Селезньова Т.В., посвідчення № 058627 від 14.12.2020;

від позивача: Галагуз М.О., посвідчення № 000065 від 01.03.2021, витяг;

від відповідача: Шахматов Ю.Ю., посвідчення № 3692 від 26.03.2009, ордер АР № 1030336 від 02.12.2020

ВСТАНОВИВ:

У січні 2018 року Заступник прокурора Запорізької області (далі прокурор) в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Запорізькій області звернувся до Господарського суду Запорізької області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Василівський завод МК" (далі ТОВ "Василівський завод МК") на користь Державного бюджету України 1 152 574,58 грн збитків, заподіяних державі внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства в результаті забруднення земельної ділянки.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що за результатами перевірки додержання ТОВ "Василівський завод МК" вимог природоохоронного законодавства Державною екологічною інспекцією у Запорізькій області було виявлено факт завдання державі збитків, зумовлених забрудненням земельної ділянки у загальному розмірі 1 152 574,58 грн, які наразі залишаються невідшкодованими. Прокурор також зазначив, що державна екологічна інспекція не вжила заходів щодо стягнення з ТОВ "Василівський завод МК" в судовому порядку зазначених збитків, що свідчить про неналежний захист інспекцією законних інтересів держави та відповідно до статті 23 Закону України "Про прокуратуру" є підставою для вжиття прокурором заходів представницького характеру та пред`явлення цього позову.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 09.07.2019 у справі № 908/125/18 позов задоволено. Стягнуто з ТОВ "Василівський завод МК" на користь Державного бюджету України, місцевого бюджету Запорізької обласної ради та місцевого бюджету Василівської міської ради суму 1 152 574,58 грн збитків, заподіяних державі внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства в результаті забруднення земельної ділянки, та зараховано цю суму на аналітичний рахунок, відкритий в головному управлінні Державного казначейства України за балансовим рахунком 3311 "Кошти, які підлягають розподілу між Державним і місцевим бюджетами".

Аргументуючи судове рішення, місцевий господарський суд дійшов висновку про наявність складу цивільного правопорушення у діях відповідача, що визнав підставою для стягнення з нього заявлених збитків.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 17.11.2020 у справі № 908/125/18 рішення Господарського суду Запорізької області від 09.07.2019 у даній справі залишено без змін із тих самих підстав.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 02.02.2021 у справі № 908/125/18 постанову Центрального апеляційного господарського суду від 17.11.2020 і рішення Господарського суду Запорізької області від 09.07.2019 у справі № 908/125/18 скасовано, а справу передано на новий розгляд до Господарського суду Запорізької області.

Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.03.2021 справу № 908/125/18, у зв`язку з перебуванням судді Левкут В.В., якій попередньо розподілено дану справу, на лікарняному, справу № 908/125/18 передано на розгляд судді Науменку А.О.

Розглянувши матеріали справи, суд ухвалив прийняти справу № 908/125/18 до розгляду в порядку загального позовного провадження.

05.04.2021 до суду від відповідача у справі надійшло клопотання вих. № 30/03/2021 про повернення позовної заяви прокурору.

08.04.2021 до суду від відповідача у справі надійшли доповнення до клопотання про повернення позовної заяви прокурору вих. № 30/03 від 30.03.2021 з доказами направлення іншим сторонам.

В судовому засіданні 20.04.2021 представник відповідача підтримав подане клопотання вих. № 30/03/2021 про повернення позовної заяви прокурору та доповнення до клопотання про повернення позовної заяви прокурору вих. № 30/03 від 30.03.2021.

Прокурор та позивач заперечили проти вказаного клопотання відповідача.

За наслідками розгляду клопотання відповідача судом залишено без задоволення клопотання відповідача про повернення позовної заяви прокурору, про що присутнім представникам сторін оголошено вступну та резолютивну частини відповідної ухвали суду.

Відповідно до постанови касаційного суду у даній справі:

«…4.3. Предметом позову у цій справі є вимоги прокурора, заявлені в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Запорізькій області, про стягнення з ТОВ "Василівський завод МК" на користь Державного бюджету України 1 152 574,58 грн збитків, заподіяних державі внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства в результаті забруднення земельної ділянки.

У позові прокурор зазначив, що звернення із цим позовом спрямоване на захист інтересів держави, оскільки порушення природоохоронного законодавства спричиняє шкоду державі; визначив, що позов подано в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Запорізькій області органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, який дієвих заходів щодо стягнення спірних збитків не вжив.

4.4. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Положення пункту 3 частини 1 статті 1311 Конституції України відсилають до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України "Про прокуратуру".

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті (абзаци 1 і 2 частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру").

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абзаци 1 3 частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру").

Системне тлумачення положень частин 3 5 статті 53 Господарського процесуального кодексу України і частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дозволяє дійти висновку, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Водночас у розумінні положень пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України з урахуванням практики Європейського суду з прав людини прокурор може представляти інтереси держави в суді тільки у виключних випадках, які прямо передбачені законом. При цьому розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України).

Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежним чином.

"Нездійснення захисту" має прояв у пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень він обізнаний про порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але, всупереч цим інтересам, за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" має прояв в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, тому суд згідно з принципом jura novit curia ("суд знає закони") під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах (наведену правову позицію викладено у пункті 50 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц).

Підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді є належне обґрунтування, підтверджене достатніми доказами, зокрема, але не виключно, вжиття прокурором всіх передбачених чинним законодавством заходів, які передують зверненню прокурора до суду для здійснення представництва інтересів держави, повідомленням прокурора на адресу відповідного органу про звернення до суду від його імені, відповідними запитами, а також копіями документів, отриманих від органу, що свідчать про наявність підстав для такого представництва.

Суд зобов`язаний дослідити чи знав відповідний орган про допущені порушення інтересів держави, чи мав відповідні повноваження для їх захисту, проте, всупереч цим інтересам, за захистом до суду не звернувся.

Обставини дотримання прокурором процедури, встановленої частинами 3 та 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру", яка повинна передувати зверненню до суду з відповідним позовом, підлягають з`ясуванню судом незалежно від того, чи має місце факт порушення інтересів держави у конкретних правовідносинах, оскільки відповідно до положень статей 53, 174 Господарського процесуального кодексу України недотримання такої процедури унеможливлює розгляд заявленого прокурором позову по суті. У той же час відповідний уповноважений орган, виконуючи свої функції, не позбавлений можливості самостійно звернутися до суду з позовом з метою захисту інтересів держави.

При цьому саме лише посилання у позовній заяві прокурора на те, що орган, уповноважений здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження із захисту державних інтересів, без доведення цього відповідними доказами, не є достатнім для прийняття судом рішення в такому спорі по суті, оскільки за змістом абзацу 2 частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом правових підстав для представництва (наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06.08.2019 у справі № 910/6144/18, від 06.08.2019 у справі № 912/2529/18).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 наведено такі правові висновки:

"Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу (пункт 37).

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк (пункт 38).

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення (пункт 39).

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо (пункт 40).

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим (пункт 43)".

За змістом статей 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до пункту 5 частини 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Наявність бездіяльності компетентного органу повинна бути предметом самостійної оцінки суду в кожному випадку звернення прокурора з позовом за конкретних фактичних обставин.

Проте, ухвалюючи судове рішення у справі по суті спору, суд першої інстанції не встановлював обставин представництва прокурором інтересів держави в особі позивача. У свою чергу, суд апеляційної інстанції, обмежившись загальним посиланням на обґрунтування і наведення прокурором підстав звернення до суду з позовом в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Запорізькій області, не надав оцінки обставинам здійснення прокурором такого представництва, не встановив наявність/відсутність у цьому випадку законних підстав для представництва інтересів держави в особі Державної екологічної інспекції у Запорізькій області, не дослідив чи вжито прокурором всіх передбачених чинним законодавством заходів, які передують зверненню прокурора до суду для здійснення представництва інтересів держави, а також обставин наявності/відсутності бездіяльності компетентного органу, в особі якого заявлено позов, виходячи із того, що така бездіяльність має місце у разі, якщо компетентний орган упродовж розумного строку після отримання повідомлення не звернувся до суду з позовом в інтересах держави; причин, які перешкоджали захисту інтересів держави належним суб`єктом і які є підставами для звернення прокурора з відповідним позовом до суду, суд також не з`ясував і в судовому рішенні їх не зазначив…».

Судом розглянуто підстави для представництва обласною прокуратурою інтересів держави в особі Державної екологічної інспекції у Запорізькій області та визнано наявність відповідних законних підстав для представництва.

Так, відповідно до ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

За приписами ч. 4 ст. 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених ст. 174 цього кодексу.

Підстави для звернення до суду прокурора визначені у ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», відповідно до норм якої прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 у справі № 1-1/99 державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання, тощо.

Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Як вказано прокурором у позовній заяві, недодержання відповідачем вимог законодавства про охорону землі, а саме здійснення її забруднення виробничими відходами спричинило суттєву шкоду довкіллю.

Основним законом України зобов`язано державу забезпечувати екологічну безпеки і підтримувати екологічну рівновагу на території України.

Згідно зі статтею 5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» об`єктами правової охорони навколишнього природного середовища, які підлягають державній охороні і регулюванню використання на території України є: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, які залучені в господарський обіг, так і невикористані в народному господарстві в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.

Згідно з вказаним законом, охорона навколишнього природного середовища, раціональне використання природних ресурсів, забезпечення екологічної безпеки життєдіяльності людини - невід`ємна умова сталого економічного та соціального розвитку України.

Крім цього, кошти, одержанні в рахунок відшкодування збитків завданих навколишньому природному середовищу надходять до спеціальних фондів державного та місцевих бюджетів, з яких фінансуються зокрема видатки на програми та заходи у сфері охорони навколишнього природного середовища. Відтак безпідставне зволікання екологічною інспекцією зі стягненням відповідних коштів з відповідача не сприяє своєчасному наповненню бюджету та створює загрозу державним інтересам у цій сфері, а отже вбачаються підстави для представництва інтересів держави прокурором.

Статтею 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» визначено, що до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього середовища, належить, в тому числі, організація і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог природоохоронного законодавства.

Як зазначає прокурор, Запорізькою обласною прокуратурою з`ясовано, що 30.03.2017 за зверненням ОСОБА_1 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про реєстрацію кримінального провадження за фактом забруднення землі шкідливими речовинами на території, яка належить відповідачу, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 239 КК України. Крім того, за аналогічним зверненням ОСОБА_1 Державною екологічною інспекцією у Запорізькій області упродовж з 13.04.2017 по 27.04.2017 проведено перевірку дотримання ТОВ «Василівський завод МК» вимог природоохоронного законодавства. За даними Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що позивачем не вжиті заходи до відповідача щодо стягнення збитків за забруднення земельної ділянки. У зв`язку з цим, прокуратурою до Державної екологічної інспекції у Запорізькій області скеровано лист 04.10.2017 № 05/1-885вих17 з приводу з`ясування причин не вжиття відповідних заходів. Листом від 09.10.2017 № 3494/2 позивач направив до обласної прокуратури матеріали перевірки та претензійної роботи за фактом порушення ТОВ «Василівський МК» вимог природоохоронного законодавства. У листі зазначено, що орган контролю не має можливості звернутися до суду у зв`язку з відсутністю коштів на судовий збір. У подальшому, 27.12.2017 прокуратура повторно звернулася до Держаної екологічної інспекції у Запорізькій області з питання чи не звертався орган контролю з відповідною позовною заявою до суду. За інформацією позивача від 28.12.2017 позов не подавався. Таким чином, незважаючи на очевидність порушення інтересів держави та необхідність їх поновлення, позивач (з 13.04.2017 - з часу проведення перевірки до 28.12.2017) не здійснював їх захист, що відповідно до положень ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» є підставою для представництва прокурором інтересів держави у суді.

Отже, обласною прокуратурою на виконання ч. ч. 3 - 5 ст. 53 ГПК України і ч. ч. 3 - 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» при поданні у січні 2018 року позову обґрунтовано підстави для представництва, зокрема неналежне здійснення захисту інтересів держави Державною екологічною інспекцією у Запорізькій області, яка не вжила і не планувала вживати заходів до стягнення збитків, про що вона повідомила прокуратуру відповідними листами від 09.10.2017 № 3494/2 та від 28.12.2017 № 4456/12.

У позові зазначено, що бездіяльність позивача завдає істотної шкоди інтересам держави, оскільки державні інтереси залишаються незахищеними і на даний час збитки не стягнуті до спеціальних фондів Державного бюджету України.

Прокуратурою до Державної екологічної інспекції у Запорізькій області 28.12.2017 направлено повідомлення про вжиття заходів представницького характеру у порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру». Позовну заяву скеровано до суду 22.01.2018.

Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 15.10.2019 у справі № 903/129/18 зазначено, що сам факт незвернення до суду уповноваженого органу з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та, відповідно, мав змогу захистити інтереси держави (у даному випадку) свідчить про те, що указаний орган неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів держави та звернення до суду з позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 наголошено, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу. При цьому бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Невжиття уповноваженим на захист інтересів держави органом заходів із їх судового захисту призводить до несвоєчасного надходження коштів до державного та місцевих бюджетів, перешкоджає здійсненню державних програм з охорони довкілля, що є порушенням інтересів держави, насамперед у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Згідно з позовною заявою, ТОВ «Василівський завод МК» під час здійснення господарської діяльності порушено вимоги законодавства про охорону землі в частині незабезпечення її захисту від забруднення, що становить суспільний інтерес, пов`язаним із безпекою держави та з охороною довкілля.

Наявність бездіяльності компетентного органу та наявність підстав для представництва прокурором підтверджена документально.

Прокурор при зверненні до суду дотримався порядку, встановленого абз. 3 ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», попередньо звернувся до екологічної інспекції з листом щодо звернення до суду і дочекався протягом розумного строку відповідної реакції позивача і тільки потім подав даний позов до суду.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що Запорізька обласна прокуратура обґрунтовано у межах наданих повноважень звернулася у січні 2018 року до суду з цим позовом в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Запорізькій області.

Щодо підпису заступником прокурора області позову у порядку представництва інтересів держави в суді, слід зазначити наступне.

Так, позовна заява у даній справі підписана заступником прокурора області начальником управління представництва інтересів громадянина або держави в суді - Ю. Юрченко.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про прокуратуру» прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про прокуратуру» на прокуратуру покладається функція представництва інтересів держави в суді у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом

У свою чергу, ч. 3 ст. 53 ГПК України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор, зокрема, звертається до суду з позовною заявою.

Статтею 15 Закону України «Про прокуратуру» врегульовано статус прокурора та коло осіб, які такий статус мають. Зокрема, заступник керівника регіональної прокуратури.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 цього ж Закону прокурори в Україні мають єдиний статус незалежно від місця прокуратури в системі прокуратури України чи адміністративної посади, яку прокурор обіймає у прокуратурі.

Частиною 1 статті 24 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції на дату подання позову) право подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства надається Генеральному прокурору, його першому заступнику та заступникам, керівникам регіональних та місцевих прокуратур, їх першим заступникам та заступникам.

З огляду на вказані приписи законодавства, заступником прокурора Запорізької області Юрченком Ю. правомірно, у порядку представництва інтересів держави в суді, підписано позовну заяву в інтересах Державної екологічної інспекції у Запорізькій області до ТОВ «Василівський завод МК» про відшкодування шкоди.

На підтвердження повноважень заступника прокурора Запорізької області Юрченко Ю.С. прокурором надано належним чином завірена копія наказу про його призначення на посаду та зазначено про доступ до відповідної інформації на офіційному сайті Запорізької обласної прокуратури.

Отже, суд вважає, що позов підписано уповноваженою особою і підстав для залишення позову без розгляду не вбачається.

Доводи відповідача, викладені у клопотанні та доповненні до клопотання спростовуються вищевикладеним.

Слід також зазначити, що як зазначено прокуратурою судовий збір було оплачено заздалегідь, у зв`язку з обмеженням фінансування прокуратури на кінець календарного року.

Крім того, суд враховує, що касаційною інстанцією при передачі справи на новий розгляд питання підписання позову під сумнів не ставилось.

Керуючись ст.ст. 46, 53, 174, 234, 235, 255 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Василівський завод МК» про повернення позовної заяви прокурору залишити без задоволення.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення 20.04.2021.

3. Повний текст ухвали складено та підписано 22.04.2021.

Суддя А.О. Науменко