РІШЕННЯ

07 квітня 2021 року м. ТернопільСправа № 921/122/21

Господарський суд Тернопільської області у складі судді Руденка О.В.

при секретарі судового засідання Качунь І.Є.

розглянув справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільоблгаз"

до відповідача Управління соціального захисту населення Борщівської районної державної адміністрації

про стягнення заборгованості за використаний газ в сумі 38 374,83 грн, пені в сумі 148,30 грн, 3% річних в сумі 37,07 грн (з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог)

за участі представника позивача: Міщенко С.М.

Суть справи:

До Господарського суду Тернопільської області надійшла позовна заява ТОВ "Тернопільоблгаз" до Управління соціального захисту населення Борщівської районної державної адміністрації про стягнення заборгованості за використаний природний газ в сумі 38 374,83 грн, пені в сумі 148,30 грн, 3% річних в сумі 37,07 грн (з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог).

Ухвалою від 16.03.2021 судом відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

В обґрунтування заявлених вимог, підтриманих у судовому засіданні повноважним представником позивач посилається на неналежне виконання його контрагентом договірних зобов`язань в частині повної та вчасної оплати за поставлений газ.

Відповідач у судове засідання не з`явився, відзиву на позов не подав, хоча про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, в порядку визначеному процесуальним законодавством. Натомість, 25 березня 2021 року до суду від Держустанови надійшло клопотання №03-05/781 від 24.03.2021 про зупинення провадження у даній справі до закінчення процесу реорганізації Управління соціального захисту населення Борщівської районної державної адміністрації. Зокрема, відповідач вказує на те, що 05.01.2021 розпорядженням голови Борщівської РДА "Про реорганізацію структурних підрозділів районної державної адміністрації" №2/04-06, припинено в результаті реорганізації Управління соціального захисту населення Борщівської РДА (), шляхом його приєднання до Чортківської РДА () та утворено комісію з припинення структурних підрозділів районної державної адміністрації в результаті реорганізації шляхом приєднання.

Оцінивши доводи відповідача щодо наявності підстав для зупинення провадження у справі суд зазначає наступне.

За даними Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, станом на 06.04.2021 року Управління соціального захисту населення Борщівської районної державної адміністрації знаходиться в стані припинення. Дані щодо його правонаступників у Реєстрі відсутні. Таким чином, на час вирішення даного спору процедура реорганізації відповідача не завершилася.

В свою чергу, вичерпні підстави для зупинення провадження у справі, законодавцем визначені у статтях 227 та 228 Господарського процесуального кодексу України. До їх числа заміна однієї зі сторін спору її правонаступником не віднесено.

Положення ж ч. 2 статті 79 ГПК України, на які як на підставу для зупинення провадження у справі посилається у своєму клопотанні відповідач, втратили чинність ще 15 грудня 2017 року, а відтак не можуть застосовуватися до спірних правовідносин.

З наведеного в сукупності судом відмовлено Управлінню соціального захисту населення Борщівської РДА у клопотанні про зупинення провадження у справі до заміни однієї із сторін у спорі її правонаступником.

Поряд із цим слід зазначити, що до матеріалів справи відповідачем не долучено жодного доказу, який би вказував на існування поважних причин, що зашкодили прибуттю його представника у судове засідання чи утруднили подання ним відзиву на позов у встановлені судом терміни. З огляду на це та з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття обґрунтованого судового рішення, у відповідності до ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178, ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, а неподання відповідачем відзиву на позов не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Судом також враховано, що за ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Технічна фіксація (звукозапис) судового процесу здійснювалась відповідно до ст. 222 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши представлені докази, господарський суд встановив наступне.

Як слідує з матеріалів справи, 29 грудня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Тернопільоблгаз" (Постачальник) та Управлінням соціального захисту населення Борщівської РДА (Споживач) було укладено Договір №02/д-017 (далі -Договір), за умовами якого Постачальник зобов`язався поставити Споживачу природний газ (ДК 021:2015, код 09120000-6 Газове паливо (09123000-7 природний газ) у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а Споживач взяв на себе обов`язок прийняти та своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені Договором.

Передача газу здійснюється на межах балансової вартості належності об`єктів Споживача відповідно до актів розмежування ділянок обслуговування (п. 1.4. Договору).

Згідно із п.3.2, 3.3 Договору, ціна природного газу за 1 тис. м. куб визначається відповідно до діючих цін Постачальника, з урахуванням компенсації вартості послуг доступу до потужності, податків та зборів передбачених чинним законодавством України. Ціна природного газу за 1 тис. м. куб. з 01 січня 2021 року становить 8 436 грн 00 коп. Зміна ціни узгоджується шляхом підписання додаткової угоди до цього Договору.

У пункті 3.4 спірного правочину Сторони домовилися, що ціна газу, розрахована відповідно до п. 3.2 та 3.3 цього Договору, застосовується Сторонами при складанні актів приймання-передачі газу та проведенні розрахунків.

Пунктом 3.7. Договору передбачено, що загальна сума Договору складається з місячної вартості поставленого газу Споживачеві за даним Договором 49 950,00 грн.

Порядок та строки проведення оплат визначені у розділі IV Договору.

Зокрема, п. п. 4.2.1 Договору встановлено, що сплата вартості використаного природного газу здійснюється Споживачем протягом місяця поставки газу. Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу та розрахунковий період до дати здійснення оплати Споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці. У випадку недоплати вартості використаного природного газу за розрахунковий період Споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. У разі переплати за фактично спожитий газ сума переплати зараховується Постачальником в рахунок оплати поставленого газу в наступному розрахунковому періоді або повертається на поточний рахунок Споживача на його письмову вимогу у п`ятиденний строк з дня отримання такої вимоги.

Датою оплати (здійснення розрахунку) є дата зарахування коштів на банківський рахунок Постачальника (п. 4.4 Договору).

Відповідно до п. 11.1 Договір набирає чинності з дати його підписання та укладається на строк по 31.04.2021, та поширює дію на відносини Сторін, що фактично склалися з 01 січня 2021 року.

Відповідно до спірного правочину та Додаткової угоди №1 від 24.02.2021 до нього, за період з січня по лютий 2021 року позивач здійснив постачання природного газу для відповідача на суму 43 957,57 грн, що підтверджується наступними документами, які долучені до матеріалів справи:

- Актом приймання - передачі природного газу №02-/д-017/0121-1208 від 31.01.2021 в об`ємі 2,40900 тис. м. куб. на суму 20 322,32 грн. з ПДВ;

- Актом приймання - передачі природного газу №02-/д-017/0221-2877 від 28.02.2021 в об`ємі 2,54800 тис. м. куб. на суму 23 635,25 грн. з ПДВ.

Відповідно до заяви Управління соціального захисту Борщівської РДА від 25.01.2021 року, позивачем кредиторську заборгованість в сумі 5 582,74 грн по договору №02/д-017 від 16.01.2020 зараховано в рахунок виконання зобов`язань по договору №02/д-017 від 29.12.2020.

Відтак, за твердженням господарського товариства, борг його контрагента за постачання природного газу становить 38 374,83 грн., сума якого разом із нарахованими пенею та трьома відсотками річних і є предметом судового розгляду у даній справі.

Дослідивши норми чинного законодавства, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити в повному обсязі, виходячи з наступних міркувань.

За положеннями ч. 1 ст.173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Аналогічні за змістом норми містяться і в ст.ст.509,526 Цивільного кодексу України.

До вимог господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з врахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За своїм змістом та правовою природою укладені між сторонами правочини є договором поставки.

В силу ст. 712 ЦК України, ч. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 статті 530 ЦК України обумовлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін ).

При цьому, приписи ч. 7 ст. 193 ГК України та ст. 525 ЦК України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 ЦК України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За таких обставин, сума основної заборгованості перед позивачем станом на час звернення із позовом та вирішення даного спору становить 38 374,83 грн, яка відповідачем не спростована, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення як заявлені обґрунтовано та правомірно.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України).

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Підпунктом 6.2.1 Договору його контрагенти погодили, що у разі порушення Споживачем строків оплати передбачених розділом IV Договору, споживач сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Перевіривши правильність здійсненого позивачем розрахунку та здійснивши оцінку доказів, на яких він ґрунтується, суд вважає правомірним нарахування Споживачу пені за період з 29.01.2021 по 11.03.2021 за кожен день прострочення в сумі 148,30 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно поданого Товариством розрахунку, за неналежне виконання договірних умов Управлінню соціального захисту населення Борщівської РДА за період з 29.01.2021 по 11.03.2020 нараховані три проценти річних в сумі 37,07 грн.

Проаналізувавши наведений позивачем розрахунок позовних вимог в частині стягнення 3% річних, враховуючи період існування заборгованості, розмір боргу, провівши відповідний перерахунок, суд вважає правомірно заявленими 3% річних в розмірі 37,07 грн нарахованих за період з 29.01.2021 по 11.03.2021.

Як наслідок, судом задовольняються вимоги про стягнення з відповідача 38 374,83 грн заборгованості за використаний природний газ, 148,30 грн пені, та 37,07 грн 3 % річних, як такі, що підтверджені матеріалами справи та законодавчими актами, які регламентують спірні правовідносини.

Судовий збір, в силу ст.129 ГПК України, покладається на відповідача.

Керуючись статтями 20, 42, 46, 73, 74, 76-79, 91, 123, 129, 183, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Управління соціального захисту населення Борщівської районної державної адміністрації (м. Борщів, вул. Шевченка, 19, 48701, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільоблгаз", (м. Тернопіль, вул. Чернівецька, буд. 54А, 46006, ), п/р НОМЕР_1 , МФО 338545, в ТВБВ 10019/03 філії - Тернопільське обласне управління АТ "Ощадбанк" - 38 374 (тридцять вісім тисяч триста сімдесят чотири) грн 83 коп. заборгованості за використаний природний газ.

3. Стягнути з Управління соціального захисту населення Борщівської районної державної адміністрації (м. Борщів, вул. Шевченка, 19, 48701, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільоблгаз", (м. Тернопіль, вул. Чернівецька, буд. 54А, 46006, ), п/р НОМЕР_2 , МФО 338545, в ТВБВ 10019/03 філії - Тернопільське обласне управління АТ "Ощадбанк" - 148 (сто сорок вісім) грн 30 коп. пені; 37 (тридцять сім) грн 07 коп. - 3 % річних в сумі та 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп. в рахунок повернення сплаченого судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, в порядку та строки встановлені ст.ст. 256-257 ГПК України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному б-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб - адресою: https://te.court.gov.ua/sud5022.

Повне рішення складено 19.04.2021

Cуддя О.В. Руденко