ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2021 місто Дніпро Справа № 912/1538/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач),

суддів Широбокової Л.П., Подобєда І.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Сінякевича Ігора Олександровича на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 17.11.2020 (повний текст складений 26.11.2020, суддя Поліщук Г.Б.) у справі №912/1538/20

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО", м. Київ

до відповідача Фізичної особи-підприємця Сінякевича Ігора Олександровича, м. Кропивницький

за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 , м. Кропивницький

про стягнення 170 332,60 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ВУСО" звернулося до Господарського суду Кіровоградської області із позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця Сінякевича Ігоря Олександровича на свою користь 170 332,60 грн. безпідставно набутого майна (грошових коштів) та нарахування інфляційних втрат та 3% річних за прострочення зобов`язання на суму заборгованості 170 332,60 грн. починаючи з 28.04.2020 до моменту виконання судового рішення (остаточна сума інфляційних втрат та 3% річних, що підлягає стягненню розраховується органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду, шляхом множення суми боргу (170 332,60 грн.) на 3% річних та на сукупний індекс інфляції, визначений за період з 28.04.2020 до моменту його виконання рішення).

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 17.11.2020 у справі №912/1358/20 позов задоволено частково: з Фізичної особи-підприємця Сінякевича Ігоря Олександровича стягнуто на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" 170 332,60 грн. безпідставно набутого майна (грошових коштів), 2 554,99 грн. судового збору; ухвалено органу (особі), що проводитиме примусове виконання рішення Господарського суду від 17.11.2020 у справі №912/1538/20 здійснювати нарахування 3% річних на суму боргу в розмірі 170 332,60 грн. з 28.04.2020 до моменту виконання цього рішення, за формулою: С х 3 х Д : К : 100, де: С- сума непогашеної заборгованості; Д - кількість днів прострочення; К - кількість днів у році, в якому наявна непогашена заборгованість; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що матеріалами справи підтверджується факт направлення позивачем повідомлення про розірвання договору про співробітництво від 28.08.2017 з ініціативи замовника, право на яке передбачено приписами частини 4 статті 849 Цивільного кодексу України. Як зазначено у рішенні місцевого господарського суду, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази виконання відповідачем зобов`язань за договором про співробітництво від 28.08.2017, передачі їх результатів з актами виконаних робіт на сплачену суму 170 332,60 грн., тому враховуючи наявність надісланого позивачем на адресу Фізичної особи-підприємця Сінякевича Ігоря Олександровича повідомлення про розірвання договірних відносин, вказані обставини свідчать про припинення правовідносин сторін.

Враховуючи, що спірний договір між сторонами розірвано, місцевий господарський суд дійшов до висновку, що сума одержаної відповідачем попередньої оплати за роботи, які виконані не були, набуті відповідачем безпідставно, тому наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача відповідно до вимог статті 1212 Цивільного кодексу України 170 332,60 грн. безпідставно набутих коштів.

Посилаючись на приписи до статті 625 Цивільного кодексу України та частини 10 статті 238 Господарського процесуального кодексу України, місцевий господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення заявленого позивачем клопотання шляхом зазначення у рішенні про нарахування трьох відсотків річних на суму основного боргу до моменту виконання рішення суду у цій справі.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення безпідставно набутих коштів, місцевий господарський суд відхилив доводи відповідача про виконання робіт за договором про співробітництво від 28.08.2017 в частині ремонту транспортних засобів Fiat Nuovo Doblo, ВАЗ 212114 та про відсутність скарг власників вказаних транспортних засобів. Так, надані відповідачем заказ-наряд №24001 від 22.01.2019 на ремонт автомобіля Fiat Doblo та акт виконаних робіт від 23.08.2019 (Fiat Doblo, замовник ОСОБА_4), акт виконаних робіт від 03.12.2019 (ВАЗ 212114, замовник ОСОБА_3 ) підписані тільки Фізичною особою-підприємцем Сінякевичем І.О., підписи клієнтів на вказаних документах відсутні.

Разом з тим, в матеріалах справи наявна заява гр. ОСОБА_3 від 21.02.2020 про непроведення відповідачем робіт з відновлювального ремонту його автомобіля, у зв`язку з чим автомобіль було забрано своїми силами, внаслідок чого позивачем згідно платіжного доручення від 05.03.2020 №6589 перераховано ОСОБА_3 83 974,60 грн. страхового відшкодування згідно страхового акту №09501-02 від 14.08.2019. Наданий відповідачем акт виконаних робіт від 03.12.2019, на якому міститься запис ОСОБА_3 від 23.10.2020 про відсутність претензій, зроблено після отримання від страхової компанія страхового відшкодування у розмірі 83 974,60 грн.

Також в матеріалах справи наявна досудова вимога гр. ОСОБА_1 , власника автомобіля Fiat Doblo, адресована Приватному акціонерному товариству "Страхова компанія "ВУСО", відповідно до якої останній вимагає терміново перерахувати на його рахунок грошову суму в розмірі 70 232,00 грн. у зв`язку з неналежним виконанням СТО робіт з ремонту автомобіля.

Не погодившись із рішенням місцевого господарського суду, Фізична особа-підприємець Сінякевич Ігор Олександрович звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, якою просить скасувати рішення Господарського суду Кіровоградської області від 17.11.2020 у справі №912/1538/20 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевий господарський суд дійшов до помилкового висновку про наявність підстав для відмови позивача від договору та, відповідно, припинення правовідносин за договором про співробітництво від 28.08.2017. Апелянт зазначає, що на виконання зобов`язань за договором про співробітництво від 28.08.2017 в частині виконання ремонтних робіт автомобіля ВАЗ 212114 ним були придбані запчастини згідно з видатковими накладними №0806/2 від 05.02.2019, складено калькуляцію від 05.08.2019, за результатами виконаних робіт складено акт виконаних робіт від 03.12.2019, тому підстави для розірвання договору з причин невиконання робіт з ремонту автомобіля ВАЗ 212114 відсутні. Також апелянт не погоджується із доводами про порушення ним зобов`язань за договором в частині виконання ремонту автомобіля Fiat Doblo як такі, що не підтверджені належними доказами.

Апелянт посилається на відсутність порушень ним зобов`язань за про співробітництво від 28.08.2017 та, відповідно, відсутність підстав для розірвання договору позивачем. Апелянт зазначає, що ним виконано ремонт транспортних засобів Fiat Nuovo Doblo, ВАЗ 212114 , тому відсутні підстави для стягнення 170 332,60 грн., які перераховані на ремонт вищезазначених транспортних засобів, як безпідставно набутих з відповідача на користь позивача.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 22.02.2021 (колегією суддів: головуючий Орєшкіна Е.В. (доповідач), судді: Широбокової Л.П., Подобєда І.М.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Сінякевича Ігора Олександровича на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 17.11.2020 у справі №912/1538/20, розгляд скарги призначений у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, в порядку письмового провадження.

01.03.2021 від Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечує та просить залишити рішення місцевого господарського суду без змін. Вказує, що апеляційна скарга містить ті ж доводи, які були викладені у відзиві на позовні заяву та яким надана оцінка місцевим господарським судом під час ухвалення рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи (частина 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України)

Враховуючи, що ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, апелянтом не наведено конкретних обставин справи, які перешкоджали б розгляду апеляційної скарги, апеляційний господарський суд здійснює перегляд оскаржуваного рішення суду першої інстанції без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Апеляційний господарський суд, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши правильність висновків місцевого господарського суду, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 28.08.2017 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ВУСО" (Страхова компанія) та Фізичною особою-підприємцем Сінякевичем Ігорем Олександровичем (СТО) укладено договір про співробітництво, відповідно до пункту 1.1 якого предметом цього договору є співробітництво Страхової компанії і СТО в області забезпечення додаткових гарантій фінансової стабільності, прибутковості і безпеки сторін.

Згідно з пунктом 1.4 договору СТО здійснює ремонт пошкоджених транспортних засобів клієнтів:

- третіх осіб, з якими Страховою компанією було укладено договори добровільного страхування транспортних засобів;

- потерпілих, яким була заподіяна майнова шкода в результаті дорожньо-транспортної пригоди за участю осіб, які уклали із Страховою компанією договори добровільного або обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а Страхова компанія оплачує вартість робіт на умовах договору.

Пунктом 3.1 договору передбачено, що підставою для початку проведення робіт СТО є згода клієнта, відкрите замовлення - наряд і акт приймання транспортного засобу (за формою, визначеною СТО самостійно), підписані клієнтом і СТО.

Клієнт зобов`язаний перевірити якість та обсяг виконаних робіт СТО по заказу-наряду в момент їх прийняття, про що складається акт приймання-передачі виконаних робіт (або закривається заказ-наряд), який підписується уповноваженими представниками СТО та клієнта. Такий акт чи заказ-наряд складається в двох екземплярах, по одному екземпляру для СТО та клієнта; дата підписання акта виконаних робіт (чи закриття заказу-наряду) є датою закінчення виконання робіт по ремонту автомобіля клієнта; за запитом Страхової компанії СТО зобов`язана надати завірену копію акта виконаних робіт або заказу-наряду (пункт 3.2 договору).

Відповідно до пункту 4.1 договору вартість робіт по ремонту автомобіля клієнта розраховується виходячи із прейскуранта цін на агрегати, запасні частини та інші матеріали, діючих на дату відкриття заказу-наряду, а також вартості конкретної роботи згідно з розцінками СТО.

Згідно з пунктом 4.2 договору розрахунок за виконані роботи по ремонту автомобіля клієнта здійснюється Страховою компанією, згідно з умовами конкретного договору страхування в межах суми страхового відшкодування на підставі підписаного заказу-наряду; різницю між сумою, перерахованою Страховою компанією за виконані роботи по ремонту автомобіля клієнта та повною вартістю таких робіт клієнт сплачує самостійно; клієнт може здійснити оплату вартості робіт по ремонту автомобіля в повному обсязі за власні кошти, питання, щодо компенсації таких витрат клієнт та Страхова компанія вирішують самостійно без участі СТО.

Цей договір вступає в силу з моменту підписання і може бути змінений, доповнений чи припинений за взаємною згодою сторін шляхом підписання додаткових угод, що є невід`ємною частиною даного договору (пункт 7.1 договору).

На підставі страхового акту №02096-02 від 26.02.2019 Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ВУСО" для проведення відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, застрахованого у позивача, а саме Fiat Nuovo Doblo, державний номер НОМЕР_1 , з урахуванням виставленого відповідачем рахунку №24001/1, перераховано згідно платіжного доручення №4814 від 27.02.2019 грошові кошти у розмірі 86 358,00 грн.

Також, на підставі страхового акту №09501-02 від 14.08.2019 для проведення відновлюваного ремонту автомобіля Lada 2121, державний номер НОМЕР_2 позивачем на підставі рахунку №0806/2 перераховано відповідачу 83 974,60 грн., що підтверджується платіжним дорученням №21636 від 14.08.2019.

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ВУСО" зверталося до Фізичної особи-підприємця Сінякевича Ігора Олександровича з вимогами від 28.01.2020 №611 та від 27.11.2019 №9821 про повернення перерахованого страхового відшкодування.

У зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору та непроведенням ремонтних робіт по відновленню пошкоджених транспортних засобів, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ВУСО" 28.04.2020 направило Фізичній особі-підприємцю Сінякевичу Ігорю Олександровичу повідомлення від 27.04.2020 №1962 про розірвання з 27.04.2020 договору від 28.08.2017 та вимогою негайно повернути грошові кошти в сумі 170 332,60 грн. на його рахунок.

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ВУСО" посилається на неповернення Фізичною особою-підприємцем Сінякевичем Ігорем Олександровичем 170 332,60 грн. грошових коштів, перерахованих на підставі договору про співробітництво від 28.08.2017 на виконання ремонту транспортних засобів Fiat Nuovo Doblo, державний номер НОМЕР_1 та Lada 2121, державний номер НОМЕР_2 .

Відповідно до статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Укладений між сторонами договір про співробітництво від 28.08.2017 за своєю правовою природою є договором підряду, відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 61 Цивільного кодексу України та Глави 33 Господарського кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно статей 173, 174, 175 Господарського кодексу України, статей 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частин 1, 2 статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

На виконання умов договору на підставі платіжних доручень №4814 від 27.02.2019 та №21636 від 14.08.2019 позивач перерахував на користь відповідача передоплату у розмірі 170 332,60 грн.

За приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Позивач посилається на те, що відповідач відновлювальні роботи з ремонту транспортних засобів Fiat Nuovo Doblo, державний номер НОМЕР_1 та Lada 2121, державний номер НОМЕР_2 не виконав.

Відповідно до пункту 3.2 договору клієнт зобов`язаний перевірити якість та обсяг виконаних робіт СТО по заказу-наряду в момент їх прийняття, про що складається акт приймання-передачі виконаних робіт (або закривається заказ-наряд), який підписується уповноваженими представниками СТО, та клієнта; даний акт чи заказ-наряд складається в двох екземплярах, по одному екземпляру для СТО та клієнта; дата підписання акта виконаних робіт (чи закриття заказу-наряду) є датою закінчення виконання робіт по ремонту автомобіля клієнта.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Частиною другою статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України" визначено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Місцевий господарський суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановив, що на підтвердження виконання зобов`язань за договором відповідачем надано до суду заказ-наряд №24001 від 22.01.2019 на ремонт автомобіля Fiat Doblo та акт виконаних робіт від 23.08.2019 (Fiat Doblo, замовник ОСОБА_4); акт виконаних робіт від 03.12.2019 (ВАЗ 212114, замовник ОСОБА_5). Між тим, вказані документи підписані тільки Фізичною особою-підприємцем Сінякевичем Ігорем Олександровичем, підписи клієнтів на вказаних документах відсутні.

Разом з тим, в матеріалах справи наявна заява ОСОБА_3 від 21.02.2020, адресована Приватному акціонерному товариству "Страхова компанія "ВУСО", якою повідомлено, що Фізичною особою-підприємцем Сінякевичем Ігорем Олександровичем не проведено роботи з відновлювального ремонту його автомобіля, у зв`язку з чим автомобіль було забрано своїми силами; зазначив, що акти виконаних робіт ним не підписувались.

У відповідь на дану заяву, Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ВУСО" перераховано гр. ОСОБА_3 згідно з платіжним дорученням від 05.03.2020 №6589 суму страхового відшкодування згідно страхового акту №09551/1-02 від 05.03.2020 у розмірі 83 974,60 грн.

26.10.2020 Фізичною особою-підприємцем Сінякевичем Ігорем Олександровичем надано до суду копію акту виконаних робіт від 03.12.2019, на якій міститься запис гр. ОСОБА_3 від 23.10.2020, що останній підтверджує факт виконання робіт згідно акту від 03.12.2019; претензій до Фізичної особи-підприємця Сінякевича Ігора Олександровича та Страхової компанії "ВУСО" не має.

Між тим, відмітку про відсутність претензій до позивача та відповідача гр. ОСОБА_3 зроблено після отримання від Страхової компанія страхового відшкодування у розмірі 83 974,60 грн.

Також, в матеріалах справи наявна вимога гр. ОСОБА_1 , власника автомобіля Fiat Doblo, адресована Приватному акціонерному товариству "Страхова компанія "ВУСО", відповідно до якої вимагається терміново перерахувати на його рахунок грошову суму в розмірі 70 232,00 грн., у зв`язку з неналежним виконанням СТО робіт з ремонту автомобіля.

Наведене спростовує твердження відповідача, що позивачем не надано доказів на підтвердження наявності скарг з боку власників транспортних засобів.

Місцевий господарський суд дійшов до висновку, що відповідач не надав доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про виконання взятих на себе зобов`язань за договором в частині виконання робіт з ремонту транспортних засобів.

Натомість, позивачем надано документи, що підтверджують перерахування на рахунок відповідача грошових коштів у розмірі 86 358,00 грн. та 83 974,60 грн., як страхове відшкодування по клієнтам ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Відповідно до статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Статтею 188 Господарського кодексу України передбачено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Отже, за змістом наведених норм, розірвання господарського договору може бути вчинено як за згодою сторін, так і у разі односторонньої відмови від нього. За загальним правилом, розірвання договору в односторонньому порядку не допускається, однак окремі договірні відносини допускають можливість одностороннього розірвання договору. Повноваження сторони на одностороннє розірвання договору можуть бути передбачені законом або безпосередньо в договорі та можуть як ставитись в залежність від вчинення/невчинення сторонами договору певних дій, так і без будь-яких додаткових умов (безумовне право сторони на відмову від договору).

Одностороння відмова від договору не потребує узгодження та як самостійний юридичний факт зумовлює його розірвання. У випадках, коли право на односторонню відмову у сторони відсутнє, намір розірвати договір може бути реалізований лише за погодженням з іншою стороною, оскільки одностороннє розірвання договору не допускається, а в разі недосягнення сторонами домовленості щодо розірвання договору - за судовим рішенням на вимогу однієї із сторін.

Відповідно до статті 849 Цивільного кодексу України замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника. Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника.

Таким чином, замовнику законом надано право відмовитись від договору у будь-який час до закінчення роботи і визначене цією нормою право не може бути обмежене.

Матеріалами справи підтверджується факт направлення позивачем повідомлення про розірвання договору з ініціативи замовника, право на яке передбачено приписами частиною 4 статті 849 Цивільного кодексу України.

Як зазначено в рішенні місцевого господарського суду, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази виконання відповідачем зобов`язань за договором про співробітництво від 28.08.2017, передачі їх результатів з актами виконаних робіт, у тому числі на сплачену суму 170 332,60 грн., тому враховуючи вищевказані норми права та наявність надісланого позивачем на адресу Фізичної особи-підприємця Сінякевича Ігоря Олександровича повідомлення про розірвання договірних відносин, вказані обставини свідчать про припинення правовідносин сторін.

Відповідно до частини 2 статті 570 Цивільного кодексу України якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона є авансом. Однак, з припиненням дії договору підряду така грошова сума втрачає ознаки авансу та стає майном (грошовими коштами), набутими підрядником без достатньої правової підстави.

Згідно з частиною 1 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відтак, зазначена норма застосовується за наявності сукупності таких умов: набуття (збереження) майна (майном також є грошові кошти) однією особою за рахунок іншої; відсутність для цього підстав; або коли така підстава згодом відпала. Випадок, коли зобов`язання було припинено на вимогу однієї із сторін відповідно до закону чи умов договору належить до таких підстав.

Аналогічних правових висновків щодо застосування положень частини 4 статті 849 Цивільного кодексу України та можливість стягнення з відповідача на користь позивача коштів внесеної передоплати після припинення дії договору підряду дійшов Верховний Суд в постановах від 10.05.2018 у справі №916/1591/17, від 11.11.2018 у справі №910/13332/17, від 14.06.2018 у справі №912/2709/17, від 15.02.2019 №910/21154/17.

Враховуючи, що спірний договір між сторонами розірвано, місцевий господарський суд дійшов до висновку, що сума одержаної відповідачем попередньої оплати за роботи, які виконані не були, набуті відповідачем безпідставно.

Доказів повернення відповідачем одержаних від позивача сум суду не надано.

З урахуванням викладеного, місцевий господарський суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача 170 332,60 грн. безпідставно набутих коштів відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу.

Апелянт не погоджується із таким висновком місцевого господарського суду, посилаючись на відсутність порушень ним зобов`язань за договором про співробітництво від 28.08.2017 та, відповідно, відсутність підстав для розірвання договору позивачем. Апелянт зазначає, що ним виконано ремонт транспортних засобів Fiat Nuovo Doblo, ВАЗ 212114 , тому відсутні підстави для стягнення 170 332,60 грн., які перераховані на ремонт вищезазначених транспортних засобів, як безпідставно набутих з відповідача на користь позивача.

За доводами апелянта, місцевим господарським судом не надано належної оцінки доказам, поданим відповідачем на підтвердження виконання зобов`язань за договором про співробітництво від 28.08.2017 в частині виконання ремонтних робіт транспортних засобів Fiat Nuovo Doblo, ВАЗ 212114.

Між тим, в рішенні місцевого господарського суду міститься детальна оцінка поданим відповідачем доказам на підтвердження виконання робіт та встановлено, що заказ-наряд №24001 від 22.01.2019 на ремонт автомобіля Fiat Doblo та акт виконаних робіт від 23.08.2019 (Fiat Doblo, замовник ОСОБА_4); акт виконаних робіт від 03.12.2019 (ВАЗ 212114, замовник ОСОБА_5) підписані тільки Фізичною особою-підприємцем Сінякевичем Ігорем Олександровичем, підписи клієнтів на вказаних документах відсутні. На копії акту виконаних робіт від 03.12.2019 міститься запис гр. ОСОБА_3 від 23.10.2020, що останній підтверджує факт виконання робіт згідно акту від 03.12.2019; претензій до Фізичної особи-підприємця Сінякевича Ігора Олександровича та Страхової компанії "ВУСО" не має, між тим, таку відмітку зроблено після отримання від Страхової компанія страхового відшкодування у розмірі 83 974,60 грн.

Натомість, в матеріалах справи містяться заяви власників транспортних засобів Fiat Nuovo Doblo, ВАЗ 212114 до Страхової компанії "ВУСО" про невиконання Фізичною особою-підприємцем Сінякевичем Ігорем Олександровичем ремонтних робіт з вимогою здійснити виплату страхового відшкодування; докази виплати власникам транспортних засобів страхового відшкодування (замість оплати відновлювального ремонту транспортних засобів).

Апеляційний господарський суд погоджується із висновком місцевого господарського суду про недоведеність відповідачем належними доказами виконання зобов`язань за договором про співробітництво від 28.08.2017 в частині виконання ремонтних робіт транспортних засобів Fiat Nuovo Doblo, ВАЗ 212114, тобто в порядку передбаченому договором.

Позивачем також заявлено про нарахування інфляційних витрат та 3% річних за прострочення зобов`язання на суму заборгованості 170 332,60 грн., починаючи з 28 квітня 2020 року до моменту виконання судового рішення. Остаточна сума інфляційних втрат та 3% річних, що підлягає стягненню, розраховується органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду, шляхом множення суми боргу (170 332,60 грн.) на 3% річних та на сукупний індекс інфляції, визначений за період з 28.04.2020 до моменту його виконання рішення.

За приписами частини 10 статті 238 Господарського процесуального кодексу України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI цього Кодексу.

У зв`язку з тим, що інфляційні втрати за своєю сутністю до відсотків віднести не можна, місцевий господарський суд дійшов до висновку про можливість застосувати механізм нарахування, визначений частиною 10 статті 238 Господарського процесуального кодексу України, виключно щодо 3% річних.

Апеляційна скарга доводів щодо застосування частини 10 статті 238 Господарського процесуального кодексу України не містить, непогодження в цій частині стосуються лише як безпідставність задоволення вимог про стягнення 170 332,60 грн.

Враховуючи, що апеляційний господарський суд погодився із висновком місцевого господарського суду про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача 170 332,60 грн. безпідставно набутих коштів, апеляційний господарський суд погоджується із висновком місцевого господарського суду про можливість застосування частини 10 статті 238 Господарського процесуального кодексу України в частині нарахування 3% річних.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта, наведені в обґрунтування апеляційної скарги.

Таким чином, апеляційний господарський суд вбачає підстави, передбачені статтею 276 Господарського процесуального кодексу України, для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. 129, ст. 276, ст. 282, ст. 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Сінякевича Ігора Олександровича на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 17.11.2020 у справі №912/1538/20 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 17.11.2020 у справі №912/1538/20залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Фізичну особу-підприємця Сінякевича Ігора Олександровича.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, зазначених у пункті 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 16.04.2021.

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя Л.П. Широбокова

Суддя І.М. Подобєд

У зв`язку з припиненням відправлення поштової кореспонденції в Центральному апеляційному господарському суді, копії постанови Центрального апеляційного господарського суду від 16.04.2021 у справі №912/1538/20 поштою не надсилаються.

Надіслати копії цієї постанови на електронні адреси (за наявної в матеріалах справи інформації) Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" (), представника Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" Шиліна Володимира Анатолійовича (ІНФОРМАЦІЯ_2), представника Фізичної особи-підприємця Сінякевича Ігора Олександровича адвоката Клімічева Олексія Олександровича ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Про прийняття постанови Центрального апеляційного господарського суду від 16.04.2021 у справі №912/1538/20 повідомити третю особу телефонограмою та/або шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Центрального апеляційного господарського суду.