ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" квітня 2021 р. Справа№ 910/2663/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Євсікова О.О.

суддів: Ходаківської І.П.

Корсака В.А.

за участю:

секретаря судового засідання: Кульчицька І.А.,

представників сторін:

апелянта: Оксень А.В.,

заявника: Новікова В.О..

розглянувши апеляційну скаргу

Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.02.2021

у справі № 910/2663/21 (суддя Босий В.П.)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Торум"

про забезпечення позову до подання позовної заяви,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.02.2020 заяву ТОВ "Торум" про забезпечення позову до подання позовної заяви задоволено: заборонено Акціонерному товариству "Банк Альянс" здійснювати будь-які дії, у тому числі, але не виключно, здійснювати оплату на виконання: банківської гарантії №341-18/73 від 20.01.2021 на суму 5.894.150,00 грн; банківської гарантії №341-18/75 від 20.01.2021 на суму 5.894.150,00 грн; банківської гарантії №341-18/77 від 20.01.2021 на суму 5.894.150,00 грн; банківської гарантії №341-18/76 від 20.01.2021 на суму 5.894.150,00 грн до моменту набрання законної сили рішенням у справі за позовом ТОВ "Торум" до філії "Центр забезпечення виробництва" Акціонерного товариства "Українська залізниця".

Ухвала місцевого господарського суду з посиланням на статті 136, 137 ГПК України мотивована тим, що: вжиття наведених заходів забезпечення позову сприятиме запобіганню порушення прав позивача на час вирішення спору в суді, а в разі задоволення позову забезпечить можливість виконання рішення суду; невжиття зазначених заходів забезпечення позову утруднить чи зробить неможливим виконання рішення господарського суду.

Не погодившись з прийнятим судовим рішенням, АТ "Укрзалізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просила ухвалу місцевого суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.03.2021 апеляційну скаргу передано колегії суддів у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Попікова О.В., Корсак В.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.03.2021 поновлено АТ «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» пропущений строк на апеляційне оскарження; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.02.2021 у справі №910/2663/21; розгляд справи призначено на 14.04.2021.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.04.2021 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Ходаківська І.П., Корсак В.А. (у зв`язку з перебуванням судді Попікової О.В. на лікарняному).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.04.2021 прийнято апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.02.2021 у справі №910/2663/21 до провадження у визначеному складі суду.

Вимоги та доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції не навів переконливого обґрунтування та не послався на конкретні обставини, з якими пов`язувалося б утруднення чи неможливість виконання рішення суду; заявник не довів того, що наведені в обґрунтування заяви про забезпечення позову обставини можуть ускладнити виконання рішення у даній справі, а заходи забезпечення позову зможуть забезпечити реальне виконання рішення у справі та того, що у випадку невжиття таких заходів виконання рішення суду може бути істотно ускладнено чи унеможливлено.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Торум» проти задоволення апеляційної скарги заперечило, зазначило, що ухвала місцевого суду прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права і просило залишити вказану ухвалу без змін.

В судовому засіданні 14.04.2021 представник апелянта надав усні пояснення у справі, відповів на запитання суду, просив задовольнити апеляційну скаргу.

Представник ТОВ «Торум» надав усні пояснення у справі, відповів на запитання суду, просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити повністю.

Частинами 1, 4 ст. 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено місцевим судом та підтверджується матеріалами справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "Торум" звернулось до Господарського суду міста Києва із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій просить суд заборонити Акціонерному товариству "Банк Альянс" здійснювати будь-які дії, у тому числі, але не виключно, здійснювати оплату на виконання: банківської гарантії №341-18/73 від 20.01.2021 на суму 5.894.150,00 грн; банківської гарантії №341-18/75 від 20.01.2021 на суму 5.894.150,00 грн; банківської гарантії №341-18/77 від 20.01.2021 на суму 5.894.150,00 грн; банківської гарантії №341-18/76 від 20.01.2021 на суму 5.894.150,00 грн до моменту набрання законної сили рішенням у справі за позовом ТОВ "Торум" до філії "Центр забезпечення виробництва" Акціонерного товариства "Українська залізниця".

Відповідно до ст. 136 Господарського кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини вказав на те, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування.

Таким чином обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. При цьому обраний спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і в пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004 у справі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 № 3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Апеляційний суд встановив, що у поданій заяві про забезпечення позову ТОВ "Торум" вказує, що воно бере участь у відкритих торгах на закупівлю товару: 0930000-9 - Нафта і дистиляти (дизельне паливо), оголошених філією "Центр забезпечення виробництва" Акціонерного товариства "Українська залізниця" в електронній системі закупівель за ідентифікаторами №UA-2020-10-23-009657-а, №UA-2020-10-23-009646-а, №UA-2020-10-23-009612-а та №UA-2020-10-23-005092-с.

На виконання вимог тендерних документацій до кожної із закупівель ТОВ "Торум" забезпечило свої тендерні пропозиції та надало замовнику банківські гарантії відповідно за процедурами закупівель: №UA-2020-10-23-009657-а - банківську гарантію АТ "Банк Альянс" №341-18/73 від 20.01.2021 на суму 5.894.150,00 грн; №UA-2020-10-23-009646-а - банківську гарантію АТ "Банк Альянс" №341-18/75 від 20.01.2021 на суму 5.894.150,00 грн; №UA-2020-10-23-009612-а - банківську гарантію АТ "Банк Альянс" №341-18/77 від 20.01.2021 на суму 5.894.150,00 грн; №UA-2020-10-23-005092-с - банківську гарантію АТ "Банк Альянс" №341-18/76 від 20.01.2021 на суму 5.894.150,00 грн.

Додатком №3 до Тендерних документацій замовника передбачений формульний порядок перерахунку ціни за одиницю товару після проведеного аукціону, що відрізняється від дати подання тендерних пропозицій, відповідно до якого під час проведення процедури закупівлі учасники повинні до моменту подання тендерної пропозиції розрахувати власну цінову пропозицію за наведеною формулою.

Заявник вказує, що приймаючи рішення про участь у вказаних процедурах закупівель та подаючи тендерні пропозиції, ТОВ "Торум" розраховувало на отримання прибутку, проте, враховуючи зміни показників Platt's за проміжок часу між датою подання пропозиції та датою проведення аукціону маржа (М) ТОВ "Торум" зменшилась майже вдвічі.

Відтак під час проведення вказаних процедур закупівлі відбулось таке фіксування у ціні маржі М, яке робить постачання на користь замовника збитковим.

На думку заявника, замовник безпідставно вимагає розрахувати цінову пропозицію за формулою, наведеною у додатку №3, з показниками М уже після закінчення аукціону, що є грубим порушенням тендерних документацій, встановлених самим замовником, і, розуміючи нерентабельність поставок за цими процедурами закупівель для ТОВ "Торум", замовник акцептував пропозиції заявника на завідомо невигідних умовах.

За вказаних обставин ТОВ "Торум" має намір звернутися до суду із позовом про визнання банківських гарантій №341-18/73 від 20.01.2021, №341-18/75 від 20.01.2021, №341-18/77 від 20.01.2021 та №341-18/76 від 20.01.2021 такими, що не підлягають виконанню.

За час вирішення даного спору у суді та набрання законної сили рішенням суду у даній справі, на думку позивача, існує ризик сплати АТ "Банк Альянс" грошових коштів на вимогу філії "Центр забезпечення виробництва" Акціонерного товариства "Українська залізниця", що у випадку задоволення позовних вимог унеможливить відновлення порушених прав позивача в межах одного позову.

Колегія суддів погоджується із висновком місцевого суду, що у даному випадку суд має дослідити наявність такої підстави вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому суд має враховувати, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Дослідивши зазначені обставини, апеляційний суд встановив, що виконання АТ "Банк Альянс" вимог філії "Центр забезпечення виробництва" Акціонерного товариства "Українська залізниця" стосовно сплати грошових коштів за банківськими гарантіями №341-18/73 від 20.01.2021, №341-18/75 від 20.01.2021, №341-18/77 від 20.01.2021 та №341-18/76 від 20.01.2021 до вирішення питання про визнання їх такими, що не підлягають виконанню, у разі задоволення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист права, за яким ТОВ "Торум" має намір звернутися до суду, оскільки такий захист, у випадку невжиття заявленого заходу, не зможе відбутися в межах розгляду однієї справи та потребуватиме нових звернень до суду з іншими позовами.

Колегія суддів враховує, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Також апеляційний суд відзначає, що обраний заявником захід забезпечення позову є тимчасовими, на період вирішення спору по суті, з метою зупинення вчинення під час розгляду справи дій, які матимуть відповідні юридичні наслідки, що можуть у разі задоволення позову істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він звернувся до суду.

Колегія суддів також вважає, що запропонований заявником захід забезпечення позову не матиме наслідком втручання у господарську діяльність АТ "Банк Альянс" та філії "Центр забезпечення виробництва" Акціонерного товариства "Українська залізниця" або її зупинення, адже господарська діяльність АТ "Банк Альянс" як банківської установи полягає у залученні коштів не конкретної особи або обмеженої кількості осіб, а необмеженої (на розсуд банку) кількості фізичних і юридичних осіб та розміщення зазначених коштів від свого імені на власних умовах та на власний ризик.

Відтак тимчасова (до вирішення спору по суті) заборона АТ "Банк Альянс" здійснювати будь-які дії, у тому числі, але не виключно, здійснювати оплату на виконання банківських гарантій №341-18/73 від 20.01.2021, №341-18/75 від 20.01.2021, №341-18/77 від 20.01.2021 та №341-18/76 від 20.01.2021 не є втручанням в господарську діяльність АТ "Банк Альянс" у розумінні ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльності".

Також захід забезпечення позову, запропонований заявником, не призведе до зупинення господарської діяльності філії "Центр забезпечення виробництва" Акціонерного товариства "Українська залізниця", як і не припинить права на банківські гарантії, оскільки, як зазначає сам скаржник і підтверджується матеріалами справи, строк дії перелічених вище гарантій 0 по 04.06.2021 включно.

Водночас такий захід спрямований на зменшення ризику порушення майнових прав заявника, пов`язаного із перерахуванням грошових коштів за банківськими гарантіями №341-18/73 від 20.01.2021, №341-18/75 від 20.01.2021, №341-18/77 від 20.01.2021 та №341-18/76 від 20.01.2021 до вирішення справи по суті, у разі задоволення позову.

З урахуванням викладеного колегія суддів погоджується з місцевим судом, що обраний позивачем захід забезпечення позову відповідає вимогам процесуального законодавства, зокрема вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу.

Крім того між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги наявний зв`язок, доведено обставини щодо ймовірності істотного ускладнення чи унеможливлення ефективно захистити або поновити права або інтереси заявника, за захистом яких він має намір звернутися до суду, без вжиття такого заходу.

У даному випадку застосування обраного заявником заходу забезпечення позову направлено, насамперед, на забезпечення дійсної ефективності судового захисту та упередження можливості додаткового порушення прав та законних інтересів суб`єкта господарювання.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що права заявника можуть бути захищені за допомогою вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони АТ "Банк Альянс" здійснювати будь-які дії, у тому числі, але не виключно, здійснювати оплату на виконання банківських гарантій №341-18/73 від 20.01.2021, №341-18/75 від 20.01.2021, №341-18/77 від 20.01.2021 та №341-18/76 від 20.01.2021.

Крім того апеляційний суд бере до уваги і те, що відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень 09.03.2021 Господарський суд м. Києва відкрив провадження у справі № 910/3465/21 про визнання зазначених банківських гарантій такими, що не підлягають виконанню, і після підготовчого засідання призначив справу до розгляду по суті на 13.04.2021.

Відповідно до статті 141 Господарського процесуального кодексу України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

З приводу зустрічного забезпечення місцевий суд вірно зазначив, що застосування означених заходів у відповідності до ч. 1 ст. 141 Господарського процесуального кодексу України є правом, а не обов`язком суду для реалізації якого, у даному випадку, у господарського суду достатні підстави відсутні.

Крім того відповідачі чи інша зацікавлена особа не позбавлені права та можливості звернутись до суду з окремим клопотанням про застосування заходів зустрічного забезпечення у відповідності до ст. 141 Господарського процесуального кодексу України.

Оскільки метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову, колегія суддів з урахуванням пов`язаності заходів забезпечення позову з його предметом погоджується з висновком місцевого суду про необхідність задовольнити заяву про забезпечення позову.

Зазначене спростовує доводи апеляційної скарги про те, що позивач не довів того, що наведені в обґрунтування заяви про забезпечення позову обставини можуть ускладнити виконання рішення у даній справі, а заходи забезпечення позову зможуть забезпечити реальне виконання рішення у справі.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Інших належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень, викладених в поданій апеляційній скарзі, скаржник не надав суду апеляційної інстанції.

Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Беручи до уваги наведене, всі інші аргументи учасників судового процесу колегія судів з урахуванням п. 3 ч. 4 ст. 238 ГПК України відхиляє як такі, що не стосуються предмета спору, є явно необґрунтованими та неприйнятними з огляду на законодавство та усталену судову практику.

У справі, що розглядається, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції надав вичерпну відповідь на всі істотні питання, які мають значення для вирішення питання про застосування заходів забезпечення позову, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків місцевого господарського суду.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що судове рішення господарського суду першої інстанції відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Згідно зі ст. 129 ГПК України витрати зі сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275 - 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.02.2021 у справі №910/2663/21 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.02.2021 у справі №910/2663/21 залишити без змін.

3. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/2663/21.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строк, передбачені ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складений 16.04.2021.

Головуючий суддя О.О. Євсіков

Судді І.П. Ходаківська

В.А. Корсак