Господарський суд
Житомирської області
_______________________________________
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2021 р. м. Житомир Справа № 906/1318/19 (295/16026/18)

Господарський суд Житомирської області у складі судді Костриці О.О., при секретарі судового засідання Шаховій Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи № 295/16026/18 за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про стягнення заробітку, втраченого внаслідок каліцтва з урахуванням втрати ступеню професійної працездатності (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 09.11.2020),

за участю учасників судового процесу:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

від третьої особи: не з`явився,-

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Богунського районного суду м. Житомир з позовною заявою до Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (далі - ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України", відповідач, боржник) про стягнення заробітку, втраченого внаслідок каліцтва з урахуванням втрати ступеню професійної працездатності на суму 423934,00 грн (т. 1 а.с. 1-47).

Обґрунтовуючи позовну заяву, ОСОБА_1 зазначено, що 02.08.2013 близько 10:10 год. у м. Бердичів він рухався на велосипеді та на перехресті вул. Житомирська - Шолом Алейхема був збитий автомобілем КРАЗ 6510 реєстр. № НОМЕР_1 , зареєстрованим за відповідачем, під керуванням водія ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 ) На час скоєння дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України". Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 17.11.2014 у справі № 274/3322/14-к водія ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за скоєння злочину, передбаченого частиною 1 статті 286 Кримінального кодексу України у зв`язку із зміною обстановки.

ОСОБА_1 станом на дату дорожньо-транспортної пригоди працював оператором котельні Товариства з обмеженою відповідальністю "Прогрес Груп". Разом з тим, у зв`язку з погіршенням стану здоров`я після дорожньо-транспортної пригоди, втратою професійної працездатності внаслідок каліцтва, отриманого з вини особи, яка на час заподіяння травми знаходилась у трудових відносинах з відповідачем, ОСОБА_1 звільнився з роботи.

Медико-соціальною експертною комісією встановлено ОСОБА_1 третю групу інвалідності.

За викладених обставин, посилаючись на положення статтей 1195, 1196 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ОСОБА_1 заявлено вимогу про стягнення з відповідача заробітку, втраченого внаслідок каліцтва з урахуванням втрати ступеню професійної працездатності.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 30.11.2018 у справі № 295/16026/18 відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 49-50).

27.12.2018 до Богунського районного суду м. Житомир надійшов відзив ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" на позовну заяву з додатками (т. 1 а.с. 57-63). Заперечуючи щодо задоволення позову, відповідачем зазначено, що ОСОБА_1 не втратив професійної працездатності у результаті дорожньо-транспортної пригоди. Крім того, обов`язок відшкодувати потерпілому шкоду покладається на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України та Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (до утворення Фонду соціального страхування України). У випадку, якщо сума страхових виплат не покриває завданої шкоди у повному обсязі, страхувальник (потерпілий) має право вимагати відшкодування шкоди в частці, якої не вистачає, в заподіювача шкоди або особи, яка несе відповідальність за це завдання. Таким чином, позивач має право вимагати від відповідача відшкодування шкоди за наявності двох умов, а саме: втрати заробітку внаслідок втрати чи зменшення його професійної працездатності та непокриття втраченого заробітку органами страхування.

11.04.2019 до суду надійшло клопотання представника позивача від 11.04.2019 про призначення комісійної судово-експертної експертизи для встановлення ступеню втрати професійної працездатності (т. 1 а.с. 81-83).

11.04.2019 до суду надійшло клопотання позивача про долучення до матеріалів справи документів (т. 1 а.с. 84-87).

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомир від 03.06.2019 витребувано з Бердичівського міського центру зайнятості інформацію (т. 1 а.с. 114-115).

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомир від 25.07.2019 призначено по справі комісійну судово-медичну експертизу, виконання якої доручено Обласному бюро судово-медичної експертизи Житомирської обласної ради; на вирішення експертів поставлено наступні питання: чи втратив ОСОБА_1 професійну працездатність внаслідок травми отриманої ним при ДТП, що сталася 02.08.2013 близько 10 год. 10 хв. в м. Бердичів на перехресті вул. Житомирська-Шолом Алейхема за участю автомобіля КРАЗ 6510 реєстр. № НОМЕР_1 ? Яка ступінь втрати професійної працездатності ОСОБА_1 у відсотках внаслідок травми отриманої ним при ДТП, що сталася 02.08.2013 року близько 10 год. 10 хв. в м. Бердичів на перехресті вул. Житомирська-Шолом Алейхема за участю автомобіля КРАЗ 6510 реєстр. № НОМЕР_1 ? (т. 1 а.с. 121).

19.12.2019 до Богунського районного суду м. Житомира надійшов супровідний лист Бюро судово-медичної експертизи Житомирської обласної ради від 10.12.2019 № 6914 з доданим висновком експерта № 93 за результатами комплексної судово-медичної експертизи (т. 1 а.с. 135-144).

18.02.2020 до господарського суду від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог (т. 1 а.с. 153-156). Обґрунтовуючи вказану заяву, позивачем зазначено, що згідно з експертного висновку № 93 ступінь втрати професійної працездатності внаслідок отриманої 02.08.2013 травми становить 45 %. За викладених обставин, враховуючи встановлену під час проведення експертизи ступінь втрати працездатності ОСОБА_1 , підлягає стягненню з відповідача за період з серпня 2013 року по лютий 2020 року 440 344,00 грн.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 09.06.2020 постановлено матеріали цивільної справи № 295/16026/18 за позовом ОСОБА_1 передати Господарському суду Житомирської області (т. 1 а.с. 186).

13.08.2020 до господарського суду надійшов супровідний лист Богунського районного суду м. Житомира від 07.08.2020 з доданою справою № 295/16026/11.

Ухвалою господарського суду від 01.09.2020 (суддя Костриця О.О.) прийнято до свого провадження матеріали справи № 295/16026/18 (з урахуванням заяви про збільшення заявлених вимог від 18.02.2020) за позовом ОСОБА_1 до ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" про стягнення заробітку, втраченого внаслідок каліцтва з урахуванням втрати ступеню професійної працездатності у межах справи №906/1318/19 про банкрутство ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України"; вирішено розгляд справи №295/16026/18 (з урахуванням заяви про збільшення заявлених вимог від 18.02.2020) здійснювати за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання (т. 2 а.с. 8-9).

07.10.2020 до господарського суду надійшов супровідний лист Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області від 05.10.2020 № 0600-0603-7/53861 з доданими відомостями про застраховану особу - ОСОБА_1 з Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (довідка форми ОК-5) (т. 2 а.с. 33-35).

20.10.2020 до господарського суду надійшла заява ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" від 20.10.2020 № 544 про залучення до участі у справі № 906/1318/19 (295/16026/180) ОСОБА_2 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача (т. 2 а.с. 37).

Ухвалою господарського суду від 20.10.2020 прийнято заяву ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" від 20.10.2020 № 544 та призначено її до розгляду в наступному судовому засіданні; продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів; відкладено підготовче засідання на 12.11.2020 об 11:20 год (т. 2 а.с. 41-42).

09.11.2020 на електронну пошту суду та 11.11.2020 поштовою кореспонденцією надійшла заява ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог, у якій позивач просить стягнути із ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" на користь позивача 548 481,25 грн заробітку, втраченого внаслідок каліцтва з урахуванням ступеню втрати професійної працездатності за період з 02.08.2013 по 01.12.2020 (т. 2 а.с. 48-54).

Обґрунтовуючи вказану заяву, позивачем зазначено, що враховуючи встановлену у експертному висновку № 93 ступінь втрати професійної працездатності внаслідок отриманої 02.08.2013 травми у розмірі 45%, підлягає стягненню з відповідача 548 481,25 грн заробітку, втраченого внаслідок каліцтва з урахуванням ступеню втрати професійної працездатності за період з 02.08.2013 по 01.12.2020 (т. 2 а.с. 51-54).

12.11.2020 до господарського суду надійшов відзив ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" від 11.11.2020 № 587 (т. 2 а.с. 55-56), у якому відповідачем повідомлено про часткове визнання позовних вимог на суму 142 301,25 грн. Крім того, відповідачем зазначено, що застосування п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати при розрахунку суми втраченого заробітку є неправомірним. Також, на думку відповідача, позивачем невірно визначено період для нарахування втраченого заробітку. Так, як позивач звернувся до суду 26.11.2018, то з вказаної дати має починатися розрахунок втраченого заробітку.

Ухвалою господарського суду від 12.11.2020, зокрема, прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог від 09.11.2020, залучено ОСОБА_2 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача; продовжено строк підготовчого провадження; відкладено підготовче засідання на 08.12.2020 об 11:20 год.

27.11.2020 до суду від Бердичівського міського центру зайнятості надійшов супровідний лист вих. № 1706 від 23.11.2020 з доданою довідкою № 1384 від 23.11.2020 (т. 2 а.с. 71-73).

30.11.2020 до господарського суду від позивача ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив від 11.11.2020 (т. 2 а.с. 76-77).

Ухвалою господарського суду від 08.12.2020 продовжено строк підготовчого провадження; відкладено підготовче засідання на 21.01.2021 об 11:20 год (т. 2 а.с. 87-88).

16.12.2020 до господарського суду надійшов лист Акціонерного товариства "Страхова група "Ю.БІ.АЙ-КООП" від 14.12.2020 з інформацією про сплату страхового відшкодування позивачу (т. 2 а.с. 92-93).

21.12.2020 до суду надійшов лист управління Державної міграційної служби України в Житомирській області від 14.12.2020 за №5503/1/1801-20 з інформацією про місце реєстрації ОСОБА_2 (т. 2 а.с. 98-99).

14.01.2021 від Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області до суду надійшов лист від 14.01.2021 за №10-72 з інформацією про те, що позивач на обліку в управлінні не перебуває і відповідно ніяких виплат не отримує (т. 2 а.с. 101).

15.01.2021 до господарського суду надійшов лист Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області від 13.01.2021 за №0600-0802-7/2040 з доданою довідкою про отриману ОСОБА_1 пенсію по інвалідності за період з 22.01.2014 по даний час (т. 2 а.с. 102-106).

Ухвалою господарського суду від 21.01.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу № 295/16026/18 за позовом ОСОБА_1 до ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" про стягнення 548481,25 грн заробітку, втраченого внаслідок каліцтва з урахуванням втрати ступеню професійної працездатності за період з 02.08.2013 по 01.12.2020 (заява про збільшення позовних вимог від 09.11.2020) до судового розгляду по суті в межах справи №906/1318/19; призначено судове засідання на 02.03.2021 об 11:20 год (т. 2 а.с. 108-109).

У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Костриці О.О., судове засідання 02.03.2021 не відбулося.

Ухвалою господарського суду від 15.03.2021 призначено судове засідання для розгляду по суті справи № 295/16026/18 за позовом ОСОБА_1 на 15.04.2021 о 10:40 год (т. 2 а.с. 110).

15.04.2021 до господарського суду надійшла заява ОСОБА_1 від 15.04.2021 про розгляд справи без його участі.

Представники позивача, відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, у судове засідання 15.04.2021 не з`явилися, хоча про час та місце судового засідання були повідомлені своєчасно та відповідно до Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Розглянувши заяву ОСОБА_1 від 15.04.2021 про розгляд справи без його участі, господарський суд прийшов до висновку задовольнити її, здійснити розгляд справи без участі позивача.

Згідно з частиною 1 статті 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд Житомирської області, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України.

Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати.

Частиною 1 статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими ГПК України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. В силу приписів частини 2 вказаної статті господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 05.03.2020, зокрема, відкрито провадження у справі про банкрутство ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України", у зв`язку з чим розгляд позовної заяви ОСОБА_1 ухвалою господарського суду від 17.08.2020 постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження у межах справи № 906/1318/19 про банкрутство ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України".

Разом з тим, ухвалою господарського суду від 28.01.2021, зокрема, провадження у справі № 906/1318/19 про банкрутство ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" було закрито.

Слід зазначити, що статтею 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

За змістом положень статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Устименко проти України" (заява № 32053/13).

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20.07.2006 зазначив, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі "Занд проти Австрії" висловлено думку, що термін "судом, встановленим законом" у пункті першому статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з [...] питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів [...]".

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об`ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Як вказано у рішенні Конституційного Суду України №15-рп/2004 від 02.11.2004, верховенство права - це панування права в суспільстві. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим, у тому числі обмежувати свободу та рівність особи. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права.

Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у рішенні від 30.01.2003 № 3-рп/2003 у справі про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора: "Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах."

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

За приписами частини 2 статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних зі здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до частин 1, 2 статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та ФОП, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно з частиною 2 статті 31 ГПК України справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа відноситься до виключної підсудності іншого суду.

У разі закриття/припинення провадження в справі про банкрутство, розгляд спорів, стороною в яких є боржник, у межах справи про банкрутство завершується їх розглядом по суті суддею, якому були передані такі справи автоматизованою системою документообігу суду, з ухваленням відповідного судового рішення, що узгоджується з принципом "незмінності складу суду", задля недопущення створення для сторін перешкод у реалізації права на судовий захист і загрози сутності гарантованого Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод права сторін на доступ до суду та ефективний засіб захисту упродовж розумного строку.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 20.01.2021 у справі № 5017/2833/2012.

З огляду на зазначене, враховуючи те, що положеннями ГПК України та Кодексу України з процедур банкрутства не передбачено передачу справи, стороною якої є боржник, іншому суду після закриття провадження у справі про банкрутство, зважаючи на мету звернення позивача до суду та необхідність забезпечення поновлення можливого порушеного права позивача, у суду відсутні підстави для передачі позовної заяви ОСОБА_1 іншому суду.

Судом встановлено, що ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 17.11.2014 у справі № 274/3322/14-к та рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 30.07.2015 у справі № 274/6970/14-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 16.09.201 та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.03.2016, встановлено обставини виникнення 02.08.2013 дорожньо-транспотної пригоди.

Так, 02.08.2013 ОСОБА_2 , керуючи зареєстрованим за ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" автомобілем марки "КРАЗ 6510", державний номерний знак НОМЕР_1 , на перехресті вулиць Житомирської та Шолом - Алейхема в м. Бердичеві Житомирської області, порушив вимоги пунктів 1.5, 2.3 Правил дорожнього руху України та допустив виїзд на тротуар, де здійснив зіткнення з металевою огорожею. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відокремленими частинами металевої огорожі було травмовано ОСОБА_1 , який отримав тілесні ушкодження у вигляді рани лівої підколінної ямки, шкірного некрозу, післятравматичного невриту лівого сідничного нерву, гіпостезії лівої стопи, які згідно з висновком судово-медичної експертизи від 01.10.2013 № 685 належать до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 17.11.2014 у справі № 274/3322/14-к водія відповідача ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за скоєння злочину, передбаченого частиною 1 статті 286 Кримінального кодексу України (порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження) у зв`язку із зміною обстановки; кримінальне провадження відносно ОСОБА_2 закрито.

Слід зазначити, що відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального кодексу України не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у господарській справі у порядку, передбаченому ГПК України.

Зі змісту ухвали Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 17.11.2014 у справі № 274/3322/14-к судом встановлено, що ОСОБА_2 вину у вчиненні злочину визнав повністю, а порушення водієм відповідача - ОСОБА_2 вимог Правил дорожнього руху України знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв`язку між створенням аварійної обстановки та виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

У матеріалах справи відсутні жодні докази, що свідчать про інші обставини виникнення 02.08.2013 дорожньо-транспортної пригоди, ніж встановлені судами у зазначених вище судових рішеннях.

Відповідно до частини 4 статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, встановлені зазначеними вище судовими рішеннями обставини виникнення дорожньо-транспортної пригоди, порушення водієм транспортного засобу, що був зареєстрований за відповідачем, - ОСОБА_2 вимог Правил дорожнього руху України, заподіяння ОСОБА_1 тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, причинно-наслідкового зв`язку між створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали для ОСОБА_1 у вигляді тілесних ушкоджень, не підлягають доказуванню у даній справі.

Згідно з частиною 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 1 статті 1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Відповідно до частин 1,2 статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Враховуючи встановлені судами факти наявності трудових відносин між винною у дорожньо-транспортній пригоді особою - ОСОБА_2 та відповідачем, реєстрації за відповідачем транспортного засобу - джерела підвищеної небезпеки, яким було спричинено виникнення дорожньо-транспортної пригоди, завдана ОСОБА_1 шкода у разі наявності визначених законодавством підстав підлягає відшкодуванню відповідачем.

Відповідно до частини 1 статті 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

При визначенні розміру заробітку (доходу), який втратив потерпілий внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, важливу роль відіграє той факт, чи перебуває особа на момент заподіяння їй шкоди у трудових відносинах. Якщо так, то розмір втраченого заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, якщо її немає загальної працездатності. Середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров`я або втраті працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я. Якщо середньомісячний заробіток (дохід) потерпілого є меншим від п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку (доходу) обчислюється виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати (частина 1 статті 1197 ЦК України).

До втраченого заробітку (доходу) не включаються одноразові виплати, компенсація за невикористану відпустку, вихідна допомога, допомога по вагітності та пологах тощо (частина 3 статті 1197 ЦК України).

Частина 4 статті 1197 ЦК України передбачає, що якщо заробіток (дохід) потерпілого до його каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я змінився, що поліпшило його матеріальне становище (підвищення заробітної плати за посадою, переведення на вищеоплачувану роботу, прийняття на роботу після закінчення освіти), при визначенні середньомісячного заробітку (доходу) враховується лише заробіток (дохід), який він одержав або мав одержати після відповідної зміни.

Таким чином, шкода у вигляді втраченого заробітку (доходу) визначається з урахуванням двох факторів, а саме: а) середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого до каліцтва або іншого ушкодження здоров`я (визначення середньомісячного заробітку здійснюється за правилами статті 1197 ЦК); б) ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності.

Станом на дату дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 працював оператором котельні Товариства з обмеженою відповідальністю "Прогрес Груп", що підтверджується відомостями з трудової книги (т. 2 а.с. 18-20).

Відповідно до довідки Товариства з обмеженою відповідальністю "Прогрес Груп" від 28.11.2014 № 74 розмір заробітної плати ОСОБА_1 за три останні місяці роботи, що передували ушкодженню, отримано за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, становить: у травні 2013 року - 1544,52 грн; у червні 2013 року - 2097,89 грн; у липні 2013 року - 2124,96 грн (т. 1 а.с. 40).

Отже, середньомісячний заробіток позивача за три останні календарні місяця роботи, що передували ушкодженню здоров`я або втраті працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, становить 1992,46 грн.

Розмір мінімальної заробітної плати встановлюється Законом України "Про Державний бюджет України".

Статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2013 рік" установлено у 2013 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 1147 гривень, з 1 грудня - 1218 гривень.

Оскільки середньомісячний заробіток позивача за три останні календарні місяця роботи, що передували ушкодженню здоров`я або втраті працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, становить 1992,46 грн та є меншим від п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку позивача має обчислюватися, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати. За викладених обставин, доводи відповідача про неправомірність застосування п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати при розрахунку суми втраченого заробітку відхиляються судом.

У постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.11.2020 у справі № 227/7154/13-к та від 27.01.2021 у справі № 263/16183/18, зазначено, що "відповідно до пунктів 1, 11 Положення про медико-соціальну експертизу, пунктів 3, 26, 27 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317, Інструкції про встановлення груп інвалідності, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 05.09.2011 № 561, встановлення МСЕК тієї чи іншої групи інвалідності внаслідок загального захворювання визначається за критеріями життєдіяльності людини, зокрема, здатністю особи до виконання трудової діяльності. Здатність до трудової діяльності - сукупність фізичних та духовних можливостей людини, яка визначається станом здоров`я, що дозволяє їй займатися різного виду трудовою діяльністю.

Законодавство вирізняє професійну та загальну працездатність. Професійна працездатність передбачає здатність працівника до роботи за конкретним фахом і на певній посаді, тоді як загальна працездатність - це здатність до виконання будь-якої роботи у звичайних умовах праці. Особа, яка зазнала каліцтва та якій встановлено інвалідність, може бути визнана частково працездатною. З метою встановлення в особи здатності до праці МСЕК під час встановлення інвалідності має встановити ступінь професійної (а за її відсутності - загальної) працездатності у відсотках.

Отже, на підставі цих відомостей суд визначає розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я заробітку (доходу) у відсотках, що підлягає відшкодуванню.

Відповідно до пункту 11 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317 міські, міжрайонні, районні медико-соціальні експертні комісії: а) визначають ступінь обмеження життєдіяльності людини, у тому числі стан працездатності, групу, причину і час настання інвалідності, а також ступінь втрати професійної працездатності (у процентах) працівників, які одержали каліцтво чи інше ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням своїх трудових обов`язків; б) встановлюють потребу інвалідів у соціальній допомозі, що була б спрямована на полегшення наслідків погіршення здоров`я (протезування, засоби пересування, робочі пристосування, постійний догляд тощо).

Таким чином, належним і допустимим доказом підтвердження ступеня втрати професійної працездатності (у процентах) для застосування статті 1195 ЦК України є відповідний висновок МСЕК з визначенням відсотка втрати працездатності."

У постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13.11.2019 у справі № 2119/2-404/2011 та від 27.01.2021 у справі № 263/16183/18 зазначено, що належним і допустимим доказом, що підтверджує ступінь втрати професійної або загальної працездатності (у процентах) для застосування статті 1195 ЦК України є відповідний висновок медико-соціальної експертної комісії або висновок судово-медичної експертизи з визначення ступеня втрати працездатності потерпілого.

Отже, системний аналіз норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що для виникнення у потерпілого права на відшкодування втраченого заробітку (доходу) обов`язковою умовою є факт втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності.

Після дорожнього-транспортної пригоди 28.01.2014 ОСОБА_1 уперше було встановлено третю групу інвалідності на період з 22.01.2014 по 01.02.2016, що підтверджується відповідною довідкою до акту огляду медико-соціальної експертної комісії №279398 серії 10ААБ (т. 1 а.с. 4).

Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії №207916 серії 12ААБ ОСОБА_1 з 30.12.2015 по 01.03.2018 повторно встановлено третю групу інвалідності (т. 1 а.с. 5).

Згідно з довідкою до акту огляду медико-соціальної експертної комісії № 860911 серії 12ААА ОСОБА_1 з 06.02.2018 по 01.03.2021 втретє встановлено третю групу інвалідності (т. 1 а.с. 6).

Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії №005289 серії 12ААВ ОСОБА_1 з 27.01.2021 учетверте встановлено третю групу інвалідності (т. 2 а.с. 112,113).

Разом з тим, визначення проценту втрати працездатності медико-соціальною експертною комісією жодного разу не здійснювалося. Сам по собі факт встановлення групи інвалідності не пов`язаний із втратою працездатністю, оскільки особа може бути при цьому працездатною повністю або частково.

Як було зазначено вище, також належним і допустимим доказом підтвердження ступеня втрати позивачем професійної працездатності (у процентах) для застосування статті 1195 ЦК України є відповідний висновок судово-медичної експертизи з визначення процента втрати працездатності.

Судом встановлено, що ухвалою Богунського районного суду м. Житомир від 25.07.2019 у даній справі призначено комісійну судово-медичну експертизу, виконання якої доручено Обласному бюро судово-медичної експертизи Житомирської обласної ради; на вирішення експертів поставлено наступні питання: чи втратив ОСОБА_1 професійну працездатність внаслідок травми отриманої ним при ДТП, що сталася 02.08.2013 близько 10 год. 10 хв. в м. Бердичів на перехресті вул. Житомирська-Шолом Алейхема за участю автомобіля КРАЗ 6510 реєстр. № НОМЕР_1 ? Яка ступінь втрати професійної працездатності ОСОБА_1 у відсотках внаслідок травми отриманої ним при ДТП, що сталася 02.08.2013 року близько 10 год. 10 хв. в м. Бердичів на перехресті вул. Житомирська-Шолом Алейхема за участю автомобіля КРАЗ 6510 реєстр. № НОМЕР_1 ? (т. 1 а.с. 121).

Відповідно до висновку експерта від 26.11.2019 № 93 станом на листопад 2019 у громадянина ОСОБА_1 мають місце післятравматичні атрофічні рубці лівої підколінної ямки та гомілки із вираженою контрактурою лівого колінного суглобу, хронічні артеріальна та венозна недостатність другого ступеню лівої нижньої кінцівки, нейропатія (ураження нерву) велико- та малогомілкового нервів на рівні підколінної ямки з вираженим парезом стопи (слабкість м`язів гомілки та стопи) виражене порушення функції ходи із больовим синдромом. У вказаному висновку також визначено, що відповідно до Наказу Міністерства охорони здоров`я України № 420 від 05.06.2012 та "Критеріїв встановлення ступеню стійкої втрати професійної працездатності у відсотках" з а н а с л і д к а м и д о р ож н ь о - т р а н с п о рт н о ї п о д і ї, що сталася 02.08.2013, та отриманої громадянином ОСОБА_1 травми лівої нижньої кінцівки, ступінь втрати професійної працездатності громадянином ОСОБА_1 становить 45 % (т. 1 а.с. 135-139).

Отже, висновком експерта визначено, що стійка втрата професійної працездатності ОСОБА_1 сталася за наслідками дорожньо-транспортної пригоди 02.08.2013, ступінь втрати професійної працездатності громадянином ОСОБА_1 становить 45 %, у зв`язку з чим доводи відповідача про відсутність втрати професійної працездатності позивачем відхиляються судом.

Господарський суд вважає за необхідне зазначити, що стійкі наслідки дорожньо-транспортної пригоди можуть формуватися протягом тривалого часу. Лише 26.11.2019 вперше було визначено ступінь втрати професійної працездатності громадянином ОСОБА_1 , який становить 45 %. Докази наявності втрати професійної працездатності громадянином ОСОБА_1 , визначення ступеню стійкої втрати професійної працездатності у відсотках до вказаної дати, позивачем до суду не надано.

Таким чином, всупереч доводам позивача лише з 26.11.2019, а не з дати дорожньо-транспортної пригоди - 02.08.2013, ОСОБА_1 набув право на відшкодування заробітку, втраченого внаслідок каліцтва з урахуванням втрати ступеню професійної працездатності. У зв`язку з викладеним, доводи відповідача, що дата звернення до суду з позовною заявою є датою початку розрахунку заробітку, втраченого внаслідок каліцтва з урахуванням втрати ступеню професійної працездатності, відхиляються судом.

За викладених обставин, ураховуючи заявлені позивачем вимоги, розмір втраченого заробітку ОСОБА_1 слід вираховувати, виходячи з 45 % п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати за період з 26.11.2019 по 01.12.2020.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" установлено у 2019 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 4173 гривні.

Згідно зі статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" установлено у 2020 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 4723 гривні, з 1 вересня - 5000 гривень.

Таким чином, з урахуванням установлених розмірів мінімальної заробітної плати на 2019 та 2020 роки, визначеного у результаті проведення судової експертизи розміру ступеню втрати професійної працездатності, загальний розмір заробітку ОСОБА_1 , втраченого внаслідок каліцтва, за період з 26.11.2019 по 01.12.2020 становить 129 718,13 грн:

- з 26.11.2019 по 30.11.2019 - 1564,88 грн (4173,00 грн х 5 х 0,45 / 30 днів х 5 днів);

- з 01.12.2019 по 31.12.2019 - 9389,25 грн (4173,00 грн х 5 х 0,45);

- з 01.01.2020 по 31.08.2020 - 85 014,00 грн (4723,00 грн х 5 х 0,45 х 8 місяців);

- з 01.09.2020 по 30.11.2020 - 33 750,00 грн (5000,00 грн х 5 х 0,45 х 3 місяці).

Посилання відповідача на те, що позивач має право вимагати від відповідача відшкодування шкоди у разі не покриття втраченого заробітку органами страхування, відхиляються судом з огляду на те, що вказані доводи суперечать положенням ЦК України. Крім того, як убачається з матеріалів справи, позивач виплати від Фонду соціального страхування України не отримує.

За частинами 2, 3 статті 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 73 ГПК України).

Згідно з частинами 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами статей 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних та господарських справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем правомірно нараховано та підтверджено доказами позовні вимоги до боржника частково, а саме: на суму 129 718,13 грн.

ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" визнано позовні вимоги ОСОБА_1 на зальну суму 142 301,25 грн.

Враховуючи викладене, всебічно і повно встановивши обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами, правові норми, які підлягають застосуванню при вирішенні даного спору, господарський суд прийшов до висновку позов ОСОБА_1 до ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" задовольнити частково; стягнути з ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" на користь ОСОБА_1 - 129718,13грн заробітку, втраченого внаслідок каліцтва з урахуванням втрати ступеню професійної працездатності; у задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції станом на дату подання заяви) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частиною 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції станом на дату подання заяви ) передбачено, що за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Пунктом 2 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

Відповідно до частини 2 статті 129 ГПК України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

З огляду на викладене, суд зазначає, що судовий збір у розмірі 1945,74 грн підлягає покладенню на відповідача.

Керуючись статтями 20, 73 - 80, 86, 123, 129, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, статтями 2, 7 Кодексу України з процедур банкрутства, -

УХВАЛИВ:

1. Позов ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Автомобільні дороги України" задовольнити частково.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Автомобільні дороги України" (10003, м. Житомир, вул. Перемоги, 75, ідентифікаційний код 32008278) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) - 129 718,13 грн заробітку, втраченого внаслідок каліцтва з урахуванням втрати ступеню професійної працездатності.

3. У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

4. Стягнути з Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Автомобільні дороги України" (10003, м. Житомир, вул. Перемоги, 75, ідентифікаційний код 32008278) в дохід Державного бюджету України (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) 899998; рахунок отримувача: UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106) - 1945,74 грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 19.04.2021.

Суддя Костриця О.О.