ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
19.04.2021 Справа № 914/293/21
Господарський суд Львівської області у складі судді Синчука М.М., за участю секретаря судового засідання Кравчук І.В., розглянувши матеріали заяви (вх.№1310/20 від 29.03.2021р.) представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Кіілто - клей» про ухвалення додаткового рішення
у справі № 914/293/21
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Кіілто - клей», м.Київ
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Тімбер процесінг», с.Розвадів, Миколаївський район, Львівська область
про: стягнення заборгованості 56 048, 78 грн.
Представники учасників справи:
Позивача: не з`явився;
відповідача: не з`явився.
На розгляді Господарського суду Львівської області перебувала справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кіілто - клей» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тімбер процесінг» про стягнення заборгованості 56 048, 78 грн.
Рух справи відображено в попередніх ухвалах суду.
Ухвалою суду від 05.04.2021р. заяву (вх.№1310/20 від 29.03.2021р.) представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Кіілто - клей» про ухвалення додаткового рішення призначено до розгляду в судовому засіданні на 19.04.2021 року о 11:40 год.
Ухвалою суду від 19.04.2021р. задоволено клопотання представника позивача про участь в судовому засіданні 19.04.2021р. у справі №914/293/21 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
У судове засідання 19.04.2021р. представники учасників справи не з`явились.
Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважити повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження №11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).
Відповідно до положень ч.3, 4 статті 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
У судовому засіданні 19.04.2021р. судом ухвалено додаткове рішення.
Обставини, встановлені судом.
Як вбачається з матеріалів справи, представництво інтересів позивача в ході розгляду справи №914/293/21 здійснював адвокат Зорін О.В.
Так, до позовної заяви представником позивача долучено ордер на надання правничої (правової) допомоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Кіілто - клей» адвокатом Зоріним О.В.; копію адвокатського посвідчення та свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю Зоріна О.В.
Також представником позивача у позовній заяві, відповідно до вимог частини 1 статті 124 ГПК України надано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які Позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
Представником позивача зазначено, що станом на дату звернення до суду, попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат Позивача складається з витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000 грн. 00 коп. та витрат по сплаті судового збору з судового збору у розмірі 2 270 грн. 00 коп.; докази розміру судових, витрат (зокрема, витрат на професійну правничу допомогу та витрат пов`язаних з проведенням експертизи, у випадку проведення такої) будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Двадцять другого березня дві тисячі двадцять першого року господарським судом ухвалено рішення у справі №914/293/21, яким: позовні вимоги задоволено; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Тімбер процесінг» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кіілто - клей» заборгованість у розмірі 56 048,78 грн., з яких: 51 682,21 грн. - основна сума боргу; 2 688,67 грн. - інфляційних втрат; 1 677,90 грн. - 3% річних; а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 270, 00 грн.
Канцелярією Господарського суду Львівської області зареєстровано заяву (вх.№1310/20 від 29.03.2021р.) представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Кіілто - клей» про ухвалення додаткового рішення.
Згідно п.1, 2 Додаткової угоди №06 віл 24.12.2020р., укладеної між адвокатським об`єднанням «Армадум груп» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кіілто-клей» до Договору №LS-17/22-04/19 про надання юридичних послуг від 26.04.2019р. Сторони домовилися, що ArmadumGroup надає Клієнту юридичні послуги щодо наступного: 1.1 Підготовка позовної заяви та інших необхідних документів для подачі позову до ТОВ «ТІМБЕР ПРОЦЕСІНГ». 1.2. Представництво інтересів Клієнта в Господарському суді Львівської області (в першій інстанції) у справі за позовом до ТОВ «ТІМБЕР ПРОЦЕСІНГ» . 2. Вартість послуг ArmadumGroup складає: 2.1. Вартість послуг ArmadumGroup за виконання завдання, що вказані в пунктах 1.1. та 1.2. даної Додаткової угоди, складає 12 000,00 грн. (дванадцять тисяч гривень 00 копійок) без ПДВ.
В матеріалах справи міститься акт 20/03 приймання-передачі викопаних робіт (послуг) від 24 березня 2021 р., складений між адвокатським об`єднанням та позивачем про те, що Виконавець виконав та передав, а Замовник прийняв у повному обсязі наступні роботи: підготовка позовної заяви та інших необхідних документів для подачі позову до ТОВ «ТІМБЕР ПРОЦЕСІНГ»; Представництво інтересів Клієнта в Господарському суді Львівської області (в першій інстанції) у справі за позовом до TOB «ТІМБЕР ПРОЦЕСІНГ». Загальна вартість робіт (послуг) становить 12 000,00 грн.
Позиція суду.
Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Положеннями статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Відповідно до ч. 2 5 ст. 126 ГПК України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони (постанова об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19).
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 Господарського процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.
Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Касаційного господарського суду від 16.07.2020 у справі № 909/452/19, 02.11.2020 у справі № 922/3548/19 та 18.11.2020 у справі № 923/1121/17.
Виходячи з аналізу положень статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту адвокат отримує винагороду у вигляді гонорару, обчислення якого, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Водночас, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань, з урахуванням складності справи, кваліфікації, досвіду і завантаженості адвоката та інших обставин. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу й обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
Отже, діяльність адвоката є оплачуваною працею і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правової допомоги.
Одним із принципів господарського судочинства, який передбачено положеннями статті 129 ГПК України, є відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення. Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Виходячи із системного аналізу положень частини восьмої статті 129, частини третьої статті 126 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів, які подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Також, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
З матеріалів справи вбачається, що відповідачем не надано суду доказів з метою доведення надмірності понесених відповідачем витрат на правову допомогу та не надано доказів на їх спростування.
Аналізуючи розмір витрат, понесених на правову допомогу відповідачем у даній справі, з урахуванням критеріїв, визначених ч. 5 ст. 129 ГПК України, проаналізованих вище, та у співвідношенні із заактованими клієнтом і адвокатом видами правової допомоги, суд доходить висновку, що заявлені до стягнення позивачем витрати на правову допомогу у розмірі 12 000, 00 грн. є обґрунтованими, реальними та підлягають стягненню з позивача за розгляд даної справи.
Суд також звертає увагу, що такими висновками не здійснюється втручання в договірні відносини між клієнтом та адвокатським об`єднанням.
Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 10, 12, 13, 20, 45, 73, 74, 75, 76, 79, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд
Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.
Додаткове рішення може бути оскаржено в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст додаткового рішення складено 21.04.2021 р.
Суддя М.М. Синчук