РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.04.2021Справа № 910/1143/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) господарську справу

За позовом Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" (61037, м.Харків, вул. Плеханівська, 126, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Меркурій-Прогрес" (02152, м.Київ, пр. Павла Тичини, б.28, )

про стягнення 85 628,59 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут" звернулось із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Меркурій-Прогрес" про стягнення 81906,88 грн заборгованості, що виникла у зв`язку із невиконанням зобов`язань з оплати за спожиту електричну енергію по договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 4-2263С від 01.01.2019, що є публічним договором приєднання на умовах комерційної пропозиції № 9, за листопад 2020 та грудень 2020, 3230,38 грн пені, 255,88 грн 3% річних, 235,45 грн інфляційних втрат.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 29.01.2021 позов залишив без руху та встановив строк для усунення недоліків позову у визначений спосіб.

15.02.2021 позивач засобами поштового зв`язку подав до суду заяву про усунення недоліків позову, в якій виклав клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 17.02.2021 відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, надав строк учасникам справи для реалізації процесуальних прав.

Судом встановлено належне повідомлення сторін про розгляд справи, зокрема ухвалу суду про відкриття провадження у справі від 17.02.2021 позивач отримав поштовим відправленням № 430 - 01.03.2021.

Відповідач правом на подачу відзиву на позов не скористався, ухвала суду від 17.02.2021 була надіслана відповідачу на адресу згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та повернена до суду 04.03.2021 з зазначенням причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». Будь-яких заяв про зміну місцезнаходження відповідача до суду не надходило.

Відповідно до п. 5 ч. 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно положень ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно положень ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи належне повідомлення сторін про розгляд справи, визначений процесуальний строк для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд вбачає за можливе здійснити розгляд справи за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

У зв`язку з відокремлення функції з розподілу електричної енергії від функцій постачання електричної енергії, що визначено положеннями Закону України "Про ринок електричної енергії" від 13.04.2017 (далі - Закон), з 01.01.2019 постачальником електричної енергії за вільними цінами на підставі Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 19.06.2018 № 505 та постачальником універсальних послуг на території Харківської області у відповідності до Постанови НКРЕКП від 26.10.2018 № 1268 є Приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут" (позивач).

Відповідно до статті 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" (далі - Закон) учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах.

Постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами (стаття 56 Закону).

Згідно з п.п. 3.2.5 "Правил роздрібного ринку електричне енергії" (далі - Правила), затверджених Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 укладення споживачем договору про постачання електричної енергії споживачу відбувається шляхом приєднання споживача до договору на умовах обраної споживачем комерційної пропозиції, для чого споживач подає такому електропостачальнику заяву-приєднання. У відповідності до п. 3.1.7 Правил електропостачальник має надати письмовий примірник договору, підписаний з його боку лише на вимогу споживача.

Договір між електропостачальником та споживачем укладається шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником.

Публічний договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг розміщений на офіційному сайті ПрАТ "Харківенергозбут": zbutenergo.kharkov.ua.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Меркурій-Прогрес» шляхом фактичного споживання електричної енергії за січень 2019 року згідно поданої відомості про витрати електричної енергії за січень 2019 року, яка підписана та скріплена печаткою відповідача, та часткової оплати, приєднався до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг на умовах комерційної пропозиції № 9 для установ та організацій, які утримуються за рахунок коштів (внесків) населення.

Отже, початком постачання електричної енергії визначено січень 2019 року.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачу було присвоєно особовий рахунок № 2263. У програмному комплексі позивача з обліку юридичних споживачів електричної енергії договір з відповідачем зареєстровано за реквізитами № 4-2263С від 01.01.2019 (далі - договір).

Відповідно до п. 2.1 договору, постачальник (ТОВ «Харківенергозбут») продає електричну енергію споживачу (ТОВ «Меркурій-Прогрес») для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Положеннями п. 5.1. договору встановлено, що споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 3 до цього договору.

За умовами пункту 5.8. договору розрахунковим періодом є календарний місяць.

Згідно п. 3 додатку № 3 до договору оплата електричної енергії, в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, здійснюється споживачем один раз за фактичний обсяг відпущеної електричної енергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом), на підставі виставленого рахунка споживачу постачальником, в якому зазначаються сума до сплати за електричну енергію, в тому числі послуги з розподілу електричної енергії.

У разі відсутності графіка погашення заборгованості та при відсутності у платіжному документі у реквізиті «Призначення платежу» посилань на період, за який здійснюється оплата, або перевищення суми платежу, необхідної для цього періоду, ці кошти, перераховані споживачем за електричну енергію, постачальник має право зарахувати як погашення існуючої заборгованості споживача з найдавнішим терміном її виникнення.

Відповідно до п. 4 додатку № 3 до договору рахунок за спожиту електричну енергію надається споживачу протягом 5 робочих днів від дня закінчення розрахункового періоду.

Рахунок за спожиту електричну енергію має бути оплачений протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунка споживачем.

Рахунки на оплату надаються споживачу у відповідних структурних підрозділах постачальника. В разі неотримання споживачем рахунків постачальник направляє рахунки споживачу поштовим зв`язком. У такому разі рахунки вважаються отриманими споживачем з дня їх відправлення.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем виставлено відповідачу рахунки на оплату електроенергії за жовтень 2019-грудень 2020, які відповідно до поданих Книг реєстрації і видачі рахунків та актів приймання-передачі за спожиту електроенергію отримані уповноваженим представником позивача та засвідчено підписом.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач вказує, що відповідач свої зобов`язання з оплати вартості спожитої електроенергії по рахунках за листопад 2020 та грудень 2020 не виконав належним чином та у повному обсязі, у зв`язку із чим у нього виникла заборгованість у сумі 81 906,88 грн, також позивачем нараховано 3230,38 грн пені, 255,88 грн 3% річних, 235,45 грн інфляційних втрат прострочення виконання зобов`язання.

За змістом ст.ст. 11, 509, 627 Цивільного Кодексу України та ст. 179 Господарського кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема, з правочинів. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Майново-господарські зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають на підставі договорів. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Укладений між сторонами договір № 4-2263С від 01.01.2019 за своїм змістом є договором енергопостачання та належною правовою підставою для виникнення у сторін взаємних прав та обов`язків, обумовлених цим договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України закріплено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається із матеріалів справи, на виконання умов договору позивачем поставлено електричну енергію та виставлено для оплати рахунки за жовтень 2019-грудень 2020, зобов`язання по оплаті який відповідач не виконав своєчасно та у повному обсязі.

В розумінні п.4 додатку №3 - Комерційна пропозиція №9 до договору визначено строк оплати рахунку за спожиту електричну енергію: 5 робочих днів від дня закінчення розрахункового періоду. Розрахунковим періодом є календарний місяць

Таким чином, строк оплати по рахунках за вказані позивачем періоди: листопад 2020 та грудень 2020, які є предметом розгляду даної справи в частині вимог про стягнення 81906,88 грн основного боргу, є таким що настав 30.10.2020 та 31.12.2020.

Відповідач доказів оплати заявленої позивачем суми 81906,88 грн заборгованості за спожиту електричну енергію по рахунках за листопад-грудень 2020 не надав, стверджувань позивача не спростував, підстав звільнення від оплати не довів.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення вказаних вимог у повному обсязі.

Також позивачем нараховано до стягнення з відповідача 3230,38 грн пені, 255,88 грн 3% річних, 235,45 грн інфляційних втрат.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до п. 5.11 договору у разі порушення споживачем строків оплати за цим договором постачальник має право вимагати сплату пені. Пеня нараховується за кожен день прострочення оплати. Споживач сплачує за вимогою постачальника пеню в порядку та розмірі, що зазначається у комерційній пропозиції.

Згідно п. 7 додатку № 3 до договору у разі порушення споживачем строків оплати електричної енергії в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, передбачених п. 4 комерційної пропозиції постачальник проводить нарахування за весь час прострочення у тому числі за день оплати пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який здійснюється нарахування. від суми боргу, за кожен день прострочки.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Умовами договору та комерційної пропозиції № 9 не визначено інший розмір процентів.

Відповідно до пояснень та розрахунку позивача, доданого до заяви про усунення недоліків позову, ним нараховано 3230,38 грн пені за прострочення виконання зобов`язання з оплати вартості поставленої електричної енергії у жовтні 2019-лютому 2020, 255,88 грн 3% річних за прострочення виконання зобов`язання з оплати вартості поставленої електричної енергії у січні-лютому 2020 (період прострочення березень-травень 2020), 235,45 грн інфляційних втрат за лютий 2020 (прострочення березень 2020).

Здійснивши перевірку вказаних вимог, суд дійшов висновку про задоволення вказаних вимог в межах заявлених вимог.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідач письмового відзиву, конррозрахунку заявлених вимог, доказів звільнення від відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, суду не надав, стверджувань позивача не спростував.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищенаведене, оцінивши всі надані докази, документи та пояснення в їх сукупності, зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм та межі заявлених вимог, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Згідно з положеннями ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 86, 129, 233, 236-240, 250-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Меркурій-Прогрес" (02152, м.Київ, пр. Павла Тичини, б.28, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" (61037, м.Харків, вул. Плеханівська, 126, ) 81906 (вісімдесят одну тисяч дев`ятсот шість) грн. 88 коп заборгованості, 3230 (три тисячі двісті тридцять) грн. 38 коп пені, 255 (двісті п`ятдесят п`ять) грн. 88 коп 3% річних, 235 (двісті тридцять п`ять) грн. 45 коп інфляційних втрат, 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України та може бути оскаржене до апеляційної інстанції в строки та порядку передбаченому розділом ІV ГПК України.

Суддя О.М.Ярмак