РІШЕННЯ

23 березня 2021 року м. ТернопільСправа № 921/574/20(921/817/20)

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Гевка В.Л. за участі секретаря судового засідання Карпи М.Ю.

розглянувши у порядку загального позовного провадження в межах справи №921/574/20 про банкрутство Дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (вул. О. Кульчицької, 8 м. Тернопіль, 46001, ідентифікаційний код юридичної особи 31995099) справу №921/817/20

за позовом: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача: Дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", вул. О. Кульчицької, 8, м. Тернопіль, 46001

про стягнення заборгованості із невиплаченої заробітної плати в сумі 15 939 грн 89 коп.

За участі представників:

Позивача: не з`явився;

Відповідача : не з`явився.

1. Судові процедури. Суть та рух справи.

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Тернопільської області з позовною заявою без номера від 28.12.2020 (вх.№958 від 29.12.2020) до відповідача Дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України'', вул. О. Кульчицької, 8 м. Тернопіль, 46001 про стягнення заборгованості із невиплаченої заробітної плати в сумі 15939 грн 89 коп.

Ухвалою суду від 04.01.2021 прийнято позовну заяву до розгляду в межах справи №921/574/20 про банкрутство Дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України'' (вул. О. Кульчицької, 8 м. Тернопіль, 46001, ідентифікаційний код юридичної особи 31995099) та відкрито провадження у справі.

Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого засідання на 21.01.2021 о 15 год. 45 хв.

21.01.2021 суд, протокольною ухвалою, відклав підготовче судове засідання на 16.02.2021 о 08 год. 45 хв.

У судовому засіданні 16.02.2021 закрито підготовче провадження з 09.03.2021 року та призначено справу до судового розгляду по суті на 09.03.2021 о 09 год. 00 хв., яке відкладалось на 23.03. 2021 року о 09 год. 00 хв. із призначенням стадії судових дебатів.

У призначене судове засідання 23.01.2021 представники позивача та відповідача не з`явились.

Разом з тим, 12.02.2021 від позивача надійшов відзив (№06-2/165 від 12.02.2021(вх№1263 від 12.02.2021)), у якому відповідач визнає позовні вимоги в повному обсязі.

Суд, у відповідності до статті 240 ГПК України, у судовому засіданні 23.03.2021, після виходу з нарадчої кімнати, ухвалив рішення, постановивши його скорочену (вступну та резолютивну) частину.

2. Аргументи сторін.

2.1. Аргументація позивача, викладена ним у позові.

У позовній заяві (№б/н від 28.12.2020 (вх. № 958 від 29.12.2020) позивач, серед іншого, позовні вимоги обґрунтовує таким.

14 травня 2007 року ОСОБА_1 (далі Позивач), прийнято шляховим робітником до філії «Підволочиський райавтодор» Дочірнє підприємство «Тернопільський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія автомобільні дороги України», а наказом від 08 липня 2019 року № 15 звільнено з цього дня на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України за скороченням штатів.

Згідно із довідкою, виданої дочірнім підприємством «Тернопільський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія автомобільні дороги України» від 13.01.2020 року № 99 станом на 13 листопада 2019 року це підприємство перед Позивачем має заборгованість із заробітної плати у сумі 15939 (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот тридцять дев`ять) гривень 89 копійок.

Згідно наказу № 31 від 07.05.2019 року «Про припинення реорганізацію філії та наступне вивільнення працівників» філія «Підволочиський райавтодор» реорганізована у дочірнє підприємство «Тернопільський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія автомобільні дороги України».

Згідно із довідкою із єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців дочірнє підприємство «Тернопільський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія автомобільні дороги України» є юридичною особою, .

Згідно із вимогами статті 106 ЦК України злиття, приєднання, поділ та перетворення юридичної особи здійснюється за рішенням його учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, а у випадках, передбачених законом, - за рішенням суду або відповідних органів державної влади.

Відповідно до вимог статті 108 ЦК України, перетворенням юридичної особи є зміна її організаційно-правової форми. У разі перетворення до нової юридичної особи переходять усе майно, всі права та обов`язки попередньої юридичної особи.

Відповідно до вимог статті 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно у робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідттте двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів. Згідно з вимогами статті 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться у день його звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимог про розрахунки. Відповідно до вимог статті 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки на день фактичного розрахунку.

З наведених норм цивільного законодавства про працю України та фактичних обставин випливає таке. ОСОБА_1 мав право на отримання невиплаченої йому заробітної плати в день його звільнення. З вини відповідача - дочірнє підприємство «Тернопільський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія автомобільні дороги України» позивач не отримав свою заробітну плату в сумі 15939 (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот тридцять дев`ять) гривень 89 копійок. Невиплачену заробітну плату прошу стягнути з відповідача.

Унаслідок перетворення (реорганізації) філії «Підволочиський райавтодор» її майно, права та обов`язки перейшли до дочірнього підприємства «Тернопільський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія автомобільні дороги України». Таким чином, конституційне право Позивача на отримання заробітної плати у встановлені законом строки порушено та підлягає захисту. З цих підстав вважаю, що наш позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 25 вересня 2020 року відкрито провадження у справі № 921/574/20 про банкрутство ДП «Тернопільський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України». Введено з 25 вересня 2020 року мораторій на задоволення вимог кредиторів ДП «Тернопільський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», введено процедуру розпорядження майном боржника строком до 170 календарних днів. Розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Аршевського М. О.

На підставі зазначеного та із посиланням на ст. 7 Кодексу України з питань банкрутства, позивач просить стягнути з дочірнього підприємства «Тернопільський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія автомобільні дороги України» на користь ОСОБА_1 , (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,) заборгованість із невиплаченої заробітної плати в сумі 15 939 (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот тридцять дев`ять) гривень 89 копійок.

2.2. Правова позиція відповідача, викладена у відзиві.

Відповідач участі уповноваженого представника у призначеному судовому засіданні 23.03.2021 не забезпечив, проте у поданому відзиві на позов від 06-2/168 від 12.02.2021 (вх. №1263 від 12.02.2021) відповідач визнає по ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в сумі 15 939 грн 89 коп., яка включена підприємством в реєстр вимог кредиторів в першу чергу.

3. Фактичні обставини встановлені судом.

Норми права, законодавство, судова практика, які застосував суд.

Мотивована оцінка судом аргументів, наведених учасниками справи.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, судом встановлено таке.

Відносно відповідача - Дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" Господарським судом Тернопільської області 31.08.2020 прийнято заяву Дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України'' про відкриття провадження у справі №921/574/20 про банкрутство до розгляду.

25.09.2020 ухвалою суду відкрито провадження у справі № 921/574/20 про банкрутство Дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України'' (вул. О. Кульчицької, 8 м. Тернопіль, 46001, ідентифікаційний код юридичної особи 31995099), введено з 25.09.2020 мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника, введено процедуру розпорядження майном боржника строком до 170 календарних днів та призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Аршевського Михайла Олександровича, свідоцтво арбітражного керуючого № 1915 від 18.12.2019, бул-р Лесі Українки 36-В, к.120, м. Київ 01042, ідентифікаційний код НОМЕР_2 .

28.09.2020 на офіційному веб-порталі судової влади України оприлюднено оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство для заявлення кредиторами грошових вимог до боржника.

Згідно до пункту 8 частини 1 статті 20 ГПК України справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України;

Відповідно до статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника. Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України. Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення. У разі якщо відповідачем у такому спорі є суб`єкт владних повноважень, суд керується принципом офіційного з`ясування всіх обставин у справі та вживає визначених законом заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів, з власної ініціативи. Матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи.

У відповідності до ст. 7 ГПК України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Дана норма кореспондується зі ст. 46 ГПК України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Вказані положення передбачають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки.

Згідно із ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Предметом даного спору є заявлені вимоги позивача до відповідача - Дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про стягнення заборгованості із невиплаченої заробітної плати в сумі 15 939 гривень 89 копійок.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при звільненні позивача та станом на день подачі позову до суду, всупереч вимогам ст.ст. 94, 97, 115, 116 КЗпП України, відповідач не виплатив позивачу заборгованість з заробітної плати.

Згідно наказу № 31 від 07.05.2019 року «Про припинення реорганізацію філії та наступне вивільнення працівників» філія «Підволочиський райавтодор» реорганізована у дочірнє підприємство «Тернопільський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія автомобільні дороги України».

Згідно із довідкою із єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців дочірнє підприємство «Тернопільський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія автомобільні дороги України» є юридичною особою, .

Згідно із вимогами статті 95 ЦК України фією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Представництвом є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює представництво і захист інтересів юридичної особи. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення. Керівники філій та представництв призначаються юридичною особою і діють на підставі виданої нею довіреності. Відомості про філії та представництва юридичної особи включаються до єдиного державного реєстру.

Спірні вимоги у межах даної справи по заробітній платі виникли щодо філії позивача як юридичної особи, а саме - філії «Підволочиський райавтодор». А отже, на думку суду, позовні вимоги правомірно заявлені саме до юридичної особи - позивача - Дочірнього підприємства «Тернопільський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія автомобільні дороги України».

Із змісту частин 1,2 статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Із змісту статті 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до ст. 94 Кодексу законів про працю України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 115 Кодексу законів про працю України передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів-представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

У разі, коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні.

Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом(а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника.

Відповідно до ст. 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно ч. 5 ст. 97 Кодексу законів про працю України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Відповідно до абз. 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Як встановлено судом, 14 травня 2007 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач), прийнято шляховим робітником до філії «Підволочиський райавтодор» Дочірнє підприємство «Тернопільський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія автомобільні дороги України» (далі по тексту - відповідач), а наказом від 08 липня 2019 року № 15 звільнено з цього дня на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України за скороченням штатів, що підтверджується записом у трудовій книжці.

Згідно із довідкою, виданою дочірнім підприємством «Тернопільський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія автомобільні дороги України» від 13.01.2020 року № 99 станом на 13 листопада 2019 року це підприємство перед Позивачем має заборгованість із заробітної плати у сумі 15939 гривень 89 копійок.

Суд вважає доведеним позивачем, що його Конституційне право на отримання заробітної плати у встановлені законом строки порушено та підлягає захисту.

З цих підстав суд, вважає, що позов позивача підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідачем станом на 23.03.21 не надано доказів виплати позивачу заробітної плати, що належить йому від підприємства, проте позовні вимоги, згідно відзиву від 06-2/168 від 12.02.2021 (вх.№1263 від 12.02.2021) визнані відповідачем у повному обсязі.

Відповідно до статті 191 ГПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості по заробітній платі у розмірі 15 939 (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот тридцять дев`ять) гривень 89 копійок.

4. Висновки суду.

Із змісту частин 1,2 статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Стаття 129 Конституції України вказує, що до однієї із основних засад судочинства відноситься змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості

Згідно із частинами 2-3 статті 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 73, частин 1,3 статті 74 статей 76,77,78,79 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до п.58 рішення від 10.02.2010 (заява №4909/04) Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torijav. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303-А, п.29)

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" наголосив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (п. 54 рішення від 28.10.2010 (заява №4241/03) Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, а також беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про прийнятття визнання позову відповідачем - Дочірнім підприємством "Тернопільський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", згідно відзиву №06-2/168 від 12.02.2021 (вх№1263 від 12.02.2021) та задоволення позовних вимог, а саме: стягнути з Дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" на користь ОСОБА_1 - 15 939 (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот тридцять дев`ять) грн 89 коп. заборгованості із невиплаченої заробітної плати.

Враховуючи зазначене вище, керуючись положеннями Конституції України, статтями 1,2, 7, 13, 42, 74-79, 86, 191, 233, 236, 238, 241, з 253 по 259 у сукупності з іншими статтями Господарського процесуального кодексу України, положеннями Кодексу України з процедур банкрутства та Кодексу законів про працю України, Господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Прийняти визнання позову відповідачем - Дочірнім підприємством "Тернопільський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", згідно відзиву №06-2/168 від 12.02.2021 (вх№1263 від 12.02.2021).

2. Позов задовольнити.

3. Стягнути з Дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" на користь ОСОБА_1 - 15 939 (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот тридцять дев`ять) грн 89 коп. заборгованості із невиплаченої заробітної плати.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Позивач - ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 );

Відповідач - Дочірнє підприємство "Тернопільський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", вул. О. Кульчицької, 8, м. Тернопіль, ().

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду в порядку статей з 253 по 259 ГПК України подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише скорочену (вступну та резолютивну) частину рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.17.5 Перехідних положень ГПК України апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності нової редакції Господарського процесуального кодексу України, а саме до 15.12.2017 року. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повне рішення складено 15.04.2021 на протязі робочих днів з дня ухвалення скороченої (вступної та резолютивної) частини рішення.

Повний текст рішення буде надіслано учасникам справи рекомендованою кореспонденцією із повідомленням про вручення поштового відправлення або вручено наручно особисто уповноваженим представникам.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному веб -порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб - адресою: https://te.court.gov.ua/sud5022.

Суддя В.Л. Гевко