РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.04.2021Справа № 910/3453/21

За позовом Державного підприємства «Український державний центр радіочастот»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Телесистеми України»

про стягнення 797,76 грн

Суддя О.В. Гумега

секретар судового засідання

Пасічнюк С.В.

Представники: без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство «Український державний центр радіочастот» (далі - позивач, УДЦР) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Телесистеми України» (далі - відповідач, ТОВ «Телесистеми України») про стягнення 797,76 грн заборгованості за Договором № 3472/514м-13 на роботи, пов`язані з радіочастотним моніторингом та забезпеченням електромагнітної сумісності радіоелектронних засобів від 02.09.2013.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що в порушення умов п. 3.4 Договору відповідач не здійснив оплату виконаних позивачем робіт за період з серпня 2020 року по січень 2021 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.03.2021 прийнято позовну заяву Державного підприємства «Український державний центр радіочастот» до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/3453/21 та призначено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).

Суд повідомляв позивача та відповідача про відкриття провадження у справі № 910/3453/21.

В матеріалах справи наявні докази отримання позивачем ухвали Господарського суду міста Києва від 09.03.2021 про відкриття провадження у справі № 910/3453/21.

Поштове відправлення з ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.03.2021 у справі № 910/3453/21 було направлене відповідачу за адресою: Україна, 02094, місто Київ, вулиця Червоногвардійська, будинок 27А, вказаною у позовній заяві, яка відповідає адресі місцезнаходження відповідача, що підтверджується наявним в матеріалах справи відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Втім, поштове відправлення з наведеною ухвалою суду та примірником повідомлення про вручення рекомендованої кореспонденції було повернуто органами зв`язку до Господарського суду міста Києва.

Враховуючи, що ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.03.2021 у справі № 910/3453/21 було надіслано за належною адресою, тобто повідомленою суду позивачем, яка відповідає адресі, зазначеній у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та повернуто підприємством зв`язку, суд дійшов висновку про те, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд даної справи судом.

07.04.2021 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просив суд стягнути з відповідача 930,72 грн заборгованості за Договором № 3472/514м-13 на роботи, пов`язані з радіочастотним моніторингом та забезпеченням електромагнітної сумісності радіоелектронних засобів від 02.09.2013.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 ГПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ ГПК України.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 ГПК України).

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 ГПК України).

Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін від останніх до суду не надходило.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження судом досліджено позовну заяву і додані до неї докази.

Судом також досліджено заяву позивача, подану 07.04.2021 через відділ діловодства суду, про збільшення позовних вимог.

Судом встановлено, що така заява подана позивачем з дотриманням приписів статті 46 Господарського процесуального кодексу України, що вищенаведені дії позивача не суперечать законодавству та не порушують права і законні інтереси інших осіб, у зв`язку з чим заява позивача про збільшення позовних вимог прийнята судом до розгляду.

Отже, новою ціною позову, виходячи з якої розглядається спір є 930,72 грн.

З`ясувавши обставини справи, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, та дослідивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

02.09.2013 між Державним підприємством «Український державний центр радіочастот» (виконавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Телесистеми України» (замовник, відповідач) було укладено Договір № 3472/514м-13 на роботи, пов`язані з радіочастотним моніторингом та забезпеченням електромагнітної сумісності радіоелектронних засобів (далі - Договір або Договір № 3472/514м-13 від 02.09.2013), відповідно до п. 1.1 якого предметом цього Договору є проведення виконавцем робіт, пов`язаних з радіочастотним моніторингом та забезпеченням електромагнітної сумісності (ЕМС) радіоелектронних засобів (РЕЗ), згідно з виданими дозволами, а також виявлення та усунення дії джерел радіозавад роботі РЕЗ замовника.

Згідно п. 2.1 Договору виконавець зобов`язується протягом всього строку дії цього Договору проводити заходи щодо забезпечення ЕМС РЕЗ, які використовує замовник, згідно з дозволами на експлуатацію РЕЗ.

Пунктом 3.1 Договору в редакції Додаткової угоди № 1 від 03.07.2015 сторони погодили, що ціна виконаних робіт, пов`язаних з радіочастотним моніторингом та забезпеченням ЕМС РЕЗ, визначається чинними (діючими) тарифами на роботи (послуги) Державного підприємства «Український державний центр радіочастот», затвердженими рішенням НКРЗІ та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України, з урахуванням коефіцієнтів їх зниження, затверджених відповідним рішенням НКРЗІ, за один календарний місць, залежить від кількості РЕЗ щодо яких проводилися роботи і не включає податок на додану вартість. Податок на додану вартість нараховується згідно з чинним законодавством України.

Розрахунок вартості робіт здійснюється на підставі Додатку до Договору, що є його невід`ємною частиною.

Згідно п. 3.2 Договору виконання робіт підтверджується відповідними актами виконаних робіт, підписаними обома сторонами.

Виконавець після закінчення проведення робіт оформлює рахунки за проведені роботи та разом з актами виконаних робіт надсилає на адресу замовника до кінця місяця, протягом якого виконувались роботи (п. 3.3 Договору).

Якщо замовник не підписує акти виконаних робіт він повинен протягом 5 робочих днів з моменту їх отримання надати виконавцю мотивовану відмову. У випадку не підписання замовником актів виконаних робіт, без мотивованої відмови у прийнятті роботи по закінченню строку, вказаного в пункті 3.3.1 договору, акти вважаються підписаними, а роботи прийнятими та підлягають оплаті (пункт 3.3 Договору).

Відповідно до п. 3.4 Договору розрахунки між виконавцем і замовником за роботи, пов`язані з радіочастотним моніторингом та забезпеченням ЕМС РЕЗ проводяться шляхом перерахування суми, що вказана у платіжному документі, на розрахунковий рахунок виконавця не пізніше 25 числа місяця наступного за місяцем, у якому був виставлений (оформлений) рахунок.

За умовами пунктів 6.1, 6.2 Договору останній укладений на строк у 1 календарний рік, набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін. Дата набрання чинності та строку дії додаткових угод та додатків до цього Договору визначається сторонами у тексті самих додаткових угод та додатків. Цей Договір вважається продовженим на кожний наступний строк тривалістю в 1 календарний рік, якщо жодна зі сторін за 30 днів до закінчення строку його дії не надішле іншій стороні письмове повідомлення про свій намір припинити його дію надалі.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач на виконання умов Договору № 3472/514м-13 від 02.09.2013 протягом серпня 2020 року - лютого 2021 року виконав передбачені вказаним Договору роботи та виставив відповідачу відповідні рахунки на їх оплату на загальну суму 930,72 грн. Направлення на адресу відповідача вищевказаних рахунків та актів виконаних робіт за спірний період підтверджується наявними у матеріалах справи копіями наведених документів, а також відповідними описами вкладення у листи із календарними штемпелями поштового підприємства.

Оскільки відповідач оплату послуг за договором не здійснив, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 903 ЦК України).

За приписами частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріалами справи підтверджується надання позивачем послуг за Договором № 3472/514м-13 від 02.09.2013 протягом серпня 2020 року - лютого 2021 року на загальну суму 930,72 грн відповідно до актів виконання робіт, що направлялися на адресу відповідача, однак підписані так і не були.

Докази висловлення відповідачем своїх зауважень, недоліків у виконаних роботах по актам за період з серпня 2020 року по лютий 2021 року відсутні.

У матеріалах справи наявні відомості з сайту АТ «Укрпошта» про вручення відповідачу відправлень № 710, № 336, № 533, № 697, № 135, № 572, зі змісту яких вбачається, що акти про виконання робіт за серпень - грудень 2020 року, січень 2021 року були вручені відповідачу. Матеріали справи також містять рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення 720, яким підтверджується факт направлення відповідачу акту виконаних робіт за лютий 2021 року.

Про належне виконання позивачем своїх зобов`язань за Договором № 3472/514м-13 від 02.09.2013 також свідчить відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення виконавцем умов даного Договору.

Таким чином, відповідач у встановлені Договором строки акти виконаних робіт не підписав та мотивованої відмови від їх підписання не надав, у зв`язку з чим такі роботи вважаються відповідачем прийнятими та підлягають оплаті.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про повне задоволення позовних вимог.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. При цьому частиною 2 наведеної статті ГПК України передбачено, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Позивачем в позовній заяві наведено попередній (орієнтовний) розмір суми судових витрат, який складається з суми судового збору в розмірі 2 270,00 грн.

Відповідачем попередній (орієнтовний) розмір суми судових витрат не подано.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача.

З огляду на наведені приписи ст. 129 ГПК України та повне задоволення позову, судовий збір у сумі 2 270,00 грн покладається на відповідача.

Керуючись ст. 56, 58, 73, 74, 76-80, 86, 123, 124, 129, 236-238, 241, 327 ГПК України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Телесистеми України» (Україна, 02094, місто Київ, вулиця Червоногвардійська, будинок 27А; ідентифікаційний код 34726705) на користь Державного підприємства «Український державний центр радіочастот» (Україна, 03179, місто Київ, проспект Перемоги, будинок 151; ідентифікаційний код 01181765) 930,72 грн (дев`ятсот тридцять гривень 72 коп.) заборгованості та 2 270,00 грн (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 коп.) судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (чч 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» ГПК України.

Повне рішення складено 23.04.2021.

Суддя Гумега О.В.