СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" квітня 2021 р. Справа №922/3633/20

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя судді: За участю секретаря судового засідання: За участю представників сторін: від позивача: від відповідача: Чернота Л. Ф. Гребенюк Н. В., Зубченко І.В. Телеснюк І.В. Парахіна В.В.(адвокат), довіреність №01-15/291 від 18.12.2020р., свідоцтво Серія ЗП №001684 від 26.06.2018 р. Маринушкіна Л.В. (адвокат). Довіреність №3 від 11.012021 року, свідоцтво Серія ЧН №000361 від 22.06.2018 р.
розглянувши апеляційну скаргу (вх.№628Х/3)Товариства з обмеженою відповідальністю Управляюча компанія Служба житлового-комунального господарства, м. Харків
на рішення Господарського суду Харківської області
від27.01.2021 року (повне рішення складено 01.02.2021 року)
у справі за позовом до про №922/3633/20 (суддя Жельне С.Ч.) Приватного акціонерного товариства Харківенергозбут, м. Харків Товариства з обмеженою відповідальністю Управляюча компанія Служба житлового-комунального господарства, м. Харків стягнення коштів 347 832,64 грн.
В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство Харківенергозбут, м. Харків 11.11.2020 року звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою №15-10/611 від 09.11.2020 року до Товариства з обмеженою відповідальністю Управляюча компанія Служба житлового-комунального господарства, м. Харків про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію у розмірі 347 832,64 грн.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 27.01.2021 року (повне рішення складено 01.02.2021 року) у справі №922/3633/20 позов задоволено у повному обсязі.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Управляюча компанія Служба житлового-комунального господарства на користь Приватного акціонерного товариства Харківенергозбут заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 347 832,64 грн.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Управляюча компанія Служба житлового-комунального господарства на користь Приватного акціонерного товариства Харківенергозбут витрати зі сплати судового збору у розмірі 5 217,49 грн.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю Управляюча компанія Служба житлового-комунального господарства, 19.02.2021 року звернулось до суду з апеляційною скаргою б/н від 19.02.2021 року, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 27.01.2021 року та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що:

- банківські виписки по рахунку в період з 01.05.2020 до 31.10.2020 свідчать, що ТОВ Управляюча компанія Служба житлового-комунального господарства сплачено по договору 254 950, 56 грн., зокрема борг за 2020 рік сплачено у сумі 138 000 грн.;

- листом №115 від 19.10.2020 ТОВ Управляюча компанія Служба житлового-комунального господарства гарантувало сплату боргу за договором № 03-7664 від 12.03.2007 до 15.12.2020 за умови надання акту звірки взаємних розрахунків без урахування спожитої електричної енергії населенням, оскільки контрольні показники приладів обліку з їх опломбуванням було здійснено інспектором ПрАТ «Харківенергозбут» на підставі листа ТОВ «УК «СЖКГ» від 23.07.2019. Проте, на даний час такий акт позивачем не надано;

- після отримання позивачем контрольних показників та опломбування приладів обліку ТОВ Управляюча компанія Служба житлового-комунального господарства (в період, за який стягується борг) не мало права самостійно визначати відшкодування суму за споживання електричної енергії власникам квартир та нежитлових приміщень в багатоповерховому житловому будинку по вул. Гвардійців Широнінців, 33, а позивач, в свою чергу, зобов`язаний самостійно знімати показання приладів обліку та нараховувати відшкодування безпосередньо власникам;

- з метою визначення розміру боргу за період, зазначений у позовній заяві, а також встановлення дати переведення власників квартир на індивідуальні договори, відповідачем на адресу позивача та АТ «Харківобленерго» направлялися відповідні запити, проте відповіді на вищевказані запити не надходило. Вказані обставини свідчать про бездіяльність відповідача, що не може бути підставою для обґрунтування боргу у сумі 347 832,64 грн.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.02.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Управляюча компанія Служба житлового-комунального господарства, м. Харків на рішення Господарського суду Харківської області від 27.01.2021 року (повне рішення складено 01.02.2021 року) у справі №922/3633/20 та встановлено учасникам справи строк до 17.03.2021 року включно для надання суду відзиву на апеляційну скаргу з доказами надсилання його копій та доданих до нього документів іншим сторонам у справі.

Зазначеною ухвалою суду запропоновано відповідачу надати вмотивоване письмове клопотання про долучення доданих до апеляційної скарги документів із зазначенням причин неможливості їх подання до суду першої інстанції з доказами його направлення іншій стороні та запропоновано позивачу подати суду свої міркування/заперечення щодо доданих відповідачем до апеляційної скарги документів.

Відповідачем було надано апеляційному господарському суду клопотання про долучення до матеріалів справи доказів, доданих до апеляційної скарги. В даному клопотанні відповідач стверджував про поважність причин ненадання даних доказів суду першої інстанції, зазначаючи, що в період з 11.11.2020 по 13.02.2021 директор відповідача знаходилась на лікарняному (факт підтверджується лікарняними листами), у зв`язку з цим поштова кореспонденція не отримувалась в тому числі і процесуальні документи у справі №922/3633/20. Будь-яких довіреностей на отримання пошти іншим особам на підприємстві не видавалась. Згідно з матеріалами справи ухвалу господарського суду Харківської області від 16 листопада 2020 року про відкриття провадження у справі № 922/3633/20 поштою було видано невідомій особі. Запит до ПрАТ №247 від 04.02.2021, запит до ПрАТ №248 від 08.02.2021, запит до АТ №252 від 15.02.2021, копія банківської виписки від 17.02.2021 з метою вирішення питання про сторнування необґрунтовано нарахованої суми та добровільного виконання судового рішення були направлені після прийняття судового рішення.

Вимогами ч. 3 ст. 269 ГПК України встановлено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до статті 113 ГПК України встановлено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені,- встановлюються судом.

Статтею 169 ГПК України закріплено, що при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, або на вимогу суду заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі. Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

Частинами 3- 5 статті 80 ГПК України встановлено, що відповідач повинен подати докази разом з поданням відзиву. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Відповідно до частини 1 статті 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою господарського суду Харківської області від 16.11.2020 у справі 922/3633/20 було надано строк для надання відзиву на позов - протягом 15 календарних днів з дня отримання даної ухвали.

Зазначена ухвала була отримана відповідачем, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про отримання поштового відправлення.

Відповідно до пункту 96 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270 реєстровані поштові відправлення (крім рекомендованих), адресовані юридичним особам, видаються їх представникам, уповноваженим на одержання пошти, в об`єкті поштового зв`язку на підставі довіреності, оформленої в установленому порядку. Копія довіреності, засвідчена в установленому порядку, зберігається в об`єкті поштового зв`язку.

Отже твердження відповідача про отримання ухвали суду від 16.11.2020 у справі 922/3633/20 невідомою особою не відповідають вимогам п. 96 Правил, тобто є безпідставними.

Посилання відповідача на знаходження директора на лікарняному не може вважатися обґрунтованими, оскільки це не позбавляє його можливості отримувати поштову кореспонденцію через представників.

Зважаючи на наведене клопотання відповідача про долучення до матеріалів справи доданих відповідачем до апеляційної скарги доказів задоволенню не підлягає.

15.03.2021 року (в межах строку) до канцелярії суду від Приватного акціонерного товариства Харківенергозбут, м. Харків надійшов відзив №23/329 від 12.03.2021 року на апеляційну скаргу, за змістом якого останнє просить суд апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Управляюча компанія Служба житлового-комунального господарства залишити без задоволення, рішення Господарського суду Харківської області від 27.01.2021 року у справі №922/3633/20 залишити без змін.

Свої заперечення обґрунтовує тим, що:

- У відповідності до п.п. 4.12, 4.13 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №312 розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії;

- відповідачем не надано суду докази врегулювання суперечки щодо обсягу поставленої за договором енергії в порядку, передбаченому розділом X Кодексу комерційного обліку електричної енергії та в розділом 8.1. Правил роздрібного ринку електричної енергії;

- відповідач зазначає, що за 2020 рік ним по договору сплачено 138 000 грн. та на підтвердження надано виписку з рахунку, проте в графі «призначення платежу» у платіжних дорученнях з 05.05.2020 по 21.07.2020 зазначено про оплату за електричну енергію за 2019 рік та штрафних санкцій. Інші періоди оплат здійснені без вказання періоду, за який здійснюється оплата, тільки зазначається 2020 рік. Тому в порядку п. З комерційної пропозиції зараховувались як погашення існуючої заборгованості відповідача з найдавнішим терміном її виникнення, починаючи з січня 2020;

- гарантійний лист відповідача від 19.10.2020 №115, на який він посилається в апеляційній скарзі, не можливо розглядати як забезпечення виконання зобов`язання гарантію, оскільки за своїм змістам вона не відповідає ознакам гарантії, зазначеним у статті 560 Цивільного кодексу України.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 18.03.2021 розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Управляюча компанія Служба житлового-комунального господарства, м. Харків на рішення Господарського суду Харківської області від 27.01.2021 року (повне рішення складено 01.02.2021 року) у справі №922/3633/20 призначено на 21 квітня 2021 р. о 14:00 год.

Запропоновано позивачу надати в строк до 14.04.2021 року свої міркування або заперечення щодо заявленого відповідачем клопотання б/н від 17.03.2021 про долучення доказів.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги, викладені в апеляційній скарзі. Просив долучити до матеріалів справи клопотання з розрахунком.

Представник позивача заперечував проти вищенаведеного клопотання. Просив залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Судова колегія після виходу із нарадчої кімнати відмовила у задоволенні клопотання відповідача за необґрунтованістю.

Відповідно до ст. ст. 222, 223 ГПК України та п.17.7 Перехідних положень ГПК України здійснено запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації, складено протокол.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені у апеляційній скарзі доводи відповідача, заслухавши представників сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу у межах доводів та вимог апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги відповідача без задоволення, зважаючи на таке.

Як свідчать матеріали справи та було правильно встановлено місцевим господарським судом, у зв`язку з відокремленням функції з розподілу електричної енергії від функцій постачання електричної енергії, що визначено положеннями Закону України «Про ринок електричної енергії», з 01.01.2019 ПАТ Харківенергозбут є постачальником електричної енергії за вільними цінами на підставі Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 19.06.2018 №505 та постачальником універсальних послуг на території Харківської області у відповідності до Постанови НКРЕКП від 26.10.2018 №1268.

ПАТ Харківенергозбут, як постачальник універсальних послуг, здійснює постачання електричної енергії з 01.01.2019 у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг.

Договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті (ч. 4 ст. 63 Закону України «Про ринок електричної енергії» ).

Абзацом п`ятим пункту 13 розділу XVII Закону встановлено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.

Також згідно з п. 7 Постанови НКРЕКП від 26.10.2018 №1268 договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги), або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Разом з тим, у відповідності до п. 13 Перехідних положень Закону передача постачальнику універсальних послуг персональних даних побутових та малих непобутових споживачів під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу не потребує отримання згоди та повідомлення таких споживачів про передачу персональних даних і вважається такою, що здійснена в загальносуспільних інтересах з метою забезпечення постачання електричної енергії споживачам.

Публічний договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг розміщений на офіційному сайті ПАТ Харківенергозбут: zbutenergo.kharkov.ua.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач в обгрунтування позову посилається на те, що:

- відповідач відповідно до даних, переданих АТ «Харківобленерго» спожив електричну енергію та з порушенням строків, передбачених договором та комерційною пропозицією, сплатив за фактично спожиту електричну енергію, таким чином, враховуючи положення ч. 4 ст. 63, пункту 13 розділу XVII Закону України «Про ринок електричної енергії», п. 7 Постанови НКРЕКП від 26.10.2018 №1268, між ПрАТ «Харківенергозбут» та відповідачем з 01.01.2019 укладено договір №03-7664 про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, що є публічним договором приєднання, на умовах комерційної пропозиції №9 для установ та організацій, які утримуються за рахунок коштів (внесків) населення, що є невід`ємним додатком до договору (на умовах типового договору (публічного) та комерційної пропозиції (публічної), що розміщені на сайті zbutenergo.kharkov.ua.);

- згідно з переданими даними від AT "Харківобленерго" відповідачу проведено нарахування та за результатами розрахункового періоду було сформовано та виставлено позивачем рахунки за спожиту електричну енергію: рахунок за квітень 2020 року у розмірі 63 556,08 грн. (рахунок надіслано поштовим зв`язком 08.05.2020, строк сплати 18.05.2020); рахунок за травень 2020 року у розмірі 44 682,96 грн. (рахунок надіслано поштовим зв`язком 10.06.2020, строк сплати 17.06.2020); рахунок за червень 2020 року у розмірі 80 663,52 грн.; рахунок за липень 2020 року у розмірі 95 637,36 грн. (рахунок отримано 06.08.2020, строк сплати 13.08.2020); рахунок за серпень 2020 року у розмірі 67 304,16 грн. (рахунок надіслано поштовим зв`язком 19.19.2020, строк сплати 25.09.2020); рахунок за вересень 2020 року у розмірі 80 537,52 грн. (рахунок отримано 06.10.2020, строк сплати 13.10.2020).

- в порушення умов пункту 4 комерційної пропозиції та пункту 6.2 договору відповідач у період з квітня по вересень 2020 року свої зобов`язання щодо оплати по договору виконував несвоєчасно та не в повному обсязі, у зв`язку з чим у нього перед позивачем утворилася заборгованість за спожиту енергію у розмірі 347832,64 грн.

Місцевий господарський суд, задовольняючи позов, виходив з того, що:

- відповідачем в порядку ч. 4 ст. 63, пункту 13 розділу XVII Закону України «Про ринок електричної енергії», п. 7 Постанови НКРЕКП від 26.10.2018 № 1268 шляхом приєднання до умов публічного договору укладено з позивачем договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №03-7664 від 01.01.2019;

- матеріалами справи підтверджується, що позивач як постачальник, виконав свої зобов`язання за договором у повному обсязі, поставив відповідачу електричну енергію, проте відповідач умови договору щодо своєчасної та повної сплати спожитої електричної енергії у встановлені Договором строки не виконав, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість в сумі 347 832,64 грн, яка станом на час розгляду справи не погашена.

Зважаючи на наведене, місцевий господарський суд дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для задоволення позову.

Колегія суддів погоджується із таким висновком господарського суду першої інстанції, виходячи з такого.

Згідно зі статтею 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Аналогічні норми зазначені в Господарському кодексі України, зокрема, ст. 173, 174 ГК України.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання на¬лежним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, відповідно умов статті 525 Цивільного кодексу України.

Частиною 1 статті 612 цього Кодексу встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків,

Статтею 629 вищенаведеного Кодексу встановлена обов`язковість договору для виконання сторонами.

Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо), згідно частини 1 статті 633 Цивільного кодексу України.

Частиною 5 даної статі встановлено, що актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору.

Відповідно до частини 1 статті 634 цього ж Кодексу уномовано, що актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору.

Як свідчать матеріали справи, відповідач відповідно до даних, переданих АТ «Харківобленерго» спожив електричну енергію та частково здійснював оплату за фактично спожиту електричну енергію.

Отже, враховуючи положення ч. 4 ст. 63, пункту 13 розділу XVII Закону України «Про ринок електричної енергії», п. 7 Постанови НКРЕКП від 26.10.2018 №1268, між ПрАТ «Харківенергозбут» та відповідачем з 01.01.2019 укладено договір №03-7664 про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, що є публічним договором приєднання, на умовах комерційної пропозиції №9 для установ та організацій, які утримуються за рахунок коштів (внесків) населення, що є невід`ємним додатком до договору (на умовах типового договору (публічного) та комерційної пропозиції (публічної), що розміщені на сайті zbutenergo.kharkov.ua.). Зазначена обставина зумовила виникнення у сторін взаємних права та обов`язків, передбачених умовами договору.

Як встановлено частиною 1 статті 6 Закону України «Про ринок електричної енергії», державне регулювання ринку електричної енергії здійснює Регулятор у межах повноважень, визначених цим Законом та іншими актами законодавства.

Пунктом 72 частини першої статті 1 даного Закону встановлено, що Регулятор - Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Відповідно до положень частини другої статті 2 Закону Регулятором затверджено постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 310 Кодекс систем розподілу (далі - КСР), постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 Правила роздрібного ринку (далі - ПРРЕЕ), постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №311 Кодекс комерційного обліку електричної енергії (далі - ККО), що регулюють основні умови діяльності учасників ринку електричної енергії та взаємовідносин між ними.

Так, положеннями пункту 2.1.2 розділу II ПРРЕЕ визначено, що оператор системи зобов`язаний укласти договори про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії з усіма споживачами, електроустановки яких приєднані до електричних мереж на території діяльності відповідного оператора системи. Не допускається розподіл/передача) електричної енергії до точки розподілу електроустановки споживача за відсутності діючого договору про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії з таким споживачем.

Відповідно до вимог пункту 4 ПРРЕЕ договір розробляється оператором системи розподілу (далі - ОСР) на основі істотних умов та форми, встановленої Правилами, і розміщується на сайті ОСР, у засобах масової інформації і в пунктах обслуговування споживачів ОСР. В свою чергу, ОСР направляє поштовим відправленням споживачу заяву-приєднання до зазначеного договору, яка формується за базами даних вертикально інтегрованого суб`єкта господарюваннята містить ЕІС-коди точок комерційного обліку об`єкта споживача.

Згідно з пунктом 2.1.6 розділу II ПРРЕЕ у разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору про надання послуг з розподілу електричної енергії споживач не має права використовувати електричну енергію із системи розподілу та має подати оператору системи розподілу письмову заяву про припинення розподілу електричної енергії на його об`єкт.

Слід зазначити, що невід`ємними частинами договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії є, зокрема паспорти точок розподілу, акт (акти) про розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін.

Відповідно до пункту 5 ПРРЕЕ у паспорті точки розподілу обов`язково зазначається енергетичний ідентифікаційний код точки розподілу, який у свою чергу присвоюється точці комерційного обліку.

Отже, присвоєння ОСР унікального ЕІС-коду точці комерційного обліку електричної енергії є систематизацією своєї діяльності з розподілу електричної енергії.

На виконання пункту 13 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону оператори систем розподілу у разі відокремлення є правонаступниками в частині прав та обов`язків, зокрема пов`язаних із провадженням діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом та із провадженням діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електромережами за договорами на постачання електричної енергії та про користування електричною енергією.

Тому в зв`язку з виконанням зазначених вимог АТ Харківобленерго передав ПрАТ Харківобленерго постачальнику універсальних послуг бази даних вертикально інтегрованого суб`єкта господарювання щодо споживачів, які згідно з вимогами Закону мають право на отримання універсальних послуг, зокрема таких категорій споживачів як побутові та малі не побутові.

Зважаючи на наведене, Додаток 3.3. є додатком до договору, який був укладений між відповідачем та АТ Харківобленерго.

У відповідності до п.п. 4.12, 4.13 Правил роздрібного ринку електричної енергії' (далі - Правила), затверджених Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №312 розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії.

Згідно з п. 10 Постанови №312 до запуску електронної платформи Датахаб адміністратора комерційного обліку функції адміністратора комерційного обліку на роздрібному ринку електричної енергії, у тому числі адміністрування процедури зміни постачальника електричної енергії у межах території ліцензованої діяльності, виконує відповідний оператор системи розподілу (АТ Харківобленерго).

У відповідності до п. 4.3 Правил дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг.

Отже, розрахунки за спожиту електроенергію зі споживачем ПрАТ Харківенергозбут проводить на підставі переданих від оператора системи розподілу АТ Харківобленерго показів приладу обліку у відповідності до наведених вимог згідно з умовами договору.

До позовної заяви доданий витяг з реєстру фактичних обсягів електричної енергії електропостачальника ПрАТ Харківенергозбут з січня 2020 (Товариства з обмеженою відповідальністю Управляюча компанія Служба житлового-комунального господарства, договор № 03-7664), який є витягом Додатку № 10 до Договору електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії та є невід`ємною частиною відповідного Договору.

При цьому, з відповідного витягу вбачається, що АТ Харківобленерго надає позивачу дані щодо обсягу постачання електричної енергії.

Також рахунок, що кожного місяця отримувався відповідачем під підпис, містить номер засобу обліку, код ЕІС (присвоєний АТ Харківобленерго та наданий до ПрАТ Харківенергозбут) показання по кожному приладу обліку окремо та розбивка тарифу залежно від споживання населення (побутовий споживач) та малого непобутового споживача.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Отже тягар доведення обставин, на які посилається сторона в обґрунтування своїх вимог та заперечень, лежить саме на неї.

Разом з цим, довести зазначені обставини сторона має доказами, наділеними такими обов`язковими ознаками, як: допустимість, относимість, достовірність та імовірність.

Так, відповідно до статі 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини справи, які входять до предмету доказування.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України визначене поняття «допустимість доказів», яке полягає в тому, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Як вказано у статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Отже, позивачем доведено належними, допустимими, достовірними доказами факт постачання відповідачеві електричної енергії у зазначених в позовній заяві обсягах.

Пунктом 2.1 договору встановлено, що постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Відповідно до п. 5.8 договору розрахунковим періодом є календарний місяць.

Згідно з умовами пунктів 5.9 та п. 5.13 договору оплата вартості електричної енергії здійснюється споживачем шляхом перерахування коштів на спецрахунок постачальника, споживач здійснює оплату за послугу з розподілу (передачі) електричної енергії через постачальника. Умовами публічної комерційної пропозиції передбачено, що розрахунковим періодом є календарний місяць.

Оплата електричної енергії, в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, здійснюється Споживачем один раз за фактичний обсяг відпущеної електричної енергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом), на підставі виставленого рахунка Споживачу Постачальником, в якому зазначаються сума до сплати за електричну енергію, в тому числі послуги з розподілу електричної енергії. У разі відсутності графіка погашення заборгованості та при відсутності у платіжному документі у реквізиті Призначення платежу посилань на період, за який здійснюється оплата, або перевищення суми платежу, необхідної для цього періоду, ці кошти, перераховані Споживачем за електричну енергію, Постачальник має право зарахувати як погашення існуючої заборгованості Споживача з найдавнішим терміном її виникнення.

У разі зміни тарифу надлишок (переплата) оплаченої, але не спожитої електричної енергії зараховується Споживачу на його особовий рахунок як авансовий платіж за новими тарифами в наступному розрахунковому періоді. Укладення сторонами та дотримання споживачем узгодженого графіка погашення заборгованості не звільняє споживача від оплати поточного споживання електричної енергії поточного періоду (п. 3 комерційної пропозиції).

Також п. 4 комерційної пропозиції встановлено, що рахунок за спожиту електричну енергію має бути оплачений протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунка Споживачем.

Крім того, у відповідності до п. 6.2 договору споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього договору.

Як вже зазначалося, позивачем доведено факт виконання своїх зобов`язань за договором у повному обсязі, поставив відповідачу електричну енергію, проте відповідач умови договору щодо своєчасної та повної сплати спожитої електричної енергії у встановлені договором строки не виконав, внаслідок чого у нього перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 347 832,64 грн, докази сплати якої в матеріалах справи відсутні.

Відповідач в апеляційній скарзі, заперечуючи проти позову, зазначив, що банківські виписки по рахунку в період з 01.05.2020 до 31.10.2020 свідчать про те, що ним сплачено по договору 254 950, 56 грн., зокрема борг за 2020 рік сплачено у сумі 138 000 грн.

Однак, колегія суддів вважає такі твердження відповідача необгрунтованими, проте у платіжних дорученнях з 05.05.2020 по 21.07.2020 в графі «призначення платежу» зазначено про оплату за електричну енергію за 2019 рік та штрафних санкцій. Поряд з цим, інші періоди оплат здійснені без ідентифікації періоду, за який здійснювалися оплата, а лише наявна позначка про 2020 рік.

Отже, в такому разі, позивач був наділений правом в порядку п. 3 комерційної пропозиції зараховувати такі оплати в рахунок погашення існуючої заборгованості відповідача з найдавнішим терміном її виникнення, починаючи з січня 2020.

Також відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що листом №115 від 19.10.2020 ТОВ Управляюча компанія Служба житлового-комунального господарства гарантувало сплату боргу за договором №03-7664 від 12.03.2007 до 15.12.2020 за умови надання акту звірки взаємних розрахунків без урахування спожитої електричної енергії населенням, оскільки контрольні показники приладів обліку з їх опломбуванням було здійснено інспектором ПрАТ «Харківенергозбут» на підставі листа ТОВ «Управляюча компанія «Служба житлового-комунального господарства» від 23.07.2019. Проте, на даний час такий акт позивачем не надано.

Однак, такі посилання відповідача в апеляційній скарзі не можуть вважатися обґрунтованими, оскільки ним не наведено доводів, яким чином гарантійний лист змінює умови укладеного сторонами договору або спростовує нараховані до сплати суми заборгованості.

Крім того, відповідач в апеляційній скарзі стверджує, що після отримання позивачем контрольних показників та опломбування приладів обліку ТОВ Управляюча компанія Служба житлового-комунального господарства (в період, за який стягується борг) не мало права самостійно визначати відшкодування суму за споживання електричної енергії власникам квартир та нежитлових приміщень в багатоповерховому житловому будинку по вул. Гвардійців Широнінців, 33. А позивач, в свою чергу, зобов`язаний самостійно знімати показання приладів обліку та нараховувати відшкодування безпосередньо власникам.

Проте, скаржником не наведено правових норм, відповідно до яких позивач у період, за який стягується заборгованість, знімати показання приладів обліку та нараховувати відшкодування безпосередньо власникам

Окрім цього, звертає увагу на те, що з метою визначення розміру боргу за період, зазначений у позовній заяві, а також встановлення дати переведення власників квартир на індивідуальні договори, відповідачем на адресу позивача та АТ «Харківобленерго» направлялися відповідні запити, проте відповіді на вищевказані запити не надходило. Вказані обставини свідчать про бездіяльність відповідача, що не може бути підставою для обґрунтування боргу у сумі 347 832,64 грн.

Однак, дані посилання відповідача не можуть вважатися обґрунтованими, оскільки зазначені обставини не стосуються предмету спору у даній справі - стягнення заборгованості за поставлену електроенергію за укладеним сторонами договором, оскільки не свідчать про зміну або припинення договірних правовідносин між сторонами.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд, ухвалюючи оскаржуване рішення, повністю дослідив обставини, які мають значення для справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого господарського суду, у зв`язку з чим зазначене рішення підлягає залишенню без змін.

Оскільки апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, то, з урахуванням положень статті 129 ГПК України, здійснені ним судові витрати за апеляційною скаргою відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Управляюча компанія Служба житлового-комунального господарства, м. Харків на рішення Господарського суду Харківської області від 27.01.2021 року (повне рішення складено 01.02.2021 року) у справі №922/3633/20 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 27.01.2021 року (повне рішення складено 01.02.2021 року) у справі №922/3633/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 21.04.2021 р. оголошено вступну та резолютивну частину.

Повний текст постанови складено та підписано 23.04.2021 р.

Головуючий суддя Л.Ф. Чернота

Суддя Н.В. Гребенюк

Суддя І.В. Зубченко