РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.04.2021Справа № 910/7548/20
Господарський суд міста Києва у складі судді Полякової К.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Автозаводська 29А"

до Корпорації Українська спеціальна науково-реставраційна проектно-будівельно-виробнича корпорація "Укрреставрація"

про стягнення 47039,13 грн.

без виклику представників сторін (без проведення судового засідання)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Автозаводська 29А" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Корпорації Українська спеціальна науково-реставраційна проектно-будівельно-виробнича корпорація "Укрреставрація" про стягнення 36634,82 грн. боргу за житлово-комунальні послуги, 7381,75 грн. інфляційних втрат та 3022,56 грн. трьох процентів річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.06.2020 вказану позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення її недоліків.

11.06.2020 через відділ діловодства та документообігу суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.06.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).Вказана ухвала суду направлена, зокрема, відповідачу рекомендованим листом із повідомленням про вручення на адреси місцезнаходження відповідача, зазначені в позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 02099, м. Київ, вул. Бориспільська, 6.

Проте конверт із копією вищенаведеної ухвали повернуто на адресу суду підприємством поштового зв`язку без вручення відповідачу у зв`язку із закінченням строку зберігання.

Згідно з частиною 7 статті 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

Таким чином, ухвала суду про відкриття провадження у справі направлялася за адресою місцезнаходження відповідача згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за відсутності заяви про зміну його місцезнаходження.

За приписами частини 6 статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою міцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

При цьому, судом також враховано, що згідно з частинами 1, 2 статті 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Таким чином, відповідач мав право та можливість ознайомитися з ухвалами суду в даній справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

За частиною 2 статті 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічна норма міститься у частині 9 статті 165 ГПК України.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів частини 9 статті 165 та частини 2 статті 178 ГПК України.

Розгляд даної справи здійснювався судом з урахуванням пункту 4 розділу Х прикінцевих положень ГПК України у редакції, чинній до 17.07.2020 року. При розгляді справи судом також враховано частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка визначає право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясування всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Як слідує з витягу з протоколу від 11.02.2017 № 1 установчих зборів співвласників багатоквартирного будинку та акту приймання-передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс від 26.04.2017 позивачем прийнято на власний баланс основні фонди (житловий будинок з житловими та нежитловими приміщеннями) за адресою: м. Київ, вул. Автозаводська, 29А.

Відповідно до прийнятих рішень на зборах співвласників багатоквартирного будинку в, оформлених протоколом ід 24.05.2017, прийнято рішення щодо розміру внесків з утримання житлового будинку № 29А по вул. Автозаводська в м. Київ, а саме: внесок з утримання житлового будинку та прибудинкової території - 4,77 грн. за 1 кв.м. площі нерухомого майна, що перебуває у власності у кожного з співвласників житлового будинку, в тому числі який складається з внеску до ремонтного та резервного фонду в розмірі 1,12 грн. за 1 кв. м. площі нерухомого майна, що перебуває у власності у кожного з співвласників житлового будинку.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідач є власником квартири № 16 в будинку 29А по вул. Автозаводська м. Київ, загальною площею 51,2 кв. м.

ОСББ "Автозаводська 29А" укладено договори з АТ «Київгаз», ТОВ «Спецінжиніринг ЛТД», ДП «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів», АТ «НАК «Нафтогаз України», ТОВ «Спецжитлокомфорт», ПрАТ «АК «Київводоканал», ТОВ «Техноліфт», ТОВ «Мірідас», ТОВ «Мірідас-1», ПАТ «Київенерго» (ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», ПАТ «Укртрансгаз», ТОВ «Тріос Сервіс», ТОВ «ДЦ «Теспо», ТОВ «Укртеплолюкс», ПП «Шериф-Територія безпеки», ПП «Шериф-Пульт 005»,

Також позивачем укладені й інші договори щодо вирішення поточних питань з управління, утримання і використання спільного майна, зокрема, з ФОП Петруха Олександром Григоровичем, ТОВ «Енерготехпром»,ФОП Гаркавенко Андрієм Леонідовичем, ФОП Луговою Ларисою Миколаївною, КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації», ТОВ «Кадастр Сервіс», ТОВ «Монкор», ТОВ «Експертно-діагностичний центр», ФОП Чабаник Юрієм Петровичем, ТОВ «Гідромаш Інжинірінг», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ФОП Пантелійчуком Леонідом Юрійовичем, ФОП Богаченко Миколою Миколайовичем.

За вказаними договорами позивачем прийнято виконання робіт, що підтверджується відповідними актами здачі-прийняття робіт та банківською випискою за спірний період.

З урахуванням визначеного протоколом загальних зборів від 24.05.2017 розміру внесків відповідачу з 01.06.2017 до 28.02.2020 нараховано відповідно до належної відповідачу загальної площі квартири суму внеску за утримання житлового будинку та прибудинкової території (з урахуванням внеску до ремонтного та резервного фонду) у розмірі 8 059,39 грн. (4,77 грн. (розмір загального внеску)*51,2 (площа нерухомого майна) * 33 (кількість місяців в розрахунковому періоді) = 8 059,39 грн.

Крім того відповідачу за вказаний період нараховано платежі за фактично використані електроенергію та опалення за місця загального користування, внески до ремонтного та резервного фондів та інші внески на комунальні послуги в сумі 36634,82 грн., що вбачається з квитанцій про нарахування з детальним зазначенням кожної послуги.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) підставою для виникнення зобов`язань є договори та інші правочини. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Статтею 322 ЦК України передбачений обов`язок власника утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Законом України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" визначені правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" об`єднання співвласників багатоквартирного будинку - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

Статтею 4 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" передбачено, що об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.

Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.

У будинку будь-якої форми власності з числа тих, хто приватизував або придбав квартиру, а також власника будинку або його уповноваженої особи, власників жилих приміщень, а також власників нежилих приміщень може бути створене об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (ч. 1 ст. 6 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку").

Згідно зі ст. 10 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" вищим органом управління об`єднання є загальні збори його членів, до виключної компетенції яких, зокрема, належить затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту; визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників. Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. Рішення загальних зборів може бути оскаржене в судовому порядку.

За рішенням загальних зборів функції з управління багатоквартирним будинком можуть бути передані (всі або частково) управителю або асоціації (ст. 12 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку").

Згідно ст. ст. 17, 18 даного Закону для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та статутом об`єднання внески і платежі.

Відповідно до ст. 22 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, вивезення побутових відходів, об`єднання за рішенням загальних зборів має право: задовольняти зазначені потреби самостійно шляхом самозабезпечення; визначати управителя, виконавців окремих житлово-комунальних послуг, з якими усі співвласники укладають відповідні договори; виступати колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово-комунальних послуг.

Утримання і ремонт приміщень, які перебувають у власності, здійснюються відповідно до законодавства України. Власник квартири та/або нежитлового приміщення зобов`язаний відповідно до законодавства забезпечити використання, утримання, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт приміщень або їх частин без завдання шкоди майну і порушення прав та інтересів інших співвласників. Внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів (ст. 23 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку").

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем прийнято на баланс житловий будинок з житловими та нежитловими приміщеннями, що розташований за адресою: м. Київ, вул. Автозаводська, 29А, та за відповідним рішенням загальних зборів встановлено розмір внеску з утримання житлового будинку та прибудинкової території - 4,77 грн. за 1 кв.м. площі нерухомого майна, що перебуває у власності у кожного з співвласників житлового будинку.

Також позивачем укладено договори з різними підприємствами для забезпечення співвласників комунальними послугами та надання житлових послуг по утриманню будинку та прибудинкової території.

У той же час, докази внесення відповідачем, як співвласником багатоквартирного будинку, погодженого загальними зборами внеску в розмірі 8 059,39 грн. за період з 01.06.2017 до 28.02.2020 у матеріалах справи відсутні. Однак, позивачем у прохальній частині позову відповідна сума боргу до стягнення не заявлена.

Крім того, за період з червня 2017 року по лютий 2020 року за відповідачем утворився борг у розмірі 36634,82 грн. за опалення, електроенергію, несплату внесків до резервного та ремонтного фондів, внесків з реструктуризації заборгованості по електроенергії, внесків на утримання житлового будинку та прибудинкової території, внесків за реконструкцію ТП.

Оскільки сума боргу відповідача в розмірі 36634,82 грн. підтверджена належними доказами, наявними в матеріалах справи, і останній на момент прийняття рішення не надав документи, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовної вимоги про стягнення з відповідача вказаної суми боргу, у зв`язку з чим позов у цій частині підлягає задоволенню.

Також позивачем нараховано 7381,75 грн. інфляційних втрат та 3022,56 грн. трьох процентів річних.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений за договором або законом.

Водночас, перевіривши наданий позивачем розрахунок компенсаційних виплат, суд зауважує, що позивачем не враховано поступовість накопичення суми заборгованості в розмірі 36634,82 грн., що виникла за період з червня 2017 року по лютий 2020 року. Отже, нарахування компенсаційних виплат одразу на всю суму боргу починаючи з червня 2017 року є неправомірним.

Однак, у зв`язку з відсутністю розрахунку компенсаційних виплат помісячно суд позбавлений можливості здійснити власний арифметичний перерахунок таких виплат, у той час як наданий позивачем розрахунок є невірним.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, заявлені позовні вимоги про стягнення 7381,75 грн. інфляційних втрат та 3022,56 грн. трьох процентів річних не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Понесені позивачем витрати по оплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 86, 129, 232, 236-241, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Автозаводська 29А" задовольнити частково.

Стягнути з Корпорації Українська спеціальна науково-реставраційна проектно-будівельно-виробнича корпорація "Укрреставрація" (02099, м. Київ, вул. Бориспільська, 6; ідентифікаційний код 14358969) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Автозаводська 29А" (04114, м. Київ, вул. Автозаводська, 29-А; ідентифікаційний код 41079538) 36634 (тридцять шість тисяч шістсот тридцять чотири) грн. 82 коп. боргу, а також 1637 (одну тисячу шістсот тридцять сім) грн. 07 коп. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва (пункт 17.5 частини 1 Перехідних положень ГПК України) протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.В. Полякова