ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" квітня 2021 р. Справа № 916/286/21

Господарський суд Одеської області у складі:

судді Малярчук І.А.,

при секретарі судового засідання: Мукієнко Д.С.,

за участю представників сторін:

позивача: Кресюн А.В. згідно довіреності № б/н від 18.01.2021р.

відповідача: не з`явився

розглянувши у спрощеному провадженні з викликом сторін справу №916/286/21 за позовом Державного підприємства Адміністрація морських портів України (01135, м. Київ, пр-т Перемоги,14) в особі Білгород-Дністровської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (67700, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Шабська, 81) до Державного підприємства Білгород-Дністровський морський торговельний порт (67700, Одеська область, м.Білгород-Дністровський, вул. Шабська, 81) про стягнення 429334,03грн., із яких 388872,48грн. основний борг, 6910,90грн. три проценти річних, 12364,90грн. інфляційних втрат, 21185,75грн. пені,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача, заяв, клопотань, процесуальні дії суду:

Позивач позовні вимоги підтримує, в їх обґрунтування зазначає, що 12.03.2020р. між ДП «АМПУ» в особі Б.-Дністровської філії та ДП «Білгород-Дністровський МТП» було укладено договір №33-П-БДФ-20 про надання послуг, за умовами якого Адміністрація згідно письмових заявок Підприємства надала останньому послуги за тарифами та переліком, що визначені у додатку №1 до договору, загалом на суму 388872,48грн. Позивач вказує, що відповідно до п.2.2. договору, розрахунки за надані послуги здійснюються Підприємством згідно тарифів, зазначених у додатку №1 до договору, в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Адміністрації щомісячно на підставі Акту наданих послуг, але не пізніше 25-го числа місяця, наступного за звітним на підставі виставлених рахунків. За твердженням позивача, відповідачем оплату вказаної суми заборгованості не здійснено, у зв`язку з чим він нарахував до стягнення з відповідача три проценти річних, втрати від інфляції та пеню. Також, позивач зазначає, що у разі вирішення питання щодо зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій за заявою відповідача, останній звертає увагу суду на те, що ДП «АМПУ» є комерційним підприємством державного сектору економіки, що входить до сфери управління Міністерства інфраструктури України та розпоряджається державними коштами. Позивач знаходиться у скрутному фінансовому становищі, збитки в багато разів перевищують прибуток, що підтверджується Звітами про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за 2019 рік та 9 місяців 2020 року. У 2019 році чистий збиток склав 63315978грн., а за 9 місяців 2020 року - 45058019грн.

01.03.2021р. відповідачем подано відзив за вх.№5711/21 де зазначено, що відповідач перебуває у скрутному фінансовому становищі, яке спричинено, серед іншого, зменшенням глибин в акваторії Білгород-Дністровського морського порту. ДП «АМПУ» в особі Білгород-Дністровської філії не забезпечується підтримання глибин лиманської частини Дністровсько-Лиманського каналу Цареградського гирла у відповідності до паспорту та на даний час вони є недостатніми для повноцінного проходу суден до ДП «БДМТП». Підтримання паспортних характеристик каналу Білгород-Дністровського морського порту є метою утворення ДП «АМПУ» згідно ст.15 ЗУ «Про морські порти України». Через зменшення глибин акваторії Білгород-Дністровського морського порту ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» втрачено основну організацію та здійснення перевалки вантажів, обслуговування суден, перевезення вантажів, який наразі повернути дуже складно. Крім того, відповідач зазначає, що на даний час з поширенням коронавірусної інфекції Ковід-19, яка була визнана пандемією Всесвітньою організацією охорони здоров`я, введенням карантинних обмежень в усіх країнах світу, відбувся різкий спад економіки, виникнення кризових явищ, що значно відобразилося на всесвітній торгівлі товарами, зменшення експорту-імпорту товарів у тому числі й морським транспортом, що беззаперечно має вплив на господарську діяльність ДП «БДМТП» і призвело до зменшення звернень вантажовласників про організацію і обробку вантажу, значно вплинуло на зменшення доходу і платоспроможності підприємства. Звертає увагу суду відповідач і на те, що згідно постанови КМУ від 03.06.2013 р. № 405 «Про затвердження переліку спеціалізованих послуг, що надаються у морському порту суб`єктами природних монополій, які підлягають державному регулюванню» БДФ ДП «АМПУ» надає платні послуги, які притаманні тільки АМПУ, як природній монополії, та отримує доходи. Відповідно до статуту БДФ ДП «АМПУ» джерелами формування майна підприємства є дотації з бюджетів та доходи від самостійної господарської діяльності. Звідси, відповідач вважає, що твердження позивача щодо його скрутного фінансового становища викликано його бездіяльністю та не проведенням доцільної господарської діяльності, передбаченої статутом БДФ «АМПУ».

Поряд із цим відповідач повідомив суд про те, що відповідно до наказу ФДМУ від 26.03.2020р. №557 ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» знаходиться в процесі приватизації і додаткові суми боргу підприємства зменшують його інвестиційну привабливість, що може призвести до відсутності покупців та недоотримання запланованих коштів Держбюджетом України, а також до банкрутства підприємства. Додатково підприємство у зв`язку з приватизацією не може самостійно вчиняти зазначені правочини, без дозволу органу приватизації, що значно гальмує господарську діяльність та отримання прибутку. Метою приватизації є пошук власника, здатного ефективно використовувати майновий комплекс для отримання прибутку, організації робочих місць. Так як ДП «БДМТП» є суб`єктом приватизації, то він потребує залучення інвестиції для відновлення наявного технологічного обладнання, придбання нової вантажно - розвантажувальної техніки, що може скласти значну суму. Крім того, для забезпечення життєдіяльності порту необхідними будуть витрати на днопоглиблювальні роботи, яка є головною задачею БДФ ДП «Адміністрація морських портів України», це необхідно для того, щоб збільшити інвестиційну складову.

Відповідач вважає, що нараховані позивачем штрафні санкції занадто непомірні для відповідача. Задоволення вимог позивача в частині стягнення штрафних санкції може призвести до тяжких наслідків на підприємстві: погіршення стану погашення заборгованості по заробітній платі та податкам, закриття підприємства, залишення без роботи майже 200 працівників та інше. На даний час підприємство має значну кредиторську заборгованість, в тому числі заборгованість по заробітній платі, яка складає 9469000грн. Додатково, постановою державного виконавця ВП №60359827 від 04.11.2019р. на рахунки підприємства накладено арешт, а також відповідно до постанови про арешт майна боржника ВП №60439821 від 29.10.2019р. старшим державним виконавцем Білгород-Дністровського міського відділу державної служби ГТУЮ в Одеській області накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно ДП «БДМТП», що не дає змогу реалізовувати підприємству господарську діяльність. На даний момент виконавчі провадження зупинені, у зв`язку з чим реалізовувати майно, сплачувати заборгованість, через виконавчу службу, немає можливості під час приватизації. Відповідач вказує, що у свою чергу керівництво докладає усі зусилля для поліпшення фінансового стану підприємства, погашення заборгованості по заробітній платі й обов`язковим платежам та намагається уникнути повної зупинки підприємства.

До того ж відповідач просить суд врахувати, що позивачем не надано докази на підтвердження завдання йому збитків від прострочення сплати рахунків. Як вказує відповідач, наявні обставини важкого фінансового стану відповідача Господарський суд Одеської області дослідив під час розгляду справи № 916/2595/20, де у свою чергу за рішенням суду було зменшено розмір неустойки (пені).

03.03.2021р. за вх.№6071/21 позивач подав відповідь на відзив, в якій зазначає, що відповідач взагалі не виконував свої зобов`язання за договором № 33-П-БДФ-20 від 12.03.2020 року протягом всього періоду дії договору. Позивач також вказав, що чинне законодавство передбачає можливість зменшення судом розміру неустойки, а не відмови позивачу у позовних вимогах щодо стягнення пені в повному обсязі, як на тому наполягає відповідач, у зв`язку з чим така вимога не підлягає задоволенню. Поряд із цим позивач вважає, що скрутне фінансове становище відповідача викликане забороною експорту у 2015 році лісоматеріалів та не переорієнтацією відповідача на обробку інших видів вантажів, а отже є результатом його власних самостійних дій, вчинених на власний ризик при веденні ним господарської діяльності. До того ж позивач стверджує, що відповідач не навів доказів причино-наслідкового зв`язку між зменшенням глибин та відсутністю судозаходу, не надав жодного звернення вантажовласників/судновласників щодо неможливості заходу суден в акваторію Б.-Дністровського морського порту у зв`язку зі зменшенням глибин або відмови вантажовласників від укладання договору на перевалку. Також, позивачем вказано, що у разі вирішення судом питання щодо зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій позивач звертає увагу суду на те, що ДП «АМПУ» є комерційним підприємством державного сектору економіки, що входить до управління Мінінфраструктури України та розпоряджається державними коштами, перебуває у скрутному фінансовому становищі.

22.03.2021р. за вх.№7786/21 до суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, де останній, крім раніше викладеного, наголошує на тому, що просить суд саме про зменшення розміру неустойки, зазначаючи про велику кількість справ за позовами АМПУ до нього, що спричиняє додаткове збільшення загальної заборгованості перед позивачем та призведе до зупинки підприємства. Також відповідач вказує, що позивачем не подано доказів на підтвердження завдання йому збитків від прострочення сплати рахунків. Окрім цього, у письмових запереченнях відповідач просить суд у задоволенні вимог позивача про стягнення трьох процентів річних та витрат від інфляції відмовити, зменшити розмір стягуваної пені на 95 %.

30.03.2021р. за вх.№8692/21 до суду надійшли письмові пояснення щодо заперечень відповідача на відповідь на відзив, де позивач, крім раніше викладеного, заперечує проти зменшення стягуваних штравних санкцій із відповідача

Ухвалою суду від відкрито провадження у справі №916/286/21, постановлено розглядати справу №916/286/21 в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено розгляд справи по суті у судовому засіданні 03.03.2021р. о 10год.30хв.

У судовому засіданні 03.03.2021р. оголошено протокольну ухвалу про перерву до 24.03.2021р. об 11год.00хв.

Ухвалою суду від 03.03.2021р. викликано ДП Білгород-Дністровський морський торговельний порт у судове засідання, яке відбудеться 24.03.2021р. об 11год.00хв.

Судове засідання призначене ухвалою суду від 03.03.2021р. по справі №916/286/21 на 24.03.2021р. о 11год. 00 хв. не відбулося у зв`язку із перебуванням судді у відпустці з 19.03.2021р. по 02.04.2021р. з підстав контаку із особою, яка захворіла на Covid-19.

Ухвалою суду від 05.04.2021р. призначено розгляд справи по суті на "14" квітня 2021 р. об 11:20 в режимі відеоконференції за межами приміщення суду в системі EasyCon.

Заяви відповідача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду від 16.02.2021р. за вх.№4432/21, від 01.03.2021р. за вх.№5713/21, заяву позивача про долучення доказів від 03.03.2021р. за вх№6075/21 та про проведення розгляду справи в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду від 09.04.2021р. за вх.№9909/21 судом були задоволені.

Зміст спірних правовідносин, фактичні обставини справи та докази, на підставі яких судом встановлені обставини справи:

12.03.2020р. між ДП «АМПУ» в особі Б.-Дністровської філії (Адміністрація) та ДП «Білгород-Дністровський МТП» (Підприємство) було укладено договір №33-П-БДФ-20, відповідно до якого Адміністрація згідно письмових заявок Підприємства надає послуги за тарифами та переліком, що визначені у додатку №1 до Договору, що є невід`ємною частиною Договору, а Підприємство приймає і оплачує послуги Адміністрації. На підставі окремих письмових заявок Підприємства Адміністрація може подавати послуги Підприємству, не передбачені Додатком №1 до Договору, в рамках даного Договору, за вартістю, визначеною на підставі тарифів Адміністрації за умови наявної попередньої оплати. В такому випадку в письмовій заявці зазначається згода Підприємства на прийняття та оплату послуг згідно встановлених Адміністрацією тарифів з посиланням на даний Договір (п.п.1.1., 1.2. договору).

Відповідно до п.п.2.1., 2.2., 2.3., 2.7., 2.8. договору №33-П-БДФ-20 від 12.03.2020р. здавання Адміністрацією послуг та приймання їх результатів Підприємством оформлюється Актом наданих послуг. Адміністрація щомісячно не пізніше 15-го числа місяця, наступного за звітним, складає та підписує Акти наданих послуг у двох примірниках. Акт наданих послуг та рахунок Адміністрація надає Підприємству шляхом вручення під особистий підпис у відповідному журналі, з зазначенням дати отримання та ПІБ представника Підприємства, який отримує такі документи. Адміністрація може надавати Підприємству рахунки для оплати шляхом надсилання на електрону пошту Підприємства за електронною адресою. Розрахунки за надані послуги здійснюються Підприємством згідно тарифів, зазначених у Додатку № 1 до Договору, в безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Адміністрації щомісячно на підставі Акту наданих послуг, але не пізніше 25-го числа місяця, наступного за звітним на підставі виставлених рахунків. Банківську комісію у всіх випадках сплачує Підприємство. Оплата послуг, що не передбачені Додатком №1 до Договору, які надаються Підприємству на підставі окремих письмових заявок, здійснюється на умовах 100% попередньої оплати згідно виставленого рахунку на підставі наданої письмової заявки. Здавання Адміністрацією послуг та приймання їх результатів Підприємством здійснюється відповідно до п.2.1. Договору. Якщо в строк до 15 числа місяця наступного за місяцем, в якому було надано послуги, представник Підприємства не з`являється до розрахункового центру Адміністрації для отримання рахунків та Актів надання послуг або протягом 10 (десяти) календарних днів з дня вручення Адміністрація не отримує підписаний Підприємством Акт наданих послуг або його мотивовану відмову, послуги вважаються прийнятими з дотриманням всіх умов Договору. При цьому сторони погоджуються, що датою прийняття послуг вважається дата підписання Акту надання послуг Адміністрацією. У випадку надходження до Адміністрації відповідного письмового звернення від Підприємства, вручення Актів наданих послуг, рахунків, іншої кореспонденції між сторонами здійснюється з застосуванням засобів поштового зв`язку шляхом направлення цінних листів з описом вкладення.

Згідно п.3.4.9. договору №33-П-БДФ-20 від 12.03.2020р. Підприємство зобов`язане отримувати Акти наданих послуг та рахунки у розрахунковому центрі Адміністрації за адресою: Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, вул. Шабська. 81, БДФ ДП «АМПУ», будівля диспетчерської, 2 поверх, каб. бухгалтерії.

Відповідно до п.4.3. договору №33-П-БДФ-20 від 12.03.2020р. у разі прострочення оплати за отримані послуги, Підприємство сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення.

За умовами п.6.2. договору №33-П-БДФ-20 від 12.03.2020р. в разі недосягнення згоди в результаті проведених переговорів сторона, що заявила про існування суперечки або розбіжностей за даною угодою, направляє іншій стороні письмову претензію, відповідь на яку має бути надана заявникові протягом 30 календарних днів з дати її одержання. У випадку, якщо відповідь не представлена в зазначений термін, претензія вважається прийнятою. В разі неможливості вирішення суперечок шляхом переговорів в претензійному порядку, вони підлягають вирішенню в господарському суді.

У п.7.1. договору №33-П-БДФ-20 від 12.03.2020р. сторони передбачили, що він набирає чинності з моменту підписання його повноважними представниками сторін та діє до 31.12.2020р. включно. Відповідно до ч.3 ст.631 ЦК України, сторони встановили, що умови даного договору застосовуються до відносин між сторонами, які виникли до його укладення, а саме з 01.01.2020р.

До договору №33-П-БДФ-20 від 12.03.2020р. сторонами було укладено додаток №1 «Перелік послуг, що надаються БДФ ДП «АМПУ», додаткові угоди від 30.03.2020р., від 05.05.2020р.

На підтвердження надання позивачем відповідачу послуг між сторонами договору №33-П-БДФ-20 від 12.03.2020р. було підписано акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) №41 від 31.01.2020р. на суму 134,36грн., №42 від 31.01.2020р. на суму 26992,32грн., №45 від 31.01.2020р. на суму 3489,98грн., №46 від 31.01.2020р. на суму 608,40грн., №47 від 31.01.2020р. на суму 26910,10грн., №49 від 31.01.2020р. на суму 265,90грн., №86 від 29.02.2020р. на суму 134,36грн., №87 від 29.02.2020р. на суму 25250,88грн., №120 від 29.02.2020р. на суму 10815грн., №126 від 29.02.2020р. на суму 405,60грн., №129 від 29.02.2020р. на суму 32105,88грн., №187 від 19.03.2020р. на суму 1470,76грн., №188 від 24.03.2020р. на суму 707,62грн., №171 від 31.03.2020р. на суму 134,36грн., №172 від 31.03.2020р. на суму 26992,32грн., №189 від 31.03.2020р. на суму 28069,69грн., №194 від 31.03.2020р. на суму 705грн., №199 від 31.03.2020р. на суму 608,40грн., №248 від 30.04.2020р. на суму 134,36грн., №249 від 30.04.2020р. на суму 20638,08грн., №273 від 30.04.2020р. на суму 1109,88грн., №278 від 30.04.2020р. на суму 700,60грн., №323 від 31.05.2020р. на суму 134,36грн., №324 від 31.05.2020р. на суму 21326,02грн., №327 від 31.05.2020р. на суму 700,60грн., №350 від 31.05.2020р. на суму 544,94грн., №391 від 30.06.2020р. на суму 134,36грн., №392 від 30.06.2020р. на суму 20638,08грн., №395 від 30.06.2020р. на суму 700,60грн., №419 від 30.06.2020р. на суму 324,98грн., №468 від 31.07.2020р. на суму 134,36грн., №468 від 31.07.2020р. на суму 21326,02грн., №472 від 31.07.2020р. на суму 700,60грн., №477 від 31.07.2020р. на суму 769,92грн., №512 від 31.07.2020р. на суму 280,14грн., №615 від 25.08.2020р. на суму 446,18грн., №567 від 31.08.2020р. на суму 134,36грн., №568 від 31.08.2020р. на суму 21326,02грн., №571 від 31.08.2020р. на суму 700,60грн., №582 від 31.08.2020р. на суму 889,94грн., №592 від 31.08.2020р. на суму 288,23грн., №667 від 30.09.2020р. на суму 134,36грн., №688 від 30.09.2020р. на суму 20638,08грн., №671 від 30.09.2020р. на суму 700,60грн., №671 від 30.09.2020р. на суму 480грн., №709 від 30.09.2020р. на суму 576,38грн., №741 від 31.10.2020р. на суму 134,38грн., №742 від 31.10.2020р. на суму 21326,02грн., №745 від 31.10.2020р. на суму 700,60грн., №768 від 31.10.2020р. на суму 464,95грн., №779 від 31.10.2020р. на суму 83,39грн., №827 від 30.11.2020р. на суму 134,36грн., №828 від 30.11.2020р. на суму 20638,08грн., №831 від 30.11.2020р. на суму 700,60грн., №850 від 30.11.2020р. на суму 19,34грн., №854 від 30.11.2020р. на суму 379,99грн., №889 від 31.12.2020р. на суму 134,36грн., №890 від 31.12.2020р. на суму 21326,02грн., №893 від 31.12.2020р. на суму 700,60грн., №903 від 31.12.2020р. на суму 909,91грн., №915 від 31.12.2020р. на суму 55,04грн.

Позивачем було виписано рахунки на оплату відповідачем отриманих послуг: №№27, 28, 46, 50, 51, 53 від 31.01.2020р., №№90, 91, 128, 134, 140 від 29.02.2020р., №162 від 19.03.2020р., №200 від 24.03.2020р., №№183, 184, 201, 215, 220 від 31.03.2020р., №№263, 264, 289, 294 від 30.04.2020р., №№338, 339, 342, 370 від 31.05.2020р., №№412, 413, 416, 442 від 30.06.2020р., №№498, 499, 502, 507, 542 від 31.07.2020р., №651 від 25.08.2020р., №№591, 592, 595, 605, 619 від 31.08.2020р., №№699, 700, 703, 729, 741 від 30.09.2020р., №№780, 781, 784, 811, 822 від 31.10.2020р., №№869, 870, 873, 895, 903 від 30.11.2020р., №№935, 936, 939, 949, 960 від 31.12.2020р.,

Відповідачем частково здійснено оплату рахунків за платіжним дорученням №16823 від 11.03.2020р. на суму 1248,70грн.

Позивачем надсилались відповідачу претензії №895/12-01-09/Вих/12 від 02.11.2020р., №1019/12-01-09/Вих/12 від 31.12.2020р. щодо сплати заборгованості.

На вказані претензії відповідач надав відповіді №1285 від 16.11.2020р., №31 від 14.01.2021р., в яких заборгованість визнав.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши пояснення представника позивача, його мотивовану оцінку кожного аргументу щодо наявності підстав для задоволення чи відмови у позові, проаналізувавши нижченаведені норми чинного законодавства, суд дійшов наступних висновків.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.6 цього кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.626, ст.627 ЦК України).

За положеннями ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Пунктом 1 ст.901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (п.1 ст. 903 Цивільного Кодексу України).

Положеннями ч.1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до п.2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч.1, 2 ст.73, ч.ч.ч.1, 3 ст.74 ГПК України).

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.2 ст.76, ч.1 ст.77, ч.ч.1, 2 ст.79 ГПК України).

Отже, як свідчать матеріали справи та не спростували сторони, на виконання договору №33-П-БДФ-20 від 12.03.2020р. позивач надав відповідачу послуги на загальну суму 388872,48грн., які відповідачем cплачено не було, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість перед позивачем в сумі 388872,48грн., яка і підлягає стягненню на користь позивача у зазначеній сумі.

Також позивачем через несвоєчасність погашення відповідачем заборгованості нараховано до стягнення з відповідача 6910,90грн. три проценти річних за період з 26.02.2020р. по 01.02.2021р., 12364,90грн. інфляційних втрат за період березень грудень 2020р.

У відповідності до п.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно абз.5, 6 п.2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012р. №01-06/928/2012 „Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

Перевіривши наведені позивачем розрахунки трьох процентів річних, втрат від інфляції, суд встановив, що позивач припустився помилки.

Так, при розрахунку трьох процентів річних за 2020 рік, позивач не врахував, що у 2020 році було 366 днів, тому помилково обраховував відсотки із застосуванням у формулі 365 днів. Отже, якщо застосовувати у формулі розрахунку трьох процентів річних показник 366, то за інших вірно обраних позивачем при розрахунку показників, сума трьох процентів складає 6881,18грн., а не 6910,90грн., як то вказав позивач.

Позивач при складанні сум втрат від інфляції помилково визначив суму 12364,90 грн. Так, в цілому розрахунок інфляційних позивача вірний, однак, якщо додати суми інфляційних нарахувань за визначені позивачем періоди, то загальна сума інфляційних витрат складає 12364,96грн., але оскільки позивачем заявлено до стягнення 12364,90 грн. втрат від інфляції, то стягненню з відповідача підлягає саме 12364,90 грн.

З огляду на викладене, підлягають частковому задоволенню позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача трьох проценти річних в сумі 6881,18грн. за період з 26.02.2020р. по 01.02.2021р., втрати від інфляції в сумі 12364,90грн. за період березень грудень 2020р.

З підстав не належного та не своєчасного виконанням договірних зобов`язань, позивач нарахував до стягнення з відповідача пеню в розмірі 21185,75грн. загалом за період з 26.02.2020р. по 01.02.2021р.

У відповідності до приписів ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язань може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до п.п.1, 2, 3 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежного виконаного зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Аналогічно до обрахунку трьох відсотків річних, позивач помилково розрахував пеню, застосовуючи у формулі обрахунку показник 365 днів, тоді як у 2020 році було 366 днів. Отже, із розрахунку пені із застосуванням показника 366 днів сума пені складає 21131,80грн.

Між тим, відповідачем заявлено до суду клопотання про зменшення заявленої позивачем до стягнення пені із посиланням на ст.233 ГК України, 551 ЦК України.

На підтвердження викладеного, відповідач подав до справи Звіт про фінансові результати на 31.12.2020р., за 2020 рік. Згідно із наказом ФДМУ №557 від 26.03.2020р. прийнято рішення про приватизацію єдиного майнового комплексу ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт». Відповідно до постанови Білгород-Дністровського міськрайонного ВДВС ГТУЮ в Одеській області ВП №60359827 від 04.11.2019р. накладено арешт на грошові кошти ДП «Білгород-Дністровський МТП» на суму 2625687,81грн. Також, відповідач подав до справи постанову Білгород-Дністровського міськрайонного ВДВС ГТУЮ в Одеській області ВП №60439821 від 29.10.2019р., відповідно до якої накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» в межах суми стягнення в розмірі 2625687,81грн.

Одночасно, позивач на підтвердження свого важкого фінансового становища подав до справи Звіт про фінансові результати за 2019 рік, за 9 місяців 2020р.

Відповідно до частини першої статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно із частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленого до стягнення штрафу є правом суду, за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення штрафу.

У контексті зазначеного, зменшення заявленого штрафу та пені, який нараховується за неналежне виконання стороною своїх зобов`язань кореспондується із обов`язком сторони, до якої така санкція застосовується, довести згідно з приписами ст. 74 ГПК України, ст. 233 ГК України те, що вона не бажала вчинення таких порушень, що вони були зумовлені винятковими обставинами та не завдали значних збитків контрагенту на підставі належних і допустимих доказів.

Вказана правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 16.10.2019р. по справі №910/143/19, від 21.10.2019р. по справі №910/1005/19.

Суд враховує правову позицію викладену в рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013р. №7-рп/2013 у справі №1-12/2013, згідно якої у випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшувати. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення, оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може лягати на нього непомірним тягарем і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Також, суд враховує скрутний фінансовий стан відповідача, що підтверджується Фінансовим звітом ДП Білгород-Дністровський морський торговельний порт за 9 місяців 2020 року. Судом враховано наявність постанов старшого державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Березнюк Ангеліни Володимирівни №60439821 від 29.10.2019р., №60359827 від 04.11.2019р. відповідно до яких накладено арешт на кошти, все рухоме та нерухоме майно ДП Білгород-Дністровський морський торговельний порт.

Враховуючи інтереси сторін, відсутність у матеріалах справи доказів спричинення збитків позивачу, компенсацію втрат від інфляції та стягнення 3 % річних у даній справі, суд вважає за можливе зменшити суму пені до 1,00 грн.

На підставі викладеного, суд вважає такими, що підлягають задоволенню в частині позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 388872,48 грн. суми основного боргу, 6881,18 грн. 3 % річних, 12364,90 грн. інфляційних втрат та 1,00грн. пені.

Згідно ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Положення п.2 ч.1 ст.129 ГПК України передбачають, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому, судовий збір в разі зменшення судом розміру пені покладається на відповідача без врахування зменшення такого розміру.

За розгляд даного позову судом позивач поніс витрати на оплату судового збору в сумі 6438,75грн., які судом підлягають відшкодуванню платнику пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог внаслідок часткового задоволення судом його позову.

Керуючись ст.ст. 123, 124, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити частково позов Державного підприємства Адміністрація морських портів України (01135, м. Київ, пр-т Перемоги,14) в особі Білгород-Дністровської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (67700, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Шабська, 81) до Державного підприємства Білгород-Дністровський морський торговельний порт (67700, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Шабська, 81) про стягнення 429334,03грн.

2. Стягнути з Державного підприємства Білгород-Дністровський морський торговельний порт (67700, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Шабська, 81, ) на користь Державного підприємства Адміністрація морських портів України (01135, м. Київ, пр-т Перемоги,14, ) в особі Білгород-Дністровської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (67700, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Шабська, 81, ) 388872 (триста вісімдесят вісім тисяч вісімсот сімдесят дві) грн. 48коп. заборгованості, 6881 (шість тисяч вісімсот вісімдесят одна) грн. 18коп. три проценти річних, 12364 (дванадцять тисяч триста шістдесят чотири) грн. 90коп. втрат від інфляції, 1 (одну) грн. 00коп. пені, 6438 (шість тисяч чотириста тридцять вісім) грн. 75коп. судового збору.

3. Відмовити Державному підприємству Адміністрація морських портів України (01135, м. Київ, пр-т Перемоги,14) в особі Білгород-Дністровської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (67700, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Шабська, 81) в решті частині заявлених позовних вимог.

Рішення господарського суду набирає законної сили згідно зі ст.241 ГПК України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до п.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 14 квітня 2021 р.

Суддя І.А. Малярчук