ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2021 року Справа № 915/1010/20

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Адаховської В.С.,

при секретарі судового засідання Матвєєвої В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Миколаївгаз (54003, м. Миколаїв, вул. Погранична, 159; ідентифікаційний код 05410263)

до відповідача: Миколаївського професійного ліцею будівництва та сфери послуг (54052, м.Миколаїв, вул. Айвазовського, 15-Б, ідентифікаційний код 03071029)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю Укр Газ Ресурс (04080, м. Київ, вул. Новокостянтинівська, буд. 13/10, оф. 201, )

про: стягнення 16024,50 грн.

Представники учасників справи в судове засідання не з`явилися

В С Т А Н О В И В:

23.07.2020 Акціонерне товариство Оператор газорозподільної системи Миколаївгаз звернулося до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою № 540007-СЛ-14724-0720 від 20.07.2020, в якій просить стягнути з Миколаївського професійного ліцею будівництва та сфери послуг вартість послуг з розподілу природного газу за неврегульований небаланс в сумі 13751,52 грн., пеню в сумі 1528,87 грн., 3 % річних в сумі 482,62 грн., збитки від інфляції в сумі 261,49 грн., а також 2102,00 грн. судового збору.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 28.07.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи по суті на 09.09.2020 об 11:00. Встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

14.08.2020 від Миколаївського професійного ліцею будівництва та сфери послуг до суду надійшов відзив на позовну заяву б/н від 13.08.2020, в якому відповідач просить в задоволенні позову відмовити повністю та зазначає, що:

- відповідач не погодився з виставленим позивачем актом надання послуг з розподілу природного газу і його вартості № МКП 89008530 від 30.04.2019 та рахунком на оплату №69014950 від 30.04.2019, оскільки вимога сплатити додаткові кошти в сумі 13751,52 грн. є безпідставною та необґрунтованою, про що письмово повідомлено оператора ГРМ листом №121 від 23.05.20219;

- між сторонами відсутній договір, який би передбачав врегулювання між ними відносин у питанні неврегульованих небалансів;

- споживання природного газу у спірний період не перевищив підтверджений обсяг природного газу, оскільки відповідачем було спожито в квітні місяці 3,938 тис.куб.м природного газу, а в заявці (номінації) на об`єм постачання природного газу на квітень 2019 було зазначено 8,282 тис.куб.м;

- внаслідок дій третьої особи ТОВ Укр Газ Ресурс щодо ненадання Укртрансгазу номінацій на плановий обсяг газу, у оператора ГРМ (позивача) виник неврегульований небаланс обсягів природного газу за квітень 2019 року, тому посилання позивача у позові на відбір відповідачем природного газу за спірний період за відсутності виданих останньому номінацій на планові поставки газу не може бути кваліфіковано як несанкціонований та не вказує про безпідставність набуття відповідачем спірних обсягів природного газу з газотранспортної системи позивача;

- повідомлення про припинення (обмеження) газопостачання за № 54003.2-Кл-10259-0320 від 25.03.2020, в якому зазначено інший об`єкт, адресовано Миколаївському професійному ліцею, а не відповідачу;

- акт про порушення від 01.04.2019 № 10000336 не відповідає вимогам Кодексу газорозподільних систем, тому відповідач вважає його недійсним та таким, що не може бути належним та допустимим доказом на підтвердження вчиненого порушення у вигляді відмови в доступі до ВОГ та підставою для стягнення коштів за неврегульований небаланс.

03.09.2020 відповідач подав до суду клопотання б/н від 02.09.2020, в якому просив суд залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю Укр Газ Ресурс (далі ТОВ Укр Газ Ресурс) та оголосити перерву в судовому засіданні для залучення третьої особи і продовжити розгляд справи за її участі.

09.09.2020 позивач подав до суду відповідь на відзив на позовну заяву б/н від 09.09.2020 та заяву б/н від 09.09.2020 про залучення ТОВ Укр Газ Ресурс до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

В обґрунтування відповіді на відзив позивач зазначає, що:

- відповідачем жодним чином не спростовано наведених у позовній заяві обставин щодо документування порушення та розрахунку вартості компенсації обсягів природного газу в обсязі 785,04 куб.м., а наведені у відзиві на позовну заяву доводи відповідача свідчать про неправильне трактування норм Кодексу ГРС;

- повідомлення про припинення (обмеження) газопостачання за № 54003.2-Кл-10764-0319 від 27.03.2020 було вручено відповідачеві 28.03.2019 (вх.№ 184 від 28.03.2019), а повідомлення, адресоване Миколаївському професійному ліцею, було помилково додано до позовної заяви;

- відповідачем не було спростовано належними та допустимими доказами, що 01-02 квітня 2019 року стосовно спірного обсягу газу жодним постачальником газу не було підтверджено обсягів природного газу для потреб відповідача;

- вимоги позивача, викладені в акті про порушення № 10000336 від 01.04.2019 щодо врегулювання відносин з постачальником природного газу стосовно включення підприємства відповідача до реєстру споживачів природного газу відповідач не виконав;

- відповідач не припинив власне газопостачання у встановленому законом порядку та не надав доступ працівникам позивача для виконання робіт по відключенню об`єкту від системи газопостачання.

Ухвалою суду від 09.09.2020 здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Розпочато розгляд справи зі стадії відкриття провадження у справі (підготовчого провадження). Замінено судове засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням. Підготовче засідання відкладено на 05.10.2020 о 14:30. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю Укр Газ Ресурс.

15.09.2020 від відповідача до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив б/н від 11.09.2020, в яких Миколаївський професійний ліцей будівництва та сфери послуг просить відмовити в задоволенні позову та зазначає, що відсутність всіх необхідних умов унеможливлює покладення на споживача обов`язку компенсувати оператору ГРМ вартість небалансу природного газу.

05.10.2020 судом постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання, про відкладення підготовчого засідання на 29.10.2020 об 11:00, про що повідомлено учасників справи ухвалою суду від 06.10.2020.

У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Адаховської В.С., розгляд справи №915/1010/20, призначений на 29.10.2020, не відбувся, про що повідомлено учасників справи.

Ухвалою суду від 09.12.2020 призначено справу до розгляду на 17.12.2020.

17.12.2020 від позивача до суду надійшли додаткові пояснення б/н від 17.12.2020 (вх. № 16131/20), в яких товариство зазначає, що за змістом умов договору розподілу природного газу № 42АВ540-74-19 від 01.01.2019 (п. 2.3, п. 3.1, абз. 1 п. 3.2) та норм Кодексу ГРМ (п. 4, Гл. 1, Розділ I, п. 1 Гл. 5, Розділ VI), за наслідками несанкціонованого відбору газу виникають правовідносини врегулювання небалансу обсягів газу, такі як відшкодування його вартості, порядок якого врегульовано цим же Кодексом ГРМ.

17.12.2020 судом постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання, про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів, закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 18.01.2021 о 14:00, про що повідомлено учасників справи ухвалою суду від 17.12.2020.

15.01.2021 на електронну адресу суду, а 18.01.2021 на поштову адресу суду від відповідача надійшло клопотання б/н від 15.01.2021 про відкладення розгляду даної справи на іншу дату у зв`язку з посиленням карантинних заходів з метою недопущення розповсюдження гострої респіраторної хвороби COVID-19.

18.01.2021 судом постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання, про відкладення розгляду справи на 18.02.2021 об 11:30, про що повідомлено учасників справи ухвалою суду від 18.01.2021.

У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Адаховської В.С., розгляд справи №915/1010/20, призначений на 18.02.2021, не відбувся, про що повідомлено учасників справи.

Ухвалою суду від 05.03.2021 призначено судове засідання у справі на 18.03.2021 о 14:30.

В судове засідання 18.03.2021 повноважні представники учасників справи не з`явилися, про день, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується відмітками на рекомендованих повідомленнях про вручення поштового відправлення за штрихкодовими ідентифікаторами 064, 072, 080.

Враховуючи наведене, та те, що явка учасників справи не визнавалася судом обов`язковою, а участь у засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, суд, керуючись засадами рівності учасників судового процесу перед законом і судом, розумності строків розгляду справи, вважає відсутніми підстави для подальшого відкладення розгляду цієї справи та доходить висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні 18.03.2021 за відсутності представників учасників справи.

Відповідно до змісту статей 233, 240 ГПК України, 18.03.2021 за результатами розгляду даної справи за правилами загального позовного провадження суд підписав вступну та резолютивну частини рішення без проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

30.09.2015 Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2494 було затверджено Кодекс газорозподільних систем (далі Кодекс ГРС), який набрав чинності 27.11.2015.

Пунктом 1 глави 1 розділу VI цього Кодексу передбачено, що суб`єкти ринку природного газу (у тому числі споживачі), які в установленому законодавством порядку підключені до газорозподільних систем, мають право на отримання/передачу природного газу зазначеними газорозподільними системами за умови дотримання ними вимог цього Кодексу та укладення договору розподілу природного газу.

За приписами пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРС договір розподілу природного газу правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким забезпечується фізична доставка природного газу, належного споживачу, та/або цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи.

Оператор газорозподільної системи (далі Оператор ГРМ) суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.

Споживач природного газу (далі споживач) фізична особа, фізична особа-підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ Оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу.

Відповідно до пунктів 1, 3, 4, 7 глави 3 розділу VI Кодексу ГРС, договір розподілу природного газу має бути укладений Оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні Оператора ГРМ.

Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт.

Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається.

Договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України за формою Типового договору розподілу природного газу.

Договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу.

01 січня 2019 року між Акціонерним товариством Оператор газорозподільної системи Миколаївгаз, як оператором ГРМ, та Миколаївським професійним ліцеєм будівництва та сфери послуг, як споживачем, був укладений Договір розподілу природного газу шляхом надання підписаної споживачем заяви-приєднання № 42АВ540-74-19 від 01.01.2019 за формою, наведеною у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього Договору (далі Договір). За цим Договором Оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором. Обов`язковою умовою надання Споживачу послуги з розподілу природного газу є наявність у Споживача об`єкта, підключеного в установленому порядку до газорозподільної системи Оператора ГРМ (п. 2.1, п. 2.2 Договору).

Згідно з п. 2.3 Договору при вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим Договором, Сторони зобов`язуються керуватися Законом України Про ринок природного газу та Кодексом газорозподільних систем. Оператор ГРМ зобов`язується вносити зміни та оновлювати інформацію, що розміщена на його сайті, зокрема, чинну редакцію тексту цього Договору та Кодексу газорозподільних систем.

Відповідно до п. 3.1 Договору, санкціонований відбір природного газу з газорозподільної системи здійснюється Споживачем за умови наявності у нього укладеного із постачальником договору постачання природного газу та підтвердженого обсягу, виділеного для потреб Споживача його постачальником на відповідний календарний період, а також відсутності простроченої заборгованості за цим Договором.

Наявність підтвердженого обсягу природного газу Споживача (його постачальника) доводиться до відома Оператора ГРМ у встановленому законодавством порядку Оператором ГТС, а до відома Споживача його постачальником.

За відсутності у Споживача договору постачання природного газу та/або виділених його постачальником підтверджених обсягів для потреб Споживача на відповідний календарний період Споживач не має права використовувати (споживати) природний газ із газорозподільної системи.

Згідно з абз. 1 п. 3.2 Договору, за наявності підтвердженого обсягу природного газу Споживача та відсутності простроченої заборгованості за цим Договором Оператор ГРМ забезпечує розподіл природного газу, що належить Споживачу, до межі балансової належності його об`єкта з дотриманням належного рівня надійності, безпеки, якості та величини тиску природного газу.

За умовами п. 3.3 Договору, Споживач, що не є побутовим, зобов`язаний самостійно контролювати власне газоспоживання та для недопущення перевищення підтвердженого обсягу природного газу здійснити разом із своїм постачальником заходи з коригування в установленому порядку підтвердженого обсягу або заходи із самостійного та завчасного обмеження (припинення) власного газопостачання.

Пунктом 6.1 Договору передбачено, що оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за потужність (абонентська плата), з урахуванням Кодексу газорозподільних систем.

Надання Оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу Споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватись підписаним між Сторонами актом наданих послуг, що оформлюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем (п. 6.6 Договору).

Відповідно до п.п. 5 п. 7.4. Договору, споживач зобов`язується не допускати несанкціонованого відбору природного газу.

За невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність згідно з цим Договором та чинним законодавством України (п. 8.1. Договору).

Згідно з п. 8.2 Договору у разі порушення Споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим Договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Предметом даного позову виступає майнова вимога Оператора ГРМ до споживача про стягнення з останнього вартості послуг з розподілу природного газу за неврегульований небаланс, а також пені, відсотків річних та інфляційних збитків, внаслідок порушення відповідачем грошового зобов`язання за договором.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 76 ГПК України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Таким чином, до предмету доказування у даній справі належать обставини здійснення відповідачем несанкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.

Позивач підтверджує власну правову позицію такими доказами як:

- заява-приєднання № 42АВ540-74-19 від 01.01.2019 до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) з додатком № 4 до типового договору розподілу природного газу;

- повідомлення про припинення (обмеження) газопостачання за № 54003.2-Кл-10259-0320 від 25.03.2020 (помилково подане);

- акт про порушення № 10000336 від 01.04.2019;

- акт про відмову керівництва підприємства припинити (обмежити) споживання природного газу від 01.04.2019;

- витяг з протоколу Засідання постійно діючої робочої комісії по розгляду актів про порушення Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз № 17 від 02.05.2019;

- витяг з інформаційної платформи від 14.05.2019;

- повідомлення про споживачів у зоні ліцензійної діяльності оператора ГРМ, які не включені до Реєстру споживачів жодного постачальника / постачальник яких не подав номінацію на точки виходу до ГРМ або така номінація була відхилена оператором ГТС / постачальник яких ініціював припинення їх газопостачання;

- наказ ПАТ Миколаївгаз Про ціну природного газу щодобових небалансів у квітні 2019 р. від 15.05.2019;

- акт наданих послуг з розподілу природного газу № МКП89008530 від 30.04.2019;

- рахунок на оплату № 69014950 від 30.04.2019;

- листування учасників справи;

- повідомлення про припинення (обмеження) газопостачання за № 54003.2-Кл-10764-0319 від 27.03.2020 (вх. № 184 від 28.03.2019).

Відповідач підтверджує власну правову позицію такими доказами як:

- типовий договір розподілу природного газу № 42АВ540-74-19 від 01.01.2019;

- заява-приєднання № 42АВ540-74-19 від 01.01.2019 до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) з додатками до неї;

- платіжні доручення № 212 від 18.04.2019, № 264 від 13.05.2019, № 266 від 16.05.2019;

- акт наданих послуг з розподілу природного газу № МКП89008345 від 07.05.2019;

- договір постачання природного газу № ДГ-19 від 27.12.2018;

- акт про постачання природного газу постачальником від 13.05.2019;

- акт звірки взаєморозрахунків станом на 31.12.2019;

- заявка (номінація) на об`єми постачання природного газу на квітень 2019;

- повідомлення про припинення (обмеження) газопостачання за № 54003.2-Кл-10259-0320 від 25.03.2020;

- листування учасників справи.

Статтями 73, 74 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як слідує з положень ст. ст. 77, 78 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Згідно з нормами ч. 1 ст. 79 ГПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до змісту ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши надані суду докази, оцінивши їх у відповідності з вимогами ст. 86 ГПК України, проаналізувавши фактичні обставини справи згідно з вимогами чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, суд встановив таке.

Відповідно до інформації, вивантаженої з інформаційної платформи АТ "Укртрансгаз" про споживачів у зоні ліцензійної діяльності оператора ГРМ, які не включені до Реєстру споживачів жодного постачальника/постачальник яких не подав номінацію на точки виходу до ГРМ або така номінація була відхилена оператором ГТС/постачальник яких ініціював припинення їм газопостачання у відповідача (персональний 56ХS000031Z0T00G) був відсутній підтверджений обсяг природного газу в квітні 2019, об`єм неврегульованого небалансу по відповідачу склав 0,785 тис.куб.м.

У зв`язку з відсутністю Споживача Миколаївського професійного ліцею будівництва та сфери послуг в Реєстрі споживачів будь-якого постачальника в квітні 2019, позивачем вживалися заходи для припинення газопостачання на об`єкті відповідача, зокрема 28.03.2019 відповідачу було вручено повідомлення про необхідність припинення (обмеження) газопостачання (дане повідомлення отримане відповідачем 28.03.2019 за вх. № 184). Однак відповідач відмовлявся припиняти (обмежувати) споживання газу, про що складено акт про відмову керівництва підприємства припинити (обмежити) споживання природного газу від 01.04.2019 та акт про порушення № 10000336 від 01.04.2019.

Згідно п. 4 гл. 5 розділу VI Кодексу ГРМ якщо за результатами споживання природного газу у період відсутності споживача в Реєстрі споживачів будь-якого постачальника (несанкціонований відбір природного газу) Оператор ГТС при забезпеченні заходів балансування за підсумками газового місяця за процедурою, визначеною Кодексом ГТС, віднесе такі обсяги (неврегульований небаланс) на Оператора ГРМ, тоді споживач має компенсувати Оператору ГРМ вартість таких обсягів, що розраховується за формулою:

В = Vф х Ц х К,

де

В вартість природного газу, яка компенсується Оператору ГРМ;

Vф об`єм (обсяг) природного газу, фактично спожитий споживачем за період відсутності споживача в Реєстрі споживачів будь-якого постачальника;

Ц ціна закупівлі природного газу Оператором ГРМ для покриття втрат і виробничо-технологічних витрат природного газу в ГРМ у відповідний період. Оператор ГРМ щомісячно публікує на своєму веб-сайті інформацію про таку ціну та період її дії;

К коефіцієнт компенсації, який визначається на рівні 1,5.

При цьому якщо неврегульований небаланс станеться внаслідок відмови в доступі до об`єкта споживача для здійснення Оператором ГРМ припинення розподілу природного газу або внаслідок невиконання споживачем письмової вимоги Оператора ГРМ самостійно припинити (обмежити) споживання природного газу, коефіцієнт компенсації має становити 2.

Відповідно до п. 8-11 Розділу 5 Глави XI Кодексу ГРМ Акт про порушення має бути розглянутим комісією з розгляду актів про порушення Оператора ГРМ, яка визначає його правомірність та приймає щодо них відповідне рішення.

При складанні акту про порушення представник Оператора ГРМ зазначає в ньому про необхідність споживача (несанкціонованого споживача) бути присутнім на засіданні комісії, на якому буде розглянуто складений акт про порушення, та визначає:

1) місцезнаходження комісії з розгляду актів про порушення;

2) дату та орієнтовний час проведення засідання комісії, на якому буде розглядатися складений акт про порушення;

3) контактний телефон особи Оператора ГРМ (для уточнення інформації щодо часу та місця

засідання комісії).

Споживач (несанкціонований споживач) зобов`язаний бути присутнім на засіданні комісії з розгляду актів про порушення, на якому буде розглядатися складений на нього акт про порушення.

За неможливості бути присутнім на засіданні особисто споживач (несанкціонований споживач) має право дати письмову згоду у довільній формі на проведення засідання без його присутності або у присутності його уповноваженої особи.

У разі неприбуття споживача (несанкціонованого споживача) та/або уповноваженої ним особи на засідання комісії остання розглядає складений акт про порушення без його (її) участі.

За результатами розгляду акту про порушення на засіданні комісії може бути прийнято рішення про його задоволення (повністю або частково), або необхідність додаткового обстеження чи перевірки, або додаткових пояснень тощо, або скасування акту про порушення.

В акті про порушення № 10000336 від 01.04.2019 представника Відповідача попереджено, що комісія Оператора ГРМ з розгляду цього акту буде проводити засідання 18.04.2019 року. Відповідне засідання було перенесено на 02.05.2019.

За результатами розгляду акту про порушення, комісія прийняла рішення задовольнити акт про порушення вимог Кодексу ГРС № 10000336 від 01.04.2019, що підтверджується витягом з протоколу № 17, та провести розрахунки згідно Кодексу, а саме з коефіцієнтом 2.

Споживач, відповідно до пункту 4 глави 5 розділу VI Кодексу ГРМ, має компенсувати Оператору ГРМ вартість таких обсягів, що розраховується за вищевказаною формулою, тобто, В= 0,785 тис, куб.м * 8758,93 грн. (з ПДВ) * 2 =13751,52 грн.

З урахуванням вищенаведеного, позивачем були оформлені та скеровані листом №54003.1-СЛ-14755-0519 від 15.05.2019 на адресу відповідача: акт наданих послуг з розподілу природного газу № МКП89008530 від 30.04.2019 на суму 13751,52 грн. та рахунок на оплату № 69014950 від 30.04.2019 на суму 13751,52 грн., які згідно повідомлення про вручення за штрихкодовим ідентифікатором 739 вручено відповідачу 11.05.2019 року.

У відповідь на вказаний лист, відповідач надіслав позивачу лист № 121 від 23.05.2019, в якому вважає вимогу позивача про сплату 13751,52 грн. необґрунтованою та безпідставною.

Відповідач оплат за вказаним актом та рахунком не провів, що і стало підставою для звернення позивача з даним позовом.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 173 Господарського кодексу України (далі ГК України) передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

У відповідності до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до приписів статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За приписами статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності до частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до частин 3 та 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи викладені вище обставини справи, суд дійшов висновку, що в спірних правовідносинах відповідач дійсно порушив норми та приписи чинного законодавства в частині своєчасності здійснення розрахунків за компенсацію вартості природного газу, спожитого відповідачем.

Судом перевірено розрахунок основної заборгованості та встановлено, що Акціонерним товариством Оператор газорозподільної системи Миколаївгаз вартість послуг з розподілу природного газу за неврегульований небаланс в розмірі 13751,52 грн. визначено правильно.

За такого, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими, матеріалами справи підтверджені та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім того, внаслідок неналежного виконання грошового зобов`язання позивачем було нараховано відповідачу (згідно наданого до позовної заяви розрахунку):

- пеню в сумі 1528,87 грн., нараховану на суму 13751,52 грн. за період з 19.07.2019 по 19.11.2019;

- 3% річних в сумі 482,62 грн., нарахованих на суму 13751,52 грн. за період з 19.05.2019 по 19.07.2020;

- інфляційні втрати за період з червня 2019 року по червень 2020 року на загальну суму 261,49 грн.

Стосовно заявленої позивачем до стягнення суми пені, суд зазначає таке.

За приписами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Приписами ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Як уже було наведено вище, згідно з п. 8.2 Договору у разі порушення Споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим Договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Таким чином, на підставі ст. 549 ЦК України, ст. 230 ГК України та відповідних положень Договору, позивач цілком правомірно нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню.

Суд перевірив розрахунок пені наданий позивачем, та дійшов висновку про те, що відповідне нарахування заявником проведено вірно.

Отже, в цій частині позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Щодо заявлених до стягнення сум інфляційних витрат та 3% річних суд зазначає таке.

За приписами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні та проценти, що сплачуються відповідно до ст. 625 ЦК України, складають зміст додаткових вимог, оскільки законодавець опосередковано визнає їх мірами відповідальності (відповідальність за порушення грошового зобов`язання).

Як інфляційні нарахування на суму боргу, так і сплата трьох відсотків річних від простроченої суми, не мають характеру штрафних санкцій, а виступають способом захисту майнового права та інтересу кредитора у зв`язку зі знеціненням коштів внаслідок інфляційних процесів та компенсації користування цими коштами.

Ст. 625 ЦК України застосовується до всіх грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, які регулюють відносини, пов`язані з виникненням, зміною чи припиненням окремих видів зобов`язання.

На підставі ст. 625 ЦК України позивач цілком правомірно нарахував та просить суд стягнути з відповідача інфляційні витрати та 3% річних.

Перевіривши розрахунки позивача в частині нарахування відсотків річних у сумі 482,62 грн. та інфляційних втрат у сумі 261,49 грн., суд встановив, що такі нарахування проведено правильно, а, отже позовні вимоги в цій частині є правомірними та підлягають задоволенню.

Суд не погоджується із доводами відповідача про недійсність акту про порушення №10000336 від 01.04.2019, оскільки відповідачем не доведено, що вказаний акт не відповідає вимогам Кодексу ГРС .

Згідно ст. ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Будь-яких доказів того, що відповідач належним чином і в повному обсязі сплатив штрафні санкції визначені Договором, відповідач, у порушення приписів ст. ст. 73,74 ГПК України, суду не надав, тобто не довів безпідставність позовних вимог, тоді як надані позивачем докази, як зазначалось вище, навпаки, підтверджують наявність підстав для нарахування штрафних санкцій відповідачу за неналежне виконання відповідачем умов Договору, а відтак і обґрунтованість позовних вимог.

Суд зауважує, що оцінюючи доводи учасників справи під час розгляду справи, суд як джерелом права керується також практикою Європейського суду з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі Серявін та інші проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі Трофимчук проти України Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно ст. 129 ГПК України, сплачений позивачем судовий збір підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача.

Керуючись ст. ст. 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Миколаївського професійного ліцею будівництва та сфери послуг (54052, м.Миколаїв, вул. Айвазовського, 15-Б, ідентифікаційний код 03071029) на користь Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Миколаївгаз (54003, м.Миколаїв, вул. Погранична, 159; ідентифікаційний код 05410263) вартість послуг з розподілу природного газу за неврегульований небаланс в сумі 13751,52 грн., пеню в сумі 1528,87 грн., 3 % річних в сумі 482,62 грн., збитки від інфляції в сумі 261,49 грн., а також 2102,00 грн. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дати складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені статтями 253, 254, 256-259 з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення суду складено та підписано 15.04.2021.

Суддя В.С. Адаховська