ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"16" квітня 2021 р. Справа № 911/378/17 (911/1063/21)

Господарський суд Київської області у складі судді Лопатіна А.В., розглянувши заяву Комунального підприємства Управління житлово-комунального господарства (07101, Київська область, м. Славутич, вул. Військових будівельників, 8; ) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Комунального підприємства Житлово-комунальний центр (07101, Київська область, м. Славутич, Київський квартал, 14; ) 2265,65 грн. боргу за договором підряду на виконання ремонтно-будівельних робіт від 19.04.2018 р. № 22.

встановив:

12.04.2021 р. до господарського суду Київської області надійшла заява Комунального підприємства Управління житлово-комунального господарства про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Комунального підприємства Житлово-комунальний центр 2265,65 грн. боргу за договором підряду на виконання ремонтно-будівельних робіт від 19.04.2018 р. № 22.

За змістом ст.ст. 147, 148 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 148 цього Кодексу. Судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною другою статті 12 ГПК України передбачено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до частини першої статті 150 ГПК України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником.

Згідно з приписами частини другої статті 150 ГПК України у заяві повинно бути зазначено: найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника; ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання; вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Відповідно до приписів п. 1 частини першої статті 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо, зокрема заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

Частиною другою вказаної статті ГПК України встановлено, що про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Згідно зі частиною четвертою статті 152 ГПК України суддя з метою визначення підсудності, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, не пізніше наступного дня з дня отримання заяви про видачу судового наказу перевіряє зазначене у заяві місцезнаходження боржника за відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Здійснивши аналіз чинного процесуального законодавства, змісту заяви про видачу судового наказу, судом встановлено, що заявником не дотримано вимог, зокрема ст. 150 ГПК України, що є підставою для відмови у видачі судового наказу.

Так, як зазначалось, у заяві повинно бути вказано, зокрема повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника (ст. 150 ГПК України).

Здійснивши перевірку дотримання заявником вищевказаних вимог, судом встановлено, що відповідно до відомостей, наявних в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань повне найменування боржника: "Комунальне підприємство "Житлово-комунальний центр" Славутицької міської ради" водночас заявником в реквізитах та в прохальній частині зазначеної заяви вказано найменування боржника: "Комунальне підприємство "Житлово-комунальний центр"", що не можна вважати належним дотриманням вищевказаних вимог процесуального законодавства в частині того, що заява про видачу судового наказу має містити саме повне найменування, зокрема боржника.

Крім того, заява Комунального підприємства Управління житлово-комунального господарства не містить відомостей щодо ідентифікаційного коду останнього в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України.

З огляду на все вищенаведене, керуючись приписами статті 152 ГПК України, суд відмовляє Комунальному підприємству Управління житлово-комунального господарства у видачі судового наказу про стягнення з Комунального підприємства "Житлово-комунальний центр" Славутицької міської ради боргу.

Разом з тим, суд доводить до відома заявника, що відповідно до частини першої ст. 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої ст. 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст.ст. 147, 148, 150, 152, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Відмовити Комунальному підприємству Управління житлово-комунального господарства (07101, Київська область, м. Славутич, вул. Військових будівельників, 8; ) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Комунального підприємства Житлово-комунальний центр Славутицької міської ради (07101, Київська область, м. Славутич, Київський квартал, 14; ) 2265,65 грн. боргу.

Ухвала господарського суду набирає законної сили в порядку статті 235 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала господарського суду підлягає оскарженню в порядку та строки, визначені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання 16.04.2021 р.

Суддя А.В. Лопатін