УХВАЛА

м. Київ

08.04.2021Справа № 910/54/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Ковтуна С.А., дослідивши матеріали заяви державного підприємства «Гарантований покупець»

про відстрочення виконання рішення

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Технопромінь»

до державного підприємства «Гарантований покупець»

про стягнення 516239,70 грн.,

Представники:

від заявника Коваль О.С.

від стягувача Ігнатенко С.С.

ВСТАНОВИВ:

15 березня 2021 року Господарський суд міста Києва ухвалив рішення про стягнення з державного підприємства «Гарантований покупець» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Технопромінь» 53056,52 грн. пені, 79335,40 грн. штрафу, 40285,76 грн. 3% річних, 78777,23 грн. інфляційних втрат, 7743,60 грн. судового збору.

Державне підприємство «Гарантований покупець» звернулося до суду з заявою про відстрочення виконання рішення суду на один рік з моменту ухвалення рішення.

Обґрунтовуючи можливість відстрочення виконання рішення заявник послався на ряд обставин. Зокрема, державне підприємство «Гарантований покупець» вважає, що:

- у правовідносинах, які склались між ним та товариством з обмеженою відповідальністю «Технопромінь» щодо оплати коштів, приймає участь кілька боржників, другим з яких є Національна енергетична компанія (далі - НЕК) «Укренерго», на яку покладено обов`язок забезпечити надходження коштів для проведення відповідачем розрахунків з позивачем. Обсяг виконання зобов`язання Гарантованого покупця з оплати відпущеної електроенергії за «зеленим» тарифом Закон України «Про ринок електричної енергії» (далі - Закон) та Порядок купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії, який затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 26.04.2019 № 641 (далі - Порядок) ставлять в залежність від виконання обов`язків НЕК «Укренерго» перед Гарантованим покупцем. Невиконання НЕК «Укренерго» цього обов`язку зумовило виникнення боргу. Заборгованість НЕК «Укренерго» перед Гарантованим покупцем складає 26127,42 млн. грн. Тому, на думку заявника, відсутня його вина у невиконанні зобов`язань перед позивачем;

- зобов`язання, які були предметом спору у цій справі, не можуть бути виконані у спосіб інший, ніж встановлено Законом України від 21.07.2020 № 810-ІХ - шляхом оформлення протягом 2021-2022 років облігацій внутрішньої державної позики з терміном обігу п`ять років;

- держава офіційно визнає неможливість розрахунків відповідача з виробниками електричної енергії, підтвердженням чого є запровадження механізмів надання держаних гарантій для забезпечення виконання боргових зобов`язань.

А тому, за твердженням заявника, наявні достатні підстави для відстрочення такі як:

- неможливість забезпечення виконання зобов`язань з оплати електричної енергії за «зеленим» тарифом у інший спосіб ніж шляхом додержання механізму, встановленого Законом України «Про ринок електричної енергії» та постановою НКРЕКП від 26.04.2019 № 641;

- фінансування діяльності Гарантованого покупця здійснюється лише в межах кошторису затвердженого Регулятором;

- неналежне виконання НЕК «Укренерго» обов`язку щодо забезпечення надходження грошових коштів Гарантованому покупцю для оплати останнім електричної енергії виробникам за «зеленим» тарифом в повному обсязі, як наслідок наявність заборгованості перед Гарантованим покупцем;

- необхідність забезпечення Гарантованим покупцем оплати електричної енергії перед виробниками за «зеленим» тарифом (850 суб`єктів господарювання) у обсягах, що пов`язані з невиконанням НЕК «Укренерго» спеціальних обов`язків з забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії;

- часткове виконання відповідачем зобов`язань з оплати спірного періоду;

- встановлений в п. 4 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення умов підтримки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії» від 21.07.2020 №810-ІХ строк погашення заборгованості державного підприємства «Гарантований покупець» перед суб`єктами господарювання, які виробляють електричну енергію з альтернативних джерел енергії, що утворилася станом на 1 серпня 2020 року, - протягом 2021-2022 років;

- визначені в ст. 8 та пункті 11-1 розділу XVII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про альтернативні джерела енергії» додаткові джерела фінансування ПрАТ «НЕК «Укренерго» та ДП «Гарантованого покупця» для виконання зазначених спеціальних обов`язків згідно з Законом України «Про ринок електричної енергії» та постановою НКРЕКП від 26.04.2019 № 641;

- відсутність вини у не виконанні спірних зобов`язань та складний фінансовий стан ДП «Гарантований покупець», внаслідок невиконання іншим учасником спірних правовідносин наведених спеціальних обов`язків.

Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Технопромінь» заперечило проти задоволення заяви. Позивач вважає, що відсутні об`єктивні, непереборні, виключні обставини, що ускладнюють виконання судового рішення. Заперечення ТОВ «Технопромінь» зводяться до такого:

- наявність заборгованості НЕК «Укренерго» перед Гарантованим покупцем не можуть бути підставою для відстрочки рішення;

- наявність кредиторської заборгованості є результатом господарської діяльності відповідача і також не підставою для відстрочення рішення;

- на цей час відсутні будь-які нормативно правові акти, передбачені Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення умов підтримки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії» від 21.07.2020 № 810-ІХ, які б встановлювали інший порядок та спосіб виконання зобов`язань відповідача;

- не доведено можливість надходження коштів відповідно до ст. 8 та пункті 11-1 розділу XVII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про альтернативні джерела енергії» додаткові джерела фінансування ПрАТ «НЕК «Укренерго»;

- відстрочення виконання рішення буде непропорційним та необґрунтованим порушенням прав позивача.

Відповідно до ст. 331 ГПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

З приписами ч. 4 ст. 331 ГПК України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Отже, відстрочення виконання рішення суду є таким законодавчо врегульованим механізмом відтермінування поновлення порушеного права стягувача, який ґрунтується на об`єктивних, виняткових обставинах, застосування яких не призводить до шкоди сутності права на суд, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ратифікованою Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР.

Неможливість виконання рішення не є тотожною неможливості виконання зобов`язання, яке є одним із способів його припинення. З огляду на це обставини, з`ясування сутності та настання яких зумовлює вирішення спору щодо права цивільного, не віднесені законом до таких, які істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. А тому доводи Гарантованого покупця щодо відсутності його вини у невиконанні зобов`язання (неможливість забезпечення виконання зобов`язань з оплати електричної енергії за «зеленим» тарифом у інший спосіб ніж шляхом додержання механізму, встановленого Законом України «Про ринок електричної енергії» та постановою НКРЕКП від 26.04.2019 № 641, неналежне виконанням НЕК «Укренерго» обов`язку перед Гарантованим покупцем, тощо) не є підставою для відстрочення виконання рішення.

Водночас суд погоджується з доводами заявника, що стан виконання державним підприємством «Гарантований покупець» своїх зобов`язань перед виробниками електричної енергії з альтернативних джерел енергії зумовлена певними об`єктивними обставинами, які не свідчать про відсутність вини відповідача, однак вказують на її ступінь, як такий, що не пов`язаний з його умислом.

Зокрема, виникнення правовідносин між позивачем та відповідачем щодо купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом зумовлено вказівкою Закону, відповідно до якого єдиним напрямком діяльності відповідача є виконання функцій гарантованого покупця електричної енергії. Тому діяльність відповідача, яка хоч і носить характер підприємництва, зазнає імперативного регуляторного впливу держави, недосконалість якого в значній мірі зумовлює стан виконання грошових зобов`язань відповідача. Про це свідчить прийняття законодавчих актів щодо врегулювання стану заборгованості, яка виникла у Гарантованого покупця перед виробниками електричної енергії за «зеленим» тарифом.

Зокрема, відповідно до п. 4 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення умов підтримки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії» від 21.07.2020 № 810-ІХ, що набрав чинності 01.08.2020, Кабінету Міністрів України доручено протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим Законом з метою погашення заборгованості відповідача перед суб`єктами господарювання, які виробляють електричну енергію з альтернативних джерел енергії, що утворилася станом на 1 серпня 2020 року, розробити та подати до Верховної Ради України законопроект щодо відшкодування такої заборгованості протягом 2021-2022 років шляхом оформлення облігацій внутрішньої державної позики з терміном обігу п`ять років. Крім того, цим Законом доповнено ст. 8 Закону України «Про альтернативні джерела енергії» частиною третьою такого змісту: «Кабінет Міністрів України передбачає у державному бюджеті видатки на фінансову підтримку гарантованого покупця для оплати електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел, відповідно до бюджетних запитів центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики в електроенергетичному комплексі, на підставі розрахунків, наданих Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, у розмірі не менше 20 відсотків прогнозної виробітки товарної продукції електричної енергії з альтернативних джерел на відповідний рік».

Також цим Законом розділ XVII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про альтернативні джерела енергії» доповнено пунктом 11-1 такого змісту:

« 11-1. Установити, що тимчасово, у зв`язку з карантином, встановленим Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), кошти, отримані оператором системи передачі від розподілу пропускної спроможності міждержавного перетину станом на 1 липня 2020 року, використовуються для таких цілей:....

70 відсотків - на погашення заборгованості перед гарантованим покупцем за надані послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел. Гарантований покупець зобов`язаний перерахувати кошти, отримані відповідно до цього абзацу, в розмірі 50 відсотків суб`єкту господарювання, який здійснює виробництво електричної енергії на атомних електростанціях, а 50 відсотків - на оплату електричної енергії, виробленої на об`єктах електроенергетики, що використовують альтернативні джерела енергії (а з використанням гідроенергії - вироблену лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), за встановленим «зеленим» тарифом або за аукціонною ціною».

Отже, спосіб виконання вказаних зобов`язань встановлено Законом України від 21.07.2020 № 810-IX - шляхом оформлення протягом 2021 - 2022 років облігацій внутрішньої державної позики з терміном обігу п`ять років.

Таким чином, враховуючи ті механізми, які держава планує запровадити для погашення заборгованості відповідача перед виробниками електричної енергії з альтернативних джерел енергії (оформлення протягом 2021-2022 років облігацій внутрішньої державної позики, надання кредитів), суд вважає, що погашення заборгованості за їх допомогою є не тільки припущенням, а й носить реальний характер.

При цьому, виконання рішення може виплинути на ускладнення його виконання.

На державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як у теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі «Чижов проти України», заява № 6962/02). За практикою Європейського суду з прав людини в окремих справах проти України було встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення пункту 1 статті 6 Конвенції («Корнілов та інші проти України», заява № 36575/02, ухвала від 07.10.2003). І навіть два роки та сім місяців не визнавались надмірними і не розглядалися як такі, що суперечать вимогам розумного строку, передбаченого статтею 6 Конвенції (ухвала від 17.09.2002 у справі «Крапивницький та інші проти України», заява № 60858/00).

При вирішенні питання строку відстрочки суд вважає, що відстрочення до 01.07.2021 не порушить інтереси сторін, забезпечить їх баланс, буде співмірним можливості поновлення порушеного права стягувача з можливістю відповідача забезпечити таке поновлення. Відстрочення матиме наслідком дотримання балансу інтересів сторін і унеможливить надмірне обтяження фінансової спроможності відповідача.

Розстрочення або відстрочення виконання судового рішення не припиняє договірного зобов`язання відповідача, а тому не звільняє його від наслідків порушення відповідного зобов`язання, зокрема шляхом сплати сум, передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Тобто, позивач не позбавлений права на відшкодування завданих внаслідок знецінення стягнутої суми коштів за час відстрочення виконання судового рішення збитків в порядку, встановленому ст. 625 Цивільного кодексу України, а також на застосування до відповідача відповідальності відповідно до укладеного між сторонами правочину за час існування відповідного прострочення у вигляді стягнення неустойки.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність частково задоволення заяви відповідача та відстрочення виконання рішення у цій справі до 01.07.2021.

На підставі викладеного та керуючись статтями 232-235, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити частково заяву державного підприємства «Гарантований покупець» про відстрочку виконання рішення суду.

Відстрочити виконання рішення Господарського суду міста Києва від 15.03.2021 у справі № 910/54/21 до 01.07.2021.

Ухвала набрала законної сили 08.04.2021.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана в порядку, передбаченому підпунктом 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, протягом 10 днів з дня підписання суддею ухвали.

Повний текст ухвали складено 21.04.2021.

Суддя С. А. Ковтун