ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2021м. ДніпроСправа № 904/22/21
За позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро, м. Дніпро

про стягнення 242 412,61 грн.

Суддя Євстигнеєва Н.М.

Без виклику (повідомлення) учасників

С У Т Ь С П О Р У:

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, яким просить стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро заборгованість у розмірі 242 412,61 грн., з яких:

- основний борг у розмірі 187 376,91 грн.;

- пеня у розмірі 14 373,61 грн.;

- 3 % річних у розмірі 14 616,70 грн.;

- інфляційні втрати у розмірі 26 045,39 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №4552/18-ТЕ(Т)-4 постачання природного газу від 29 січня 2018 року в частині повної та своєчасної оплати за спожитий природний газ. У зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання позивачем на підставі частини 2 статті 625 ЦК України нараховані три відсотки річних за період прострочки з 26.04.2018 по 30.11.2020 у сумі 14 616,70 грн. та інфляційні збитки за період з травня 2018 року по листопад 2020 року.

На підставі пункту 8.2 договору позивач нарахував пеню за порушення строків оплати за поставлений товар у розмірі 14 373,61 грн. за загальний період з 26.04.2018 по 25.10.2018.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 05.01.2021 (суддя Петренко Н.Е.) відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без призначення судового засідання та виклику учасників справи за наявними у ній матеріалами.

15 лютого 2021 року від Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро до господарського суду надійшла заява, якою просить:

- відстрочити виконання рішення у справі №904/22/21 на строк 4 місяці з дня проголошення рішення;

- зменшити розмір пені у справі №904/22/21.

В обґрунтування заяви відповідач зазначає, що у відповідності до законодавства України та на виконання основних завдань, визначених Положенням, КЕВ м. Дніпро здійснює квартирно-експлуатаційне забезпечення військових частин під час дії особливого періоду. КЕВ м. Дніпро є неприбутковою установою, яка утримується за рахунок бюджетних коштів, що підтверджується рішенням від 28.11.2016 Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області

Сума, яку буде стягнуто з КЕВ м. Дніпро за рішенням суду, є значною. На даний час відповідні бюджетні призначення та бюджетні асигнування відсутні, що унеможливлює добровільне виконання відповідачем рішення суду у справі. Відтак, у разі примусового стягнення коштів та блокування казначейських рахунків, діяльність установи опиниться під загрозою зупинення, що призведе до зниження рівня боєздатності, бойової та мобілізаційної готовності військ, які розташовані у зоні відповідальності КЕВ м. Дніпро та до зниження обороноздатності держави. Крім того, КЕВ м. Дніпро є ліцензіатом з виробництва, постачання та транспортування теплової енергії, фактично є підприємством стратегічного значення від безперебійного та сталого функціонування якого залежить надання послуг централізованого теплопостачання населенню військових містечок Дніпровського гарнізону. Блокування рахунків та припинення фінансування КЕВ м. Дніпро призведе до дестабілізації роботи установи та до кризової ситуації у соціальній сфері, особливо в період опалювального сезону.

Також, відповідач зазначає, що порушення зобов`язання не завдало збитків позивачу як учаснику господарських відносин, а тому з урахуванням інтересів відповідача просить зменшити розмір пені.

Позивач заперечує проти задоволення заяви про відстрочення виконання рішення та зменшення розміру пені у справі №904/22/21 з наступних підстав:

- в момент підписання договору відповідач погодився, що за неналежне виконання умов договору на нього буде покладена відповідальність відповідно до п.7.2. договору пеня в розмірі 15,3% річних, але не більше подвійної облікової ставки НБУ;

- боржник не звільняється від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов`язання за будь-яких обставин; виконання умов договору не ставиться в залежність від виконання будь-яких зобов`язань з боку третіх осіб, зокрема кінцевих споживачів, відсутності коштів на рахунках, або тієї обставини, що він фінансується за рахунок бюджетних коштів тощо;

- однією з обов`язкових умов застосування статті 233 ГК України є дослідження судом майнового стану сторін. Позивач зазначає, що станом на 01.01.2021 дебіторська заборгованість перед позивачем з боку відповідача становила 60,407 млрд. грн. та має тенденцію до зростання. Станом на 30.09.2020 розмір короткострокових зобов`язань позивача складає 78,419 млдр. грн. Держава, покладаючи на Компанію спеціальні обов`язки з постачання природного газу, не виконує свої зобов`язання з компенсації економічно обгрунтованих витрат, здійснених таким суб`єктом;

- відсутність прибутку та державне фінансування не є винятковою обставиною для зменшення розміру неустойки або уникнення відповідальності;

- відповідачем до заяви не додано жодного документу, який міг би свідчити про можливість зменшення штрафних санкцій, зокрема будь-яких документів на підтвердження матеріального становища відповідача та неможливість ним здійснення своєчасної сплати;

- строк затримки розрахунку за договором з боку відповідача складає майже 3 роки, що свідчить про значне прострочення виконання зобов`язань;

- щодо відстрочки виконання рішення суду, то відповідач взагалі не обгрунтував строк такої відстрочки саме на 4 місяці.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду Дніпропетровської області від 16 лютого 2021 року №270 у зв`язку із звільненням з посади судді ОСОБА_1 , відповідно до пункту п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, здійснено повторний автоматичний розподіл матеріалів справи по вх. № 4-22/21 справи 904/22/21.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.02.2021 справу №904/22/21 передано на розгляд судді Євстигнеєвої Н.М.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 17.02.2021 прийнято справу 904/22/21 до свого провадження у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 09.04.2021 позовну заяву залишено без руху, Акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" запропоновано протягом п`яти днів з дня вручення ухвали суду усунути недоліки позовної заяви, а саме: надати докази сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі: докази сплати 1 000,00 грн. та роз`яснено, що при невиконанні вимог даної ухвали у встановлений судом строк, позовна заява буде залишена без розгляду.

20 квітня 2021 року від позивача до господарського суду надійшло клопотання про усунення недоліків позовної заяви та долучено платіжне доручення № від 14.04.2021 про сплату судового збору у розмірі 1000,00 грн., який зараховано до спеціального фонду державного бюджету.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 21.04.2021 продовжено розгляд справи №904/22/21.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

29 січня 2018 року між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (постачальник) та Квартирно-експлуатаційним відділом м. Дніпро (споживач) укладено договір № 4552/18-ТЕ (Т)-4 постачання природного газу, відповідно до п.1.1. якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві у І кварталі 2018 року природний газ, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити його на умовах цього договору (а.с. 16-25).

Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню (п. 1.2. договору).

Згідно п. 1.3 договору необхідний споживачу плановий обсяг природного газу, зазначений в п. 2.1 цього договору, споживач визначає самостійно.

За цим договором може бути поставлений природний газ (за кодом згідно з УКТЗЕД 2711 21 00 00) власного видобутку (природний газ, видобутий на території України) та/або імпортований природний газ, ввезений ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на митну територію України (п. 1.4 договору).

Згідно з п. 2.1 договору постачальник передає споживачу з 01 січня 2018 року по 31 березня 2018 року (включно) природний газ за орієнтовним обсягом до 550,0тис.куб.м., в тому числі по місяцях: січень - 230,0тис.куб.м.; лютий - 200,0тис.куб.м.; березень - 120,0тис.куб.м.

Право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на газ споживач несе всі ризики і приймає на себе всю відповідальність, пов`язану з правом власності на газ (п. 3.1 договору).

Відповідно до п. 3.7 договору приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці поставки, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг використання газу споживачем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу.

Ціна за 1000куб.м. газу за цим договором становить 4 942,00 гривні, крім того податок на додану вартість 20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість 5930,40грн. (п.5.2. договору).

Згідно з п. 6.1 договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Пунктом п. 6.4 договору передбачено, що у разі наявності заборгованості за минулі періоди та/або заборгованості зі сплати пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних та судового збору сторони погоджуються, що грошова сума, яка надійшла від споживача, погашає вимоги постачальника у такій черговості, незалежно від призначення платежу визначеного споживачем:

- у першу чергу відшкодовуються витрати постачальника, пов`язані з одержанням виконання;

- у другу чергу сплачуються інфляційні нарахування, відсотки річних, пені, штрафи;

- у третю чергу погашається основна сума боргу.

У разі прострочення споживачем оплати згідно п. 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі 15,3% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу (п. 8.2 договору).

У пункті 10.3 договору сторони передбачили, що строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, становить п`ять років.

Розділом 12 договору визначено, що договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01 січня 2018 року по 31 березня 2018 року (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

На виконання умов договору, позивач поставив, а відповідач прийняв газ на загальну суму 3 449 096,91 грн., що підтверджуються актами приймання - передачі природного газу від 31.01.2018 на суму 1 118 052,38 грн., від 28.02.2018 на суму 1 183 618,88грн., від 31.03.2018 на суму 1 147 425,65грн. (а.с. 26-28).

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач частково погасив заборгованість за поставлений за вказаним договором поставки природний газ. Станом на дату подання позову, розмір основного боргу становить 187 376,91 грн.

Предметом розгляду у даній справі є стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу за поставлений та спожитий природний газ, пені, трьох відсотків річних та втрат від інфляції за прострочення виконання зобов`язання з оплати вартості поставленого за договором природного газу.

Відповідно до статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина 1 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

За умовами пункту 6.1. договору поставки остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу, тобто:

за актом приймання-передачі природного газу від 31.01.2018 на суму 1 118 052,38 грн. оплата здійснюється до 25.02.2018;

за актом приймання-передачі природного газу від 28.02.2018 на суму 1 183 618,88 грн. оплата здійснюється до 25.03.2018;

за актом приймання-передачі природного газу від 31.03.2018 на суму 1 147 425,65грн. оплата здійснюється до 25.04.2018.

У встановлений договором строк умови договору щодо оплати вартості поставленого товару відповідачем не виконані.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість заявлених вимог по стягненню заборгованості у розмірі 187 376,91 грн., строк оплати якої настав.

Доказів оплати заборгованості відповідач не надав, доводи, наведені позивачем в обґрунтування позову, не спростував.

За викладеного позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості за поставлений природний газ у розмірі 187 376,91 грн. підлягає задоволенню.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), є порушенням зобов`язання.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, а згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Так, відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Оскільки відповідач порушив умови договору щодо строку оплати поставленого газу, позивач, з посиланням на п. 8.2 договору, нарахував пеню за порушення строків оплати за поставлений газ у розмірі 14 373,61 грн. за загальний період з 26.04.2018 по 25.10.2018 (183дні).

Відповідно до частини першої ст.ст. 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Заперечень щодо суті позовних вимог та розрахунку пені відповідач не надав, доказів, наведених в обґрунтування позову не спростував.

Господарським судом здійснено перевірку правильності нарахування позивачем пені та встановлено, що розрахунок зроблено вірно, пеня у заявленому періоді складає 14 373,61 грн.

Разом із цим, відповідач просить зменшити розмір пені.

Клопотання відповідача про зменшення розміру пені не підлягає задоволенню з огляду на таке.

За приписами ст. 233 Господарського кодексу України суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Водночас зазначені норми чинного законодавства України не містять переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання; наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам; поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Верховний Суд у постанові від 10.12.2020 по справі №904/6250/19 звертав увагу, що реалізуючи своє право на зменшення розміру штрафних санкцій відповідно до положень статті 233 Господарського кодексу України та частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України, суди повинні виходити з фактичних обставин, встановлених у кожній справі на підставі доказів, наданих учасниками справи на підтвердження їх вимог і заперечень, та яким повинна надаватися оцінка згідно з вимогами статті 86 Господарського процесуального кодексу України, тобто судами повинні досліджуватися конкретні обставини справи щодо ступеня виконання умов договорів, розміру заборгованості, майнового стану сторін тощо.

Крім того Верховний Суд зазначив, що застосоване в статті 233 Господарського кодексу України та частині 3 статті 551 Цивільного кодексу України словосполучення "суд має право" та "може бути зменшений за рішенням суду" свідчить про те, що саме суди першої та апеляційної інстанції користуються певною можливістю розсуду щодо зменшення розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінюючи обставини, які мають значення.

Господарський суд констатує недоведеність з боку відповідача існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, оскільки право на зменшення (за клопотанням сторони) заявлених штрафних санкцій, які нараховуються за неналежне виконання стороною своїх зобов`язань, кореспондується з обов`язком сторони, до якої така санкція застосовується, довести згідно з приписами статті 74 Господарського процесуального кодексу України, статті 233 Господарського кодексу України те, що вона не бажала вчинення таких порушень, що вони були зумовлені винятковими обставинами та не завдали значних збитків контрагенту, на підставі належних і допустимих доказів, тоді як відповідач не надав суду відповідних доказів в обґрунтування свого клопотання.

Відповідачем не надано доказів існування підстав для зменшення неустойки або переліку виняткових обставин, на підставі яких суд має право зменшити розмір пені.

Окрім вимоги про стягнення пені позивач просить стягнути три відсотки річних у розмірі 14 616,70 грн. за період прострочки з 26.04.2018 по 30.11.2020 та інфляційні втрати у розмірі 26 045,39 грн. за період з травня 2018 року по листопад 2020 року, нараховані відповідно до вимог статті 625 ЦК України.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ч.2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіркою правильності розрахунку 3% річних та інфляційних втрат судом порушень вимог чинного законодавства не встановлено. У зв`язку з чим вимога про стягнення 3% річних у розмірі 14 616,70 грн. за період прострочки з 26.04.2018 по 30.11.2020 та інфляційних втрат у розмірі 26 045,39 грн. за період з травня 2018 року по листопад 2020 року, підлягає задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, стягненню з відповідача підлягає сума 242 412,61грн., з яких: заборгованість у сумі 187 376,91грн, пеня у розмірі 14 616,70грн., три відсотки річних у розмірі 14 616,70 грн., інфляційні втрати у розмірі 26 045,39грн.

Щодо відстрочення виконання судового рішення на чотири місяці з дня проголошення рішення.

Відповідно до частини першої статті 239 Господарського процесуального кодексу України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

За статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі "Горнсбі проти Греції" зазначив, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній із сторін.

Тому виконання судового рішення є важливою стадією судового процесу у контексті забезпечення міжнародних демократичних стандартів щодо дотримання закріпленого у статті 8 Конституції України принципу верховенства права.

Здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, суд забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Виходячи з приписів ст. 331 ГПК України, підставою для відстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд, в тому числі враховує ступінь вини відповідача у виникненні спору.

У ч.3 ст.331 ГПК України встановлено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідачем до клопотання про відстрочення виконання судового рішення надані копії: рішення від 28.11.2016 Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області; копію ліцензії КЕВ м. Дніпро та Витяг з положення КЕВ м. Дніпро.

З аналізу наданих доказів убачається, що відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження можливості виконати свої зобов`язання після спливу зазначеного строку (надані докази підтверджують лише незадовільний фінансовий стан відповідача). Відтак, відповідачем не доведено, що його заява обґрунтована реальними намірами виконати рішення суду, а не зумовлена бажанням ухилитися від його виконання.

Як вище встановлено судом, прострочення виконання відповідачем свого зобов`язання з оплати поставленого позивачем природного газу, виникло в період з 26 квітня 2018 року.

Проте, інформації щодо джерел його фінансових надходжень у період відстрочки виконання рішення для сплати боргу перед позивачем відповідачем до суду не надано.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідачем не надано жодних доказів в підтвердження існування реальної можливості виконання рішення суду після спливу строку, на який заявник просить відстрочити його виконання.

Зазначені вище обставини свідчать про те, що клопотання відповідача не спрямоване на забезпечення фактичного, повного виконання рішення суду, а отже, його задоволення матиме наслідком лише необґрунтовану затримку виконання рішення, що негативно вплине на права та охоронювані законом інтереси позивача у даній справі.

За викладених вище обставин, клопотання відповідача про відстрочку виконання судового рішення задоволенню не підлягає.

При зверненні до господарського суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3 636,19 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № від 24.12.2020 та № від 14 квітня 2021 року.

Тож, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, з урахуванням положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору в сумі 3 636,19 грн. покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро (КЕВ Дніпро) про стягнення 242 412,61 грн. - задовольнити повністю.

Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро (49005, м. Дніпро, вул. Феодосіївська,13, ідентифікаційний код 08004581) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Б.Хмельницького,6, ідентифікаційний код 20077720) основний борг у розмірі 187 376 (сто вісімдесят сім тисяч триста сімдесят шість)грн 91коп, пеню у розмірі 14 373 (чотирнадцять тисяч триста сімдесят три)грн 61коп, 3 % річних у розмірі 14 616 (чотирнадцять тисяч шістсот шістнадцять)грн 70коп, інфляційні втрати у розмірі 26 045 (двадцять шість тисяч сорок п`ять)грн 39коп, витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 3 636 (три тисячі шістсот тридцять шість)грн 19коп, про що видати наказ.

В задоволенні клопотання про відстрочку виконання рішення суду відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом 20-ти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення підписано 22.04.2021

Суддя Н.М. Євстигнеєва