Господарський суд
Житомирської області
_______________________________________
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" квітня 2021 р. м. Житомир Справа № 906/1001/20

Господарський суд Житомирської області у складі: судді Сікорської Н.А.

секретар судового засідання: Русецька Ю.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Войдевич О.А. - ордер серія ЖТ 07266 від 23.10.2020

від відповідача: Костюкевич - Тарнавська О.В. - ордер ЖТ 070280 від 05.10.2020р.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Акціонерного товариства "Укрпошта" в особі Житомирської дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта"

до Фізичної особи-підприємця Мілієнко Ніни Григорівни

про усунення перешкод у користуванні майном та стягнення 30418,02 грн.

Процесуальні дії по справі.

Акціонерне товариство "Укрпошта" в особі Житомирської дирекції АТ "Укрпошта" звернулося до суду з вимогами про:

- усунення перешкод в здійсненні Житомирською дирекцією АТ "Укрпошта" права користування та розпорядження належним на праві відповідно до Статуту Акціонерного товариства "Укрпошта" майном, шляхом звільнення ФОП Мілієнко Н.Г., займаного приміщення (кіоск), що знаходиться за адресою Житомирська область смт.Брусилів, вул.Митрополита Іларіона, 45;

- стягнення з ФОП Мілієнко Ніни Григорівни на користь Житомирської дирекції АТ "Укрпошта" 30418,02 грн., в тому числі 29591,32 грн. основного боргу, 360,79 грн. інфляційних та 465,92 грн. 3% річних.

Ухвалою господарського суду від 19.08.2020 суд відкрив провадження у справі. Призначив підготовче засідання на 06.10.2020.

В судовому засіданні 06.10.2020р. оголошено перерву до 27.10.2020р.

07.10.2020р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (а.с.132).

У зв`язку з перебуванням судді Сікорської Н.А. з 20.10.2020 на лікарняному, судове засідання 27.10.2020 не відбулось.

Ухвалою господарського суду від 05.11.2020 суд призначив підготовче засідання на 24.11.2020р.

В порядку ч.5 ст. 233 ГПК України в судовому засіданні від 24.11.2020р. суд оголосив перерву до 01.12.2020р.

27.11.2020р. від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог (копія на а.с.155-156).

За результатами розгляду даної вказаної заяви, суд ухвалив не приймати її до розгляду та повернути позивачу.

Зазначена процесуальна ухвала відображена в протоколі судового засідання від 01.12.2020р.

В порядку ч.5 ст. 233 ГПК України в судовому засіданні від 01.12.2020р. суд оголосив перерву до 08.12.2020р.

Ухвалою господарського суду від 08.12.2020р. суд продовжив строк підготовчого провадження. Відклав підготовче засідання на 24.12.2020р.

17.12.2020р. від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог від 15.12.2020р., в якій позивач просив розірвати договір оренди №491 від 01.08.2014р., зобов`язати ФОП Мілієнко Н.Г. звільнити займане приміщення (кіоск), що знаходиться за адресою: Житомирська область смт.Брусилів, вул.Митрополита Іларіона, 45; стягнути з ФОП Мілієнко Н.Г. 39618,68 грн. основного боргу, 1319,95 грн. інфляційних та 840,07 грн. 3% річних (а.с.179-180).

Дослідивши зміст заяви про уточнення позовних вимог, суд дійшов висновку, що в частині вимог про розірвання договору оренди №491 від 01.08.2014р. та щодо стягнення заборгованості, яка виникла після звернення позивача до суду за період з серпня по листопад 2020 та нарахованих за несвоєчасну сплату вказаної заборгованості інфляційних та 3 % річних, позивачем викладено підстави та предмет, які в позові не заявлялись, що вказує на те, що ним фактично подано ще один позов.

Оскільки процесуальний закон не передбачає подачі ще одного позову при розгляді судом вимог, заявлених у позовній заяві, тому заяву про уточнення позовних вимог в частині про розірвання договору оренди №491 від 01.08.2014р., суд повертає без розгляду

Разом з тим, заяву про уточнення позовних вимог в частині нарахувань інфляційних та 3% річних на заявлену у позові суму боргу, суд розцінює як заяву про збільшення розміру позовних вимог, оскільки збільшення відбулось внаслідок зміни періоду їх нарахування позивачем.

За вказаних обставин, заява про уточнення позовних вимог від 15.12.2020р. приймається судом до розгляду лише в частині збільшення розміру позовних вимог про стягнення з відповідача інфляційних та 3% річних.

Відповідне процесуальне рішення відображено в протоколі судового засідання від 24.12.2020р.

В судовому засіданні 21.01.2021р. представник позивача подала клопотання про залишення без розгляду заяви про уточнення позовних вимог від 15.12.2020р.

Суд протокольною ухвалою від 21.01.2021р. задовольнив клопотання представника позивача та залишив без розгляду заяву про уточнення позовних вимог в частині збільшення заявлених до стягнення сум інфляційних та 3% річних.

З огляду на викладене, суд здійснює розгляд справи в межах позовних вимог, визначених в позовній заяві.

В порядку ч.5 ст. 233 ГПК України в судовому засіданні від 24.12.2020р. суд оголосив перерву до 21.01.2021р.

Ухвалою суду від 21.01.2021р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 18.02.2021р.

У зв`язку з перебуванням судді Сікорської Н.А. у відпустці справа №906/10001/20, призначена на 18.02.2021р., в судове засідання не вносилась.

Ухвалою господарського суду від 22.02.2021р. суд призначив розгляд справи на 16.03.2021р.

Ухвалою від 16.03.2021р. розгляд справи відкладено на 25.03.2021р.

В судовому засіданні 25.03.2021р. оголошено перерву до 05.04.2021 р.

У судовому засіданні 05.04.2021р., відповідно до ст.240 ГПК України, суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ст. 233 ГПК України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Відповідно до ст. 42 ГПК України, учасники справи, серед іншого, мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

В ході розгляду справи господарським судом Житомирської області, у відповідності до п. 4 ч. 5 ст.13 ГПК України, сторонам було створено всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ГПК України.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 01.08.2014р. між Житомирською дирекцією УДППЗ "Укрпошта" та ФОП Мілієнко Н.Г. було укладено договір оренди державного майна №491, згідно якого відповідаччу було передано в оренду окремо індивідуально визначене майно - кіоск.

Протягом 2018 -2020 років орендарем не виконуються договірні зобов`язання в частині сплати орендної плати та порушується строк проведення розрахунків.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 06.05.2020р. в справі №906/937/19 з відповідача було стягнуто заборгованість за період з березня 2018 року по липень 2019 року в сумі 27635,74 грн. та встановлено, що договір оренди №491 від 01.08.2014р. продовжено на строк, який був раніше встановлений договором, тобто на 2 роки та 11 місяців і він діє до 01.06.2020 року.

Станом на 01.08.2020 року заборгованість по орендній платі становить 51332,82 грн., з яких 29591,32 грн. заборгованість за оренду кіоску за період з серпня 2019 року по серпень 2020 року.

Відповідачу неодноразово направлялися листи з вимогою про розірвання договору та повернення майна, які були проігноровані та майно не було повернуто.

Власником майна є Житомирська дирекція "Укрпошта", яка має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном згідно ст. 391 ЦК України.

Добровільно звільнити приміщення ФОП Мілієнко Н.Г. відмовляється, у зв`язку з чим Житомирська дирекція АТ "Укрпошта" змушена звертатися до суду, оскільки своїми діями відповідач створює перешкоди в користуванні майном.

Відповідачем не виконуються, як зобов`язання щодо повернення майна, так і зобов`язання щодо проведення розрахунків за користування майном.

За порушення строків розрахунків за договором оренди відповідачу, на підставі ст.625 ЦК України, нараховані 3% річних за період з 16.09.2019р. по 15.09.2020р. в сумі 465,92 грн. та 360,79 грн. інфляційних за період з вересня 2019р. по серпень 2020р.

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позову заперечив.

Вказує, що договір оренди було укладено з АТ "Укрпошта", а тому жодних підстав для усунення перешкод в здійсненні права Житомирською дирекцію АТ "Укрпошта" немає.

Додатковою угодою №2 до договору оренди продовжено дію договору тільки на 3 місяці, тобто до 01.10.2017р. включно, та встановлено орендну плату на цей термін в розмірі 1700,00 грн. Відповідно позивач безпідставно просить стягнути заборгованість у розмірі 30418,02 грн. з розрахунку орендної плати в розмірі 1700,00 грн.

У позовній заяві позивач не вказав, на якому праві належить йому майно, щодо якого просить усунути перешкоди в користуванні.

Позивач безпідставно посилається на приписи ст.391 ЦК України, яка застосовується у випадку відсутності між сторонами договірних відносин, хоча вказує, що відповідач користується спірним майном на підставі договору.

Позивачем не надано правовстановлюючих документів на майно, яке було предметом договору.

Лист №52-275 від 12.08.2020р., яким начебто позивач пропонував розірвати договір оренди, відповідачем не отримано, жодних доказів його вручення/направлення позивачем не надано.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача заперечив проти доводів та вимог позовної заяви.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

01.08.2014 між Українським державним підприємством поштового зв`язку "Укрпошта" (орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Мілієнко Ніною Григорівною (орендар) укладено договір оренди державного майна №491 (індивідуального визначеного майна, що належить до державної власності), згідно п.1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно - кіоск (надалі майно), площею 16,8 кв.м., який обліковується на балансі Житомирської дирекції УДППЗ "Укрпошта", вартість якого визначена незалежним шляхом і становить за експертною оцінкою 45490,00 грн. Майно передається в оренду з метою торгівлі продовольчими товарами (в т.ч. алкогольними та іншими напоями) (а.с.102-105).

У разі припинення цього договору майно повертається орендарем балансоутримувачу, в стані не гіршому, ніж на час передачі його в оренду з урахуванням фізичного зносу аналогічно порядку, встановленому при передачі майна орендарю цим договором. Майно вважається поверненим балансоутримувачу з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі (п. 2.5 договору).

У п. 3.1., 3.2. договору сторони обумовили, що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої Постановою КМУ від 04.10.1995 №786 (із змінами та доповненнями), становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку (серпень 2014) - 833,98грн (вісімсот тридцять три гривні 98 коп.). Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Орендна плата перераховується орендарем у розмірі 100% на рахунок Орендодавця (балансоутримувача) не пізніше 15 числа поточного місяця, з урахуванням щомісячного індексу інфляції (п. 3.3. Договору).

Умовами п.8.4 договору передбачено, що орендодавець має право в місячний термін порушити питання про дострокове розірвання договору оренди та стягнення з орендаря заборгованості з орендної плати при її наявності понад трьох місяців від встановленого в договорі оренди терміну внесення орендної плати.

Відповідно до п.11.1, 11.5 договору, цей договір укладено строком на 2 роки 11 місяців, що діє з 01.08.2014р. до 01.07.2017р. включно.

У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.

30 червня 2017 року між ПАТ "Укрпошта" та ФОП Мілієнко Н.Г. укладено додаткову угоду №2 до договору оренди державного майна від 01.08.2014 р. №491, якою продовжено дію договору на строк 3 місяці до 01.10.2017; п.3.1 договору викладено у новій редакції та визначено, що орендна плата встановлюється за домовленістю сторін та становить 1700 грн. без ПДВ за місяць".

В листі від 02.03.2020р. №52-69, адресованому ФОП Мілієнко Н.Г., позивач повідомив про дострокове розірвання договору оренди нерухомого майна №491 від 01.08.2014р. з 01.04.2020р. та про звільнення приміщення (а.с.117).

Листом від 28.05.2020р. №52-163 позивач на лист відповідача наголосив про наявність заборгованості по орендній платі в розмірі 54912,24 грн., включаючи і суму 30380,20 грн., присуджену до стягнення за рішенням суду у справі №906/937/19. Вказав, що заборгованість буде стягнута в примусовому порядку та договір розірваний в судовому порядку (а.с.118). Зазначений лист направлений на адресу відповідача 30.05.2020р.

Листом від 12.08.2020р. №52-275 позивач повідомив відповідача про наявність у нього заборгованості в розмірі 50613,29 грн., та запропонував достроково розірвати договір оренди нерухомого майна №491 від 01.08.2014р. з 12.09.2020р. (а.с.119). Вказаний лист направлено відповідачу 13.08.2020р. (а.с.120).

Судом встановлено, що в провадженні господарського суду Житомирської області перебувала справа №906/937/19 за позовом Акціонерного товариства "Укрпошта" в особі Житомирської дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта" до Фізичної особи-підприємця Мілієнко Ніни Григорівни про усунення перешкод в здійсненні права Житомирської дирекції АТ «Укрпошта» права користування та розпорядження належним на праві відповідно до Статуту Акціонерного товариства "Укрпошта", шляхом звільнення ФОП Мілієнко Н.Г., займаного приміщення (кіоск), що знаходиться за адресою Житомирська область смт. Брусилів вул. Митрополита Іларіона, 45; стягнення з ФОП Мілієнко Ніни Григорівни на користь Житомирської дирекції АТ "Укрпошта" 39171,95 грн.

Рішенням господарського суду Житомирської області від 29.01.2020р., яке було частково змінене постановою Північно-Західного апеляційного господарського суду від 06.05.2020р., стягнуто з ФОП Мілієнко Ніни Григорівни на користь Акціонерного товариства "Укрпошта" в особі Житомирської дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта" 27635,74 грн. основного боргу, 546,47 грн. 3% річних, 1278,46 грн. інфляційних, 919,53 грн. судового збору; відмовлено в задоволенні вимоги про усунення перешкод у користуванні майном.

Відповідно до частини 4 статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта.

За результатами розгляду справи №906/937/19 судом було встановлено, що наказом Міністерства інфраструктури України від 16.02.2017 №56 Українське державне підприємство поштового зв`язку "Укрпошта" перетворено у публічне акціонерне товариство "Укрпошта", складено передавальний акт, сформовано статутний капітал, затверджено статут Товариства.

Наказом Мінінфраструктури від 05.07.2017 № 240 затверджено Акт передавання майна до статутного капіталу ПАТ "Укрпошта", згідно додатку №9 якого кіоск, що знаходиться за адресою Брусилівський р-н., смт. Брусилів, вул. Митрополита Іларіона, 45, що обліковувалось на балансі Житомирської дирекції УДПЗ "Укрпошта" передано до статутного капіталу ПАТ "Укрпошта".

Відповідно до наказу Міністерства інфраструктури України від 14.12.2018 № 611 "Про затвердження нової редакції Статуту АТ "Укрпошта" та інші питання діяльності", змінено тип публічного акціонерного товариства "Укрпошта" на приватне та перейменовано останнє в акціонерне товариство "Укрпошта".

Згідно Статуту Акціонерного товариства "Укрпошта", останнє є правонаступником УДППЗ "Укрпошта", 100 відсотків акцій якого належить державі в особі Міністерства інфраструктури України.

Абз.4 п. 3.7. Статуту визначено, що товариство має у власності майно, що обліковується на його балансі та внесене до його статутного капіталу або набуте ним на законних підставах, здійснює володіння, користування та розпорядження таким майном згідно з метою своєї діяльності з урахуванням вимог законодавства та цього Статуту.

У справі № 906/937/19 судом встановлено, що АТ "Укрпошта" набуло право власності на кіоск, що знаходиться за адресою Брусилівський р-н., смт. Брусилів, вул. Митрополита Іларіона, 45.

Оскільки вищевказаний кіоск є тимчасовою, некапітальною спорудою, згідно ч. 4 ст. 5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", останній не підлягає державній реєстрації.

Земельна ділянка, на якій знаходиться спірне майно також перебуває в постійному користуванні АТ "Укрпошта", що підтверджується Державним актом на право постійного користування земельною ділянкою , та свідчить про обґрунтованість встановлених судом обставин стосовно того, що АТ "Укрпошта" є законним орендодавцем по передачі вищевказаного майна за договором №491 від 01.08.2014.

Також у справі № 906/937/19 суд дійшов висновку, що договір оренди №491 від 01.08.2014 продовжував свою дію і є чинним на час розгляду справи.

Орендна плата по справі № 906/937/19 стягнута судом, виходячи з розміру 1700,00 грн., встановленого сторонами 30.06.2017 у додатковій угоді до договору оренди, за кожний наступний місяць шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Відповідно до ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як встановлено судом, між сторонами виникли правовідносини оренди на підставі договору оренди державного майна №491 від 11.08.2014р.

Відповідно до ст.759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Відповідно до ч.1 ст.764 ЦК України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору ( ст. 782 ЦК України).

Стаття 783 ЦК України містить норми щодо розірвання договору найму на вимогу наймодавця.

Отже, сторони не обмежені в праві заявити про припинення або зміну договору як протягом одного місяця після закінчення договору, так і в будь-який час протягом всього строку дії такого договору.

Умовами договору оренди визначено, що він діє до 01.07.2017р.

Додатковою угодою №2 від 30 червня 2017 до договору оренди продовжено дію договору на строк 3 місяці до 01.10.2017.

Рішенням суду у справі 906/937/19 встановлено, що договір продовжував свою дію і був чинним на час розгляду справи.

Враховуючи приписи ст. 764 ЦК України, оскільки протягом місяця після закінчення терміну дії договору з боку наймодавця не надходили заяви про припинення договору, тому з 01.10.2017 договір щоразу продовжувався на термін три місяці на тих самих умовах, що були визначені в договорі.

Факт продовженння дії договору вбачається і з листів позивача, адресованих ФОП Мілієнко Н.Г, від 02.03.2020р. №52-69, від 28.05.2020р. №52-163 та від 12.08.2020р. №52-275 (а.с. 117-119), в яких позивач хоча і заявляв про дострокове розірвання договору, однак погоджувався, що відповідач користується кіоском, тому наголошував на розірванні договору в судовому порядку.

Разом з тим, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того, що орендодавець протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору заявляв про припинення договору оренди, тому договір оренди №491 від 01.08.2014 є поновленим на строк, який був встановлений договором, зокрема, додатковою угодою № 2 від 30.06.2017 і продовжував свою дію в силу приписів ст. 764 ЦК України, п.11.5. договору і на момент звернення позивача з даним позовом (18.08.2020р.) та на час розгляду справи є чинним і продовжує свою дію до 30.06.2021 .

Позивач, обгрунтовуючи позовну вимогу про усунення перешкод в здійсненні Житомирською дирекцією АТ "Укрпошта" права користування та розпорядження належним на праві відповідно до Статуту Акціонерного товариства "Укрпошта" майном, шляхом звільнення ФОП Мілієнко Н.Г., займаного приміщення (кіоск), посилається на приписи ст. 391 ЦК України.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Приписи вказаної статті передбачають такий спосіб захисту власником своїх прав як звернення до суду з негаторним позовом.

Негаторним є позов власника про усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння.

Негаторний позов пред`являється власником за умови, що він має майно у своєму володінні, однак протиправна поведінка інших осіб перешкоджає йому здійснювати права користування та розпоряджання ним. Для подання такого позову не вимагається, щоб перешкоди до здійснення права користування та розпорядження майном були результатом винних дій відповідача чи спричиняли позивачу збитки. Достатньо, щоб такі дії хоча б і не позбавляли власника володіння майном, але об`єктивно порушували його права і були протиправними.

Негаторний позов є речово-правовим і може застосовуватися лише у випадку відсутності між позивачем і відповідачем зобов`язальних відносин.

Враховуючи, що на час звернення позивача до суду між сторонами продовжуються договірні відносини за договором оренди №491 від 01.08.2014, визначений ст.391 ЦК України спосіб захисту не підлягає застосуванню.

З огляду на викладене, оскільки позивач не довів факт припинення орендних правовідносин та виникнення у відповідача обов`язку повернути орендоване майно, в задоволенні позовних вимог в частині усунення перешкод у користуванні майном, шляхом звільнення відповідачем орендованого приміщення, слід відмовити.

Оскільки судом не встановлено підстав припинення дії договору оренди, при цьому сам відповідач не заперечує факт користування орендованим майном, останній зобов`язаний сплачувати орендну плату визначену умовами договору.

Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст.762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.1 ст.286 ГК України, орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Додатковою угодою №2 від 30.06.2017 сторони внесли зміни до п. 3.1. Договору та встановили розмір орендної плати 1700,00грн без ПДВ на місяць.

Оскільки суд дійшов висновку, що договір оренди продовжував свою дію і є чинним, тому відповідно до умов п. 3.2 договору правомірним є нарахування орендної плати, виходячи з розміру 1700,00 грн., встановленого сторонами 30.06.2017, за кожний наступний місяць шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Відповідно до вимог позовної заяви позивачем заявлено до стягнення з відповідача 29591,32 грн. заборгованості з орендної плати за період серпень 2019р. - липень 2020р.

В обгрунтування розміру щомісячної орендної плати, позивачем на вимогу суду було надано розрахунок основного боргу за період з липня 2017 по липень 2019 (а.с.214). Нарахування орендної плати за період з серпня 2019 по липень 2020 р. викладені позивачем в розрахунку, поданому до суду з позовною заявою.

Суд встановив, що орендна плата позивачем нарахована у відповідності до умов п. 3.2 договору, виходячи з орендної плати 1700,00 грн., яку сторони обумовили додатковою угодою №2 від 30.06.2017.

Перевіривши здійснені позивачем нарахування, суд дійшов висновку, що вони виконані у відповідності з умовами договору оренди та вимогами законодавства, а тому позовні вимоги в частині стягнення 29591,32 грн. заборгованості з орендної плати за період серпень 2019р. - липень 2020р. підлягають задоволенню в повному обсязі.

За ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача 360,79 грн. інфляційних та 465,92 грн. 3% річних (розрахунок на а.с.109, 110)

Перевіривши розрахунок 3% річних, суд встановив, що початок періоду нарахування 3% річних позивач визначив вірно - з 16.09.2019, починаючи із заборгованості за оренду кіоску в серпні 2019 року.

Розрахунок 3% річних з 16.09.2019р. по 31.12.2019р. на заборгованість по сплаті орендної плати за серпень, вересень, жовтель та листопад 2019 р. позивачем обраховано вірно.

Однак, при обчисленні 3% річних, починаючи з 01.01.2020 р., позивачем у формулі обрахунку застосовано 365 днів, хоча мав застосовувати 366 днів, виходячи з того, що розрахунки здійснюються за 2020 рік, що призвело до завищення розміру 3% річних.

Крім того, позивачем безпідставно заявлено до стягнення 3% річних, які нараховані з 19.08.2020р. по 15.09.2020р., оскільки на момент звернення до суду з даним позовом (18.08.2020р.) спір в частині цих вимог ще не виник.

Здійснивши власний розрахунок 3% річних, суд встановив, що їх розмір за період з 16.09.2019р. по 18.08.2020р. становитиме 410,40 грн., і саме ця сума підлягає задоволенню.

В стягненні 55,52 грн. 3% річних суд відмовляє, в зв`язку з безпідставністю їх заявлення.

Здійснюючи нарахування інфляційних втрат, позивач, замість того, щоб застосувати індекс інфляції за місяць, у якому виникла заборгованість, застосував індекси інфляції, які були встановлені у місяці, за який нарахована орендна плата, тобто до того, як виникла заборгованість, що не є правомірним.

Враховуючи:

- індекси інфляції, які використані позивачем, а саме з вересня 2019 по липень 2020;

- факт виникнення заборгованості, починаючи з вересня 2019 року;

- заборгованість, яка виникла у місяці, за який застосовано встановлений індекс інфляції, судом виконано власний розрахунок інфляційних втрат, згідно якого розмір інфляційних за період з вересня 2019р. по липень 2020р. становить 266,05 грн. і саме ця сума підлягає стягненню з відповідача.

В задоволенні позовних вимог про стягнення 94,74 грн. інфляційних суд відмовляє, у зв`язку з безпідставністю.

Щодо заперечень представника відповідача відносно заявлених позовних вимог про стягнення сум заборгованості на користь Житомирської дирекції АТ "Укрпошта", то суд вважає їх безпідставними, з огляду на наступне.

За приписами статті 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу.

Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

Згідно з частинами 1 та 6 статті 55 ГК України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Суб`єкти господарювання, мають право відкривати свої філії, представництва, інші відокремлені підрозділи без створення юридичної особи.

За змістом частини 4 статті 64 ГК України підприємство має право створювати філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи, погоджуючи питання про розміщення таких підрозділів підприємства з відповідними органами місцевого самоврядування в установленому законодавством порядку. Такі відокремлені підрозділи не мають статусу юридичної особи і діють на основі положення про них, затвердженого підприємством. Підприємства можуть відкривати рахунки в установах банків через свої відокремлені підрозділи відповідно до закону.

Згідно ст. 95 ЦК України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій.

Філії не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

Керівники філій призначаються юридичною особою і діють на підставі виданої нею довіреності.

Відомості про філії та представництва юридичної особи включаються до єдиного державного реєстру.

Отже, обсяг повноважень відособленого підрозділу юридичної особи на здійснення у господарському суді повноважень сторони у справі від імені цієї особи визначається установчими документами останньої, положенням про відособлений підрозділ, яке затверджено юридичною особою, або довіреністю, виданою нею ж у встановленому порядку керівникові цього підрозділу.

Так, згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за ідентифікаційним кодом (код ЄДРПОУ) 22046132 значиться відокремлений підрозділ - Житомирська дирекція акціонерного товариства "Укрпошта" (а.с.35-49).

Положенням про Житомирську дирекцію акціонерного товариства «Укрпошта», яке затверджене наказом генерального директора АТ "Укрпошта" №1176 від 05.12.2019р., визначено порядок створення, діяльності та припинення діяльності філії АТ "Укрпошта" - Житомирська дирекція акціонерного товариства "Укрпошта".

Відповідно до п.2.3.46 Положення на Філію покладаються функції, зокрема, як операції з нерухомим майном, у тому числі надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого майна (п.п.2.3.46);

Згідно п.2.6.1, 2.6.3, 2.6.18 Положення Філія відповідно до законодавства України та в межах компетенції має право представляти і захищати в порядку, передбаченому законодавством України, інтереси товариства в усіх підприємствах, установах та організаціях, тощо в межах наданих повноважень; укладати від імені товариства договори, в межах наданих повноважень, визначених довіреністю, відповідно до законодавства України; на підставі довіреності забезпечувати здійснення претензійно-позовної роботи, представляти інтереси товариства в судах, з усіма правами, наданими законодавством позивачу, відповідачу та третій особі.

Відповідно до п.3.2 Положення філія має право від імені товариства користуватись та розпоряджатись власником майном товариства (придбавати, передавати в оренду, відчужувати тощо) відповідно до законодавства України, цього положення, та порядку, встановленому в товаристві.

Суд відзначає, що коло повноважень відокремленого підрозділу юридичної особи стосовно здійснення у господарському суді повноваження сторони у справі від імені цієї особи визначається установчими документами останньої, положенням про відокремлений підрозділ, яке затверджено юридичною особою, або довіреністю, виданою нею ж у встановленому порядку керівникові цього підрозділу.

При цьому слід мати на увазі, що стороною у справі є юридична особа, від імені якої діє відокремлений підрозділ, і рішення приймається саме стосовно підприємства чи організації - юридичної особи, але в особі її відокремленого підрозділу, наприклад: "Стягнути з підприємства "А" в особі його відокремленого підрозділу - філії N 1 на користь організації "Б" в особі її Н-ської філії таку-то суму".

З огляду на викладене, заявлені у даній справі суми підлягають стягненню на користь АТ "Укрпошта" в особі Житомирської дирекції АТ "Укрпошта".

Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України», зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Згідно із ч.ч. 2, 3 ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відтак, сторони звертаючись до суду повинні враховувати те, що визначення та наповнення доказової бази переданого на розгляд суду спору покладаються саме на сторони, а не на суд.

Суд вирішує спір на підставі поданих та витребуваних в порядку ст.81 ГПК України сторонами доказів.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в сумі 30267,77 грн., з яких: 29591,32 грн. заборгованості з орендної плати, 266,05 грн. інфляційних, 410,40 грн. 3% річних.

В частині вимог про усунення перешкод в здійсненні Житомирською дирекцією АТ "Укрпошта" права користування та розпорядження майном та щодо стягнення 94,74 грн. інфляційних та 55,52 грн. 3% річних судом відмовлено.

Судові витрати за результатами розгляду справи.

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.129 ГПК України судовий збір покладається:

1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;

2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи часткове задоволення позову, в порядку п.3 ч.4 ст.129 ГПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, сплачений позивачем судовий збір в сумі 2091,62 грн. за розгляд позовних вимог в розмірі 30267,77 грн., які задоволені судом, покладається на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Мілієнко Ніни Григорівни ( АДРЕСА_1 , ід. код НОМЕР_1 )

на користь Акціонерного товариства "Укрпошта" (01001, м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 22, ід. код 21560045) в особі Житомирської дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта" ( 10001, м. Житомир, вул. Вітрука, 1, ід. код 22046132):

- 29591,32 грн основного боргу;

- 266,05 грн. інфляційних втрат;

- 410,40 грн. 3% річних;

- 2091,62 грн. витрат зі сплати судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 15.04.21

Суддя Сікорська Н.А.

Віддрукувати:

1 - в справу

2- позивачу ( рек. з пов)

3- відповідачу (рек. з пов)