ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2021м. ДніпроСправа № 904/627/21

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Назаренко Н.Г., розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Ерідон", с. Чопилки, Переяслав-Хмельницький район, Київська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лан-Снаб", с. Військове, Солонянський район, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості у сумі 359 797,80 грн. за договором поставки

Без виклику (повідомлення) учасників

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма Ерідон" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лан-Снаб" заборгованості за договором поставки № 191/20/220 віл 26.03.2020 у сумі 359 797,80 грн., яка складається з суми основного боргу у розмірі 298 874,19 грн., 27 079,55 грн. - 48% річних, 27 079,55 грн. - відсотків за користування товарним кредитом та 6 764,51 грн. - пені.

Також позивач просить стягнути з відповідача витрати зі сплати судового збору у сумі 5 396,97 грн. та витрати на правничу допомогу - 35 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору, в частині повної та своєчасної оплати за поставлений товар.

Ухвалою суду від 08.02.2021 позовну заяву залишено без руху для усунення Позивачем недоліків позовної заяви, а саме необхідно надати: докази повноважень особи, що підписала позовну заяву; додаток № 191/20/220/1-ПД від 26.03.2020 до договору № 191/20/220 віл 26.03.2020; видаткову накладну № 16740 від 27.03.2020; додаток № 191/20/220/2-ЗЗР від 09.06.2020 до договору № 191/20/220 віл 26.03.2020; видаткові накладні № 49637 від 09.06.2020, № 49679 від 09.06.2020, № 82764 від 16.10.2020; зміну вартості товару № 1676 від 29.07.2020, № 4122 від 16.10.2020, № 1677 від 29.07.2020, № 4123 від 16.10.2020; додаток № 191/20/220/3-ЗЗР від 05.08.2020 до договору № 191/20/220 віл 26.03.2020; видаткові накладні № 64629 від 05.08.2020, № 82767 від 16.10.2020; зміну вартості товару № 4126 від 16.10.2020; додаток № 191/20/220/4-ЗЗР від 31.08.2020 до договору № 191/20/220 віл 26.03.2020; видаткову накладну № 7062 від 31.08.2020; зміну вартості товару № 4127 від 16.10.2020; додаток № 191/20/220/5-ЗЗР від 07.09.2020 до договору № 191/20/220 віл 26.03.2020; накладну № 72696 від 07.09.2020; зміну вартості № 4124 від 16.10.2020; додаток № 901/20/220/6-ЗЗР від 24.09.2020 до договору № 191/20/220 віл 26.03.2020; накладну № 76069 від 24.09.2020; зміну вартості товару № 7831 від 04.12.2020; додаток № 191/20/220/7-ЗЗР від 28.09.2020 до договору № 191/20/220 віл 26.03.2020; видаткову накладну № 79150 від 29.09.2020. .

18.02.2021 Позивач направив на адресу суду заяву про усунення недоліків.

Ухвалою від 22.02.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

Відповідач 26.03.2021 надав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечив та зазначив, що він не отримав копії позовної заяви та ухвали про порушення провадження у справі.

Також відповідач вказав на те, що відповідно до п. 3.3. договору оплата за товар, який постачається на умовах попередньої оплати, здійснюється покупцем на підставі рахунку на оплату, сформованого постачальником, з врахуванням умов пунктів 3.1. та 3.2. договору. Термін дії рахунку на оплату складає 3 банківські дні, включаючи дату його оформлення, якщо інше не буде погоджено сторонами.

Відповідач не отримав відповідних рахунків, які були необхідні для виконання зобов`язання з повної оплати. Відповідні рахунки відсутні і в додатках до позовної заяви.

Крім того, відповідач вказує на те, що на підставі додатку № 191/20/220/11-ЗЗР від 20.10.2020 до договору, згідно видаткових накладних, відповідачу поставлено товар:

- за видатковою накладною № 83108 від 20.10.2020 на суму 7 380,48 грн., який відповідач оплатив, що підтверджується платіжним дорученням № 2447 на суму 7 380,48 грн.;

- за видатковою накладною № 83574 від 22.10.2020 на суму 29 381,76 грн., за якою позивачем нараховано всі штрафні санкції від 20.11.2020, що є прямим порушенням п. 3 додатку № 191/20/220/11-ЗЗР.

Таким чином відповідач вважає, що загальна сума боргу є завищеною та має розраховуватись з наступного за днем, у якому мав бути здійснений платіж, а саме з 22.11.2020.

Відповідач проти нарахування 35 000,00 грн. витрат на правничу допомогу заперечує та вважає, що сума витрат на професійну правничу допомогу, заявлена позивачем завищена та неспівмірна зі складністю справи.

15.04.2021 позивач надав до суду відповідь на відзив, в якій щодо посилання відповідача на невірне визначення періоду нарахування штрафних санкцій та компенсаційних платежів зазначив, що п. 3.7. договору визначено, що здійснюючи оплату товару, покупець зобов`язаний зазначити у платіжному дорученні за яким саме додатком до цього договору та/або рахунком на оплату, та/або видатковою накладною, а також у разі необхідності, за який саме товар здійснюється оплата. У разі відсутності такої інформації, а також у разі порушення покупцем грошових зобов`язань за цим договором, отриманий платіж зараховується постачальником на власний розсуд.

Пунктом 3 додатку до договору поставки № 191/20/220 від 26.03.2020 визначено, що оплата повної вартості товару, який постачається на умовах цього додатку, здійснюється покупцем з дотриманням умов п.п. 3.2. - 3.3. договору поставки не пізніше 30 календарних днів з моменту отримання товару за видатковими накладними шляхом перерахування суми, належної до сплати на розрахунковий рахунок постачальника. Сторони визначили, що для товару який постачається на умовах цього додатку, термін дії рахунків фактично складає 3 банківських дні з моменту його оформлення.

Таким чином, боржник зобов`язаний здійснити оплату товару отриманого на підставі видаткової накладної № 83108 від 20.10.2020 у строк до 20.11.2020 включно.

За видатковою накладною № 83574 від 22.10.2020 у строк до 22.11.2020 включно, оплата не здійснена.

Здійснюючи оплату за платіжним доручення № 2447 від 04.12.2020 боржник порушив визначені строки оплати, крім того посилався на недійсний рахунок на оплату.

Таким чином, позивач вважає, що він мав право зарахувати оплату на власний розсуд.

Крім того, позивач звертає у вагу на те, що наведений у позовній заяві від 20.01.2021 розрахунок штрафних санкцій та компенсаційних платежів за додатком № 191/20/220/11-ЗЗР від 20.10.2020 ніяким чином не впливає на права та обов`язки боржника та не погіршує його фінансове становище, у зв`язку з чим позивач просить вважати технічною помилкою визначення періоду заборгованості за додатком № 191/20/220/11-ЗЗР від 20.10.2020 у строк із 20.11.2020.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без виклику учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд встановив.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ.

Предметом доказування у даній справі є встановлення обставин, пов`язаних з укладенням Договору, умов та строку поставки товару, встановлення факту постави товару та встановлення факту невиконання відповідачем договору в частині повної та своєчасної оплати за поставлений товар.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.03.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма Ерідон" (далі - постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лан-Снаб" (далі - покупець, відповідач) укладено договір поставки №191/20/220 (далі - договір).

Відповідно до пункту 1.1 договору в порядку та на умовах цього договору постачальник зобов`язується поставити покупцю продукцію виробничо-технічного призначення, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити вартість такого товару.

Згідно пункту 1.2 договору найменування, асортимент та кількість товару, який підлягає поставці за цим договором, зазначаються в додатках, які є його невід`ємною частиною.

Пунктом 3.1. договору встановлено, що оплата товару здійснюється покупцем в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника в порядку, на умовах та в строки визначені цим договором та додатками до нього. У випадку поставки товару на умовах попередньої оплати, допускається оплата та поставка товару на підставі рахунку на попередню оплату, що містить істотні умови поставки, без укладання додатків до цього договору. Датою оплати товару вважається день зарахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника.

Сторони погодили, що визначення ціни та загальної вартості товару, що підлягає оплаті покупцем, здійснюється в національній валюті України, виходячи із курсу продажу долару США або Євро до гривні, встановленому на Міжбанківській валютній біржі на момент закриття торгів у день, що передує даті оплати товару (пункт 3.2 договору).

У відповідності до п. 3.3. договору оплата товару, який постачається на умовах попередньої оплати, здійснюється покупцем на підставі рахунку на оплату, сформованого постачальником, з врахуванням умов пунктів 3.1. та 3.2. договору. Термін дії рахунку на оплату складає 3 банківські дні, включаючи дату його оформлення, якщо інше не буде погоджено сторонами. В разі порушення строків оплати, визначених рахунком на оплату, зарахування платежів здійснюється постачальником, виходячи з курсу Міжбанку, встановленого на момент надходження грошових коштів на банківський рахунок постачальника. Оплата товару, який постачається на умовах відстрочення оплати чи з використанням вексельного способу розрахунків, здійснюється покупцем, з дотриманням умов пунктів 3.2. та 3.5. цього договору.

Пунктом 5.3. договору встановлено, що перехід права власності на товар від постачальника до покупця, а також приймання товару по кількості та якості, здійснюється в момент передачі товару за видатковою накладною. Датою передачі товару є дата оформлення видаткової накладної, яка підписується представником покупця. Підпис представника покупця у видатковій накладній може бути завірений відтиском печатки покупця та свідчить про отримання товару покупцем.

Договір вступає в силу з моменту його підписання вповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2020, а в частині проведення розрахунків за поставлений товар - до моменту припинення остаточних розрахунків. Закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору.

Сторонами підписані додатки до договору №191/20/220 від 26.03.2020, а саме: № 191/20/220/1-ПД від 26.03.2020, № 191/20/220/1-ЗЗР від 09.06.2020, № 191/20/220/3-ЗЗР від 05.08.2020, № 191/20/220/4-ЗЗР від 31.08.2020, № 191/20/220/5-ЗЗР від 07.09.2020, № 191/20/220/6-ЗЗР від 24.09.2020, № 191/20/220/7-ЗЗР від 28.09.2020, № 191/20/220/8-ЗЗР від 01.10.2020, № 191/20/220/9-ЗЗР від 19.10.2020, № 191/20/220/10-ЗЗР від 20.10.2020, № 191/20/220/11-ЗЗР від 20.10.2020.

На підставі зазначених додатків до спірного договору позивачем здійснено поставку товару за який відповідач розрахувався частково.

Так, на підставі додатку № 191/20/220/8-ЗЗР від 01.10.2020, згідно видаткової накладної № 80099 від 02.10.2020 позивачем відповідачеві поставлено товар на суму 117 898,75 грн.

Пунктом 3 вказаного додатку встановлено, що оплата повної вартості товару, який постачається на умова цього додатку, здійснюється покупцем з дотриманням умов пунктів 3.2. -3.3. договору поставки не пізніше 28 календарних днів з моменту отримання товару за видатковими накладними шляхом перерахування суми, належної до сплати на розрахунковий рахунок постачальника. Сторони визначили, що товар який постачається на умова цього додатку, термін дії рахунків-фактури складає 3 банківські дні з моменту його оформлення.

Згідно п. 4 додатку № 191/20/220/8-ЗЗР від 01.10.2020 у разі порушення покупцем зобов`язань щодо оплати отриманого товару, що поставлений на умовах відстрочення оплати у строк зазначений в п. 3 цього додатку, на строк понад 15 календарних днів, покупець, відповідно до вимог ст. 536 та ч. 5 ст. 694 Цивільного кодексу України, зобов`язаний сплатити на користь постачальника плату за користування товарним кредитом у розмірі 48% річних нараховану на вартість отриманого, але не оплаченого покупцем товару.

Відповідач за поставлений товар розрахувався частково у сумі 18 478,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 2448 від 04.12.2020.

Отже заборгованість за додатком № 191/20/220/8-ЗЗР від 01.10.2020 становить 99 420,75 грн.

На підставі додатку № 191/20/220/9-ЗЗР від 19.10.2020, згідно видаткової накладної № 82945 від 19.10.2020 позивачем відповідачеві поставлено товар на суму 113 162,88 грн.

Пунктом 3 вказаного додатку встановлено, що оплата повної вартості товару, який постачається на умова цього додатку, здійснюється покупцем з дотриманням умов пунктів 3.2. -3.3. договору поставки не пізніше 30 календарних днів з моменту отримання товару за видатковими накладними шляхом перерахування суми, належної до сплати на розрахунковий рахунок постачальника. Сторони визначили, що товар який постачається на умова цього додатку, термін дії рахунків-фактури складає 3 банківські дні з моменту його оформлення.

Згідно п. 4 додатку № 191/20/220/9-ЗЗР від 01.10.2020 у разі порушення покупцем зобов`язань щодо оплати отриманого товару, що поставлений на умовах відстрочення оплати у строк зазначений в п. 3 цього додатку, на строк понад 15 календарних днів, покупець, відповідно до вимог ст. 536 та ч. 5 ст. 694 Цивільного кодексу України, зобов`язаний сплатити на користь постачальника плату за користування товарним кредитом у розмірі 48% річних нараховану на вартість отриманого, але не оплаченого покупцем товару.

Відповідач за поставлений товар не розрахувався.

Отже заборгованість за додатком № 191/20/220/9-ЗЗР від 19.10.2020 становить 113 162,88 грн.

На підставі додатку № 191/20/220/10-ЗЗР від 20.10.2020, згідно видаткової накладної № 83106 від 20.10.2020 позивачем відповідачеві поставлено товар на суму 59 908,80 грн.

Пунктом 3 вказаного додатку встановлено, що оплата повної вартості товару, який постачається на умова цього додатку, здійснюється покупцем з дотриманням умов пунктів 3.2. -3.3. договору поставки не пізніше 30 календарних днів з моменту отримання товару за видатковими накладними шляхом перерахування суми, належної до сплати на розрахунковий рахунок постачальника. Сторони визначили, що товар який постачається на умова цього додатку, термін дії рахунків-фактури складає 3 банківські дні з моменту його оформлення.

Згідно п. 4 додатку № 191/20/220/10-ЗЗР від 20.10.2020 у разі порушення покупцем зобов`язань щодо оплати отриманого товару, що поставлений на умовах відстрочення оплати у строк зазначений в п. 3 цього додатку, на строк понад 15 календарних днів, покупець, відповідно до вимог ст. 536 та ч. 5 ст. 694 Цивільного кодексу України, зобов`язаний сплатити на користь постачальника плату за користування товарним кредитом у розмірі 48% річних нараховану на вартість отриманого, але не оплаченого покупцем товару.

Відповідач за поставлений товар не розрахувався.

Отже заборгованість за додатком № 191/20/220/10-ЗЗР від 20.10.2020 становить 56 908,80 грн.

Також на підставі додатку № 191/20/220/11-ЗЗР від 20.10.2020, згідно видаткової накладної № 83108 від 20.10.2020 позивачем відповідачеві поставлено товар на суму 7 380,48 грн. та видаткової накладної № 83574 від 22.10.2020 позивачем відповідачеві поставлено товар на суму 29 381,76 грн.

Пунктом 3 вказаного додатку встановлено, що оплата повної вартості товару, який постачається на умова цього додатку, здійснюється покупцем з дотриманням умов пунктів 3.2. -3.3. договору поставки не пізніше 30 календарних днів з моменту отримання товару за видатковими накладними шляхом перерахування суми, належної до сплати на розрахунковий рахунок постачальника. Сторони визначили, що товар який постачається на умова цього додатку, термін дії рахунків-фактури складає 3 банківські дні з моменту його оформлення.

Згідно п. 4 додатку № 191/20/220/11-ЗЗР від 20.10.2020 у разі порушення покупцем зобов`язань щодо оплати отриманого товару, що поставлений на умовах відстрочення оплати у строк зазначений в п. 3 цього додатку, на строк понад 15 календарних днів, покупець, відповідно до вимог ст. 536 та ч. 5 ст. 694 Цивільного кодексу України, зобов`язаний сплатити на користь постачальника плату за користування товарним кредитом у розмірі 48% річних нараховану на вартість отриманого, але не оплаченого покупцем товару.

Відповідач за поставлений товар розрахувався частково за видатковою накладною № 83108 від 20.10.2020 у сумі 7 380,48 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 2447 від 04.12.2020.

Отже заборгованість за додатком № 191/20/220/11-ЗЗР від 20.10.2020 становить 29 381,76 грн.

Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем склала 298 874,19 грн.

Викладене стало підставою для звернення позивача до суду для захисту свого порушеного права.

Вивчивши матеріали справи та надані сторонами документи, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову на підставі наступного.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України та ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного з законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до вимог ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до приписів ст. 524 ЦК України, зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Згідно зч.1-2 ст. 533 ЦК України, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Вказана норма кореспондується з положеннями ч. 2 ст. 198 ГК України.

Відповідно до умов договору строк оплати товару є таким, що настав.

Станом на час розгляду справи доказів оплати від представників сторін не надійшло. Відповідачем позовні вимоги належними та допустимими доводами не спростовані, що є підставою для задоволення позовних вимог позивача про стягнення з відповідача 298 874,19 грн.

Крім основного боргу, позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 48 % річних у сумі 27 079,55 грн., 48% за користування товарним кредитом - 27 079,55 грн., та пеню - 6 764,51 грн. за період з 31.10.2020 по 20.01.2021.

За порушення умов цього договору винна сторона відшкодовує спричинені цим збитки в порядку, передбаченому чинним законодавством з урахуванням умов цього договору (п. 6.1. договору).

Пунктом 6.2. договору визначено, що крім відповідальності встановленої п. 6.1. цього договору покупець: за несвоєчасну оплату товару сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості неоплаченого товару за кожен день прострочення.

Згідно із п.6.8. договору сторони домовились про те, що нарахування та стягнення штрафних санкцій (пені, штрафу, процентів) за цим договором відповідно до п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України не обмежується строком нарахування та та припиняється в день виконання стороною зобов`язання, а строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій, у відповідності до ст. 259 Цивільного кодексу України, продовжується до 3 років. При цьому, вказаний пункт (положення) вважається двосторонньою угодою сторін цього договору про збільшення строків позовної давності та строків нарахування та стягнення штрафних санкцій (пені, штрафу, процентів).

В силу п.1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення. грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Як зазначалось вище, пунктами 3 додатків встановлено, що оплата повної вартості товару, який постачається на умова цього додатку, здійснюється покупцем з дотриманням умов пунктів 3.2. -3.3. договору поставки не пізніше 28 календарних днів (додаток № 191/20/220/8-ЗЗР) та 30 календарних днів (додатки №№ 191/20/220/8-ЗЗР, 191/20/220/9-ЗЗР, 191/20/220/10-ЗЗР, 191/20/220/11-ЗЗР) з моменту отримання товару за видатковими накладними шляхом перерахування суми, належної до сплати на розрахунковий рахунок постачальника.

Отже, перевіривши розрахунок позивача, судом встановлено, що суму пені необхідно рахувати з 01.11.2020 по 20.01.2021 та її сума яка підлягає до стягнення становить 6 718,03 грн.

В частині стягнення 46,48 грн. пені слід відмовити.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 6.7. договору в разі невиконання покупцем зобов`язань щодо оплати товару у відповідності до умов цього договору, покупець, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, сплачує на користь постачальника компенсаційний платіж в розмірі 48 % річних. Річні нараховуються на загальну суму простроченої оплати. Для уникнення непорозумінь, сторони погодили, що сплата коштів, передбачених цим пунктом, є особливим видом цивільно-правової відповідальності, передбаченої ст. 625 Цивільного кодексу України, та не відноситься до неустойки штрафу та пені).

48% річних, що підлягають стягненню за період з 01.11.2020 по 20.01.2021 становлять 26 872,09 грн.

В частині стягнення 207,46 грн. 48% річних слід відмовити.

Щодо суми процентів за користування товарним кредитом суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Частиною 3 статті 692 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Згідно частини 5 статті 694 Цивільного кодексу України, якщо покупець прострочив оплату товару, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати.

Вищезазначені норми є спеціальними і поширюють свою дію лише на правовідносини, пов`язані з купівлею-продажем товару, або на правовідносини, до яких згідно із чинним законодавством застосовуються положення про купівлю-продаж (у даному випадку - поставка).

Згідно пунктів 4 та 5 додатків, у разі порушення Покупцем зобов`язань щодо оплати отриманого товару на строк більше 15 календарних днів, покупець, відповідно до вимог ст. 536 та ч. 5 ст. 694 Цивільного кодексу України, зобов`язаний сплатити на користь Постачальника плату за користування товарним кредитом у розмірі 48% річних, нараховану на вартість отриманого, але неоплаченого покупцем товару. Нарахування відсотків за користування товарним кредитом здійснюється від дня, коли товар підлягав оплаті за умовами цього додатку та закінчується днем повної оплати вартості отриманого товару.

Судом здійснено перевірку 48% за користування товарним кредитом та встановлено, що їх сума яка підлягає стягненню за період з 01.11.2020 по 20.01.2021 становлять 26 872,09 грн.

В частині стягнення 48% за користування товарним кредитом у сумі 207,46 грн. слід відмовити.

Заперечення відповідача щодо того, що ним не отримано копію позовної заяви та копію ухвали, судом не приймаються на підставі наступного.

Як вбачається з довідки із сайту Укрпошта, копія позовної заяви отримана відповідачем 23.01.2021 особисто.

Ухвала про порушення провадження у справі № 904/627/21 отримана відповідачем 01.03.2021, що підтверджується підписом представника відповідача на поштовому повідомленні № 731.

Посилання відповідача на те, що ним не отримано від позивача рахунків на оплату судом також не приймаються, оскільки у відповідності до п. 3.3. договору оплата товару, який постачається на умовах попередньої оплати, здійснюється покупцем на підставі рахунку на оплату, сформованого постачальником, з врахуванням умов пунктів 3.1. та 3.2. договору. Термін дії рахунку на оплату складає 3 банківські дні, включаючи дату його оформлення, якщо інше не буде погоджено сторонами. В разі порушення строків оплати, визначених рахунком на оплату, зарахування платежів здійснюється постачальником, виходячи з курсу Міжбанку, встановленого на момент надходження грошових коштів на банківський рахунок постачальника. Оплата товару, який постачається на умовах відстрочення оплати чи з використанням вексельного способу розрахунків, здійснюється покупцем, з дотриманням умов пунктів 3.2. та 3.5. цього договору.

Пунктами 3 додатків встановлено, що оплата повної вартості товару, який постачається на умова цього додатку, здійснюється покупцем з дотриманням умов пунктів 3.2. -3.3. договору поставки не пізніше 30 календарних днів з моменту отримання товару за видатковими накладними шляхом перерахування суми, належної до сплати на розрахунковий рахунок постачальника. Сторони визначили, що товар який постачається на умова цього додатку, термін дії рахунків-фактури складає 3 банківські дні з моменту його оформлення.

Отже п. 3.3. договору передбачено, що позивачем виписуються рахунки на оплату у разі попередньої оплати, а оскільки сторони домовились про відстрочення оплати товару то оплата здійснюється не пізніше 30 календарних днів з моменту отримання товару за видатковими накладними.

Посилання відповідача на те, що позивачем не враховано оплату за видатковою накладною № 83108 від 20.10.2020 на суму 7 380,48 грн. спростовується розрахунком суми основного боргу, який викладений в позовній заяві.

Щодо обґрунтування кожного доказу суд зазначає наступне.

Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства.

Отже, будь-яке рішення господарського суду повинно прийматися з дотриманням цих принципів, які виражені також у статтях Господарського процесуального кодексу України.

Згідно статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

За частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доказування, а отже, і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників справи, однак, не позбавляє суд, у випадку, передбаченому статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, витребувати у сторони ті чи інші докази.

На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню зі стягненням з відповідача на користь позивача суми основного боргу у розмірі 298 874,19 грн., 6 718,03 грн. - пені, 26 872,09 грн. - 48 % річних та 26 872,09 грн. - процентів за користування товарним кредитом.

В частині стягнення пені у сумі - 46,48 грн., 207,46 грн. - 48% річних та 207,46 грн. - процентів за користування товарним кредитом слід відмовити.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

Також, позивач просив суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 35 000 грн.

У відповідності до статті 26 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність, адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера..

У відповідності до ст. 27 ГПК України встановлено, що договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. Договір про надання правової допомоги може вчинятися усно у випадках: надання усних і письмових консультацій, роз`яснень із правових питань з подальшим записом про це в журналі та врученням клієнту документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди); якщо клієнт невідкладно потребує надання правової допомоги, а укладення письмового договору за конкретних обставин є неможливим - з подальшим укладенням договору в письмовій формі протягом трьох днів, а якщо для цього існують об`єктивні перешкоди - у найближчий можливий строк.

За приписами частини 3 статті 27 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність, до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтею 30 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Статтею 123 ГПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За ч. ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Таким чином, системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити наступні висновки.

Договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність);

За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України;

Як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару; адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв; адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України Про адвокатуру та адвокатську діяльність.

Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності ввід конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Позивачем на підтвердження судових витрат на професійну правничу допомогу подано лише ордер (а.с. 49-50).

Згідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74, 77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 2, 13, 73, 74, 86, 123, 129, 232, 233, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Ерідон" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лан-Снаб" про стягнення заборгованості у сумі 359 797,80 грн. за договором поставки задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лан-Снаб" (52472, Дніпропетровська область, Солонянський р-н, с. Військове, пров. Абельханова, буд. 15, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Ерідон" (08467, Київська область, Переяслав-Хмельницький район, с. Чопилки, вул. Богдана Хмельницького, буд. 35, ) суму основного боргу у розмірі 298 874,19 грн., 6 718,03 грн. - пені, 26 872,09 грн. - 48 % річних, 26 872,09 грн. - процентів за користування товарним кредитом та 5 390,05 грн. - витрат по сплаті судового збору, про що видати наказ, після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лан-Снаб" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Ерідон" пені у сумі - 46,48 грн., 207,46 грн. - 48% річних та 207,46 грн. - процентів за користування товарним кредитом - відмовити.

Витрати на правничу допомогу покласти на позивача.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судові рішення у справі набирають законної сили відповідно до ст.ст. 241, 284 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 23.04.2021

Суддя Н.Г. Назаренко