РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.04.2021Справа № 910/4637/20
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Імпел Гріффін Сервіс", м. Київ

до Національного банку України, м. Київ

про стягнення 314 961,80 грн, -

суддя Морозов С.М.

За участю представників сторін:

від позивача: Ковбасюк В.А. (адвокат за ордером серії ЧК№164549 від 23.06.2020 року);

від відповідача: Каратун Т.В. (в порядку самопредставництва).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

06.04.2020 року до суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Імпел Гріффін Сервіс" (позивач) до Національного банку України (відповідач) про стягнення з відповідача суми заборгованості в розмірі 329 066,55 грн, посилаючись на неналежне виконання відповідачем умов Договору №101147 від 26.04.2019 року, в частині оплати наданих позивачем послуг.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.04.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

05.05.2020 року до суду від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи з повідомленням сторін. Клопотання обґрунтоване тим, що справа містить велику кількість документів, розгляд яких є неможливим за відсутності пояснень представника відповідача, а тому є необхідність розгляду справи з викликом сторін, оскільки вона має істотне значення для Національного банку України.

Окрім того, 05.05.2020 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій зазначено, що в порушення умов Договору позивачем, до початку виконання робіт, не направлено до відповідача список працівників разом з встановленим пакетом документів. Також відповідачем наголошено на тому, що позивачем не забезпечено постійну присутність на об`єктів спеціалістів виконавця - в робочий час та під час цілодобового чергування були присутні лише 2 працівника, які чергують позмінно, тобто фактично був присутнім один працівник, замість необхідних трьох. Відповідач також зазначив, що позивачем допущено порушення пунктів 2.6., 2.7., 2.9., 5.4., 6.3.15., 6.3.15., 6.3.19. Договору, про що складено відповідні акти.

Ухвалою від 06.05.2020 року розгляд справи №910/1423/20 вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, судове засідання призначено на 23.06.2020 року.

19.05.2020 року позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якому зазначено, що пояснення відповідача суперечать одна одній та відповідач визнає факт присутності працівників позивача на робочих місцях в м. Львові. Позивач також вказує, що самостійно застосував до себе штрафні санкції в розмірі 20% від загальної вартості послуг за червень-жовтень 2019 року.

12.06.2020 року відповідачем подано до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначено, що у зв`язку з неповним та неякісним наданням послуг відповідачем складено акти про ненадання послуг у повному обсязі. Щодо кількості присутніх на робочих місцях працівників, то позивачем самостійно подано журнал обліку робочого часу, де, зокрема, з 20:00 05.06.2019 року по 20:00 06.06.2019 року працівники взагалі були відсутні на об`єкті. Окрім того, позивачем в порушення умов Договору не було надано у повному обсязі послуги з технічного обслуговування внутрішньобудинкових електромереж, електрообладнання та систем освітлення будівель і споруд. Скоригування позивачем суми вартості послуг у бік зменшення, за мінусом власноруч застосованої останнім штрафної санкції, є неприпустимим, як вказує відповідач, оскільки це його прерогатива та фактично не підтверджує надання позивачем якісних послуг.

В судовому засіданні 23.06.2020 року в справі було оголошено перерву до 04.08.2020 року.

В судовому засіданні 04.08.2020 року в справі було оголошено перерву до 20.10.2020 року.

В судовому засіданні 20.10.2020 року в справі було оголошено перерву до 15.12.2020 року.

15.12.2020 року позивачем подано заяву про зменшення розміру позовних вимог до 314 961,80 грн, у зв`язку із застосуванням до себе 20% штрафної санкції.

В судовому засіданні 15.12.2020 року в справі було оголошено перерву до 02.03.2021 року.

26.02.2021 року відповідачем подано до суду письмові пояснення на заяву про зменшення розміру позовних вимог, що таке нарахування є правом відповідача. Окрім того, до позовної заяви додано розрахунок не фактичних послуг, а весь перелік можливих послуг, які передбачені Договором. До матеріалів справи не надано жодних доказів, які б підтверджували дійсність надання хоча б будь яких послуг.

В судовому засіданні 02.03.2021 року судом було прийнято до розгляду подану позивачем заяву про зменшення позовних вимог, в розгляді справи було оголошено перерву до 20.04.2021 року.

16.03.2021 року позивачем подано до суду заперечення на письмові пояснення щодо заяви про зменшення розміру позовних вимог, в яких зазначено, що вимоги позивача, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, є цілком правомірними та підтвердженими належними доказами.

29.03.2021 року відповідачем подано до суду додаткові письмові пояснення щодо заяви про зменшення розміру позовних вимог, в яких зазначено, що рішенням в справі №910/3739/20 підтверджено факт ненадання позивачем відповідачу послуг за договором.

В засіданні 20.04.2021 року судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У засіданнях здійснювалась фіксація судового процесу технічним засобами у відповідності до статті 222 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

26.04.2019 року між Національним банком України (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Імпел Гріффін Сервіс" (виконавцем) було укладено Договір №101147 (далі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого виконавець зобов`язується на власний ризик, власними силами та, у разі потреби, з залученням субпідрядних організацій, надати, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити послуги з технічного обслуговування електричного обладнання інженерних систем будівель і споруд Національного банку України в м. Львові, згідно з додатком 1 до цього договору, які включають в себе такі види послуг (далі - послуги):

- послуги з технічного обслуговування (профілактичного технічного обслуговування та технічного обслуговування щодо усунення несправностей, в тому числі послуг з відновлення конструктиву та оздоблення будівель, споруд та прибудинкової території) відповідно до визначень ДСТУ EN13306:2006 - внутрішньооб`єктових електромереж, електрообладнання та систем освітлення (за винятком систем гарантованого електропостачання) (далі - Системи);

- організація нагляду за Системами (у тому числі систем гарантованого електропостачання), виконання поточних заявок та локалізації аварій черговим персоналом.

Згідно з п. 1.2. Договору кількість (обсяги), вид послуг, перелік послуг, що мають виконуватися, назва обладнання, систем, яке буде обслуговуватись, виконавцем за цим договором, а також об`єкти (будівлі) Національного банку України, на яких буде здійснюватися надання послуг та інша інформація, яка потрібна для виконання умов цього договору, зазначені в додатках 2, 3, 4 до цього договору.

Сторонами підписані додатки №№ 1-5 до Договору, якими погоджено: ціни на послуги з технічного обслуговування електричного обладнання інженерних систем будівель і споруд Національного банку України в м. Львові; перелік послуг з технічного обслуговування внутрішньооб`єктових електромереж, електрообладнання та систем освітлення будівель і споруд Національного банку України в м. Львові; перелік основного обладнання систем гарантованого електропостачання будівель Національного банку України в м. Львові; перелік основних внутрішньооб`єктових електромереж, електрообладнання та систем освітлення будівель і споруд Національного банку України в м. Львові; зобов`язання щодо нерозголошення конфіденційної інформації.

У п. 3.1. Договору (в редакції Додаткового договору №101332 від 26.07.2019) сторони погодили, що загальна вартість послуг за цим договором становить 1 559 995,00 грн з ПДВ та включає в себе усі податки і збори та всі інші витрати, пов`язані з наданням послуг.

Пунктом 2.1. Договору передбачено, що послуги надаються протягом 15 (п`ятнадцяти) місяців з дати підписання цього договору уповноваженими особами Сторін.

Водночас у п. 14.1. Договору сторонами погоджено, що цей договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими особами Сторін і діє до 10.08.2020 включно. В частині гарантійних зобов`язань договір діє до закінчення строку гарантійних зобов`язань.

Листом № 65-0008/26795 від 21.05.2019 позивач погодив відповідачу початок надання послуг за договором з 01.06.2019.

Місце надання послуг: об`єкти Національного банку України за адресами згідно з додатками 3, 4 до цього договору (п. 2.2 Договору).

Відповідно до п. 2.17. Договору факт надання послуг підтверджується актом про приймання-передавання наданих послуг підписаним уповноваженими особами обох Сторін.

Згідно з п. 5.7 Договору факт ненадання, неповного надання або неякісного надання послуг підтверджується актом про ненадання, неповне надання або неякісне надання послуг, у тому числі складеним Замовником в односторонньому порядку.

Як зазначає позивач, відповідно до умов Договору ним було надано відповідачу послуги:

- за актом наданих послуг за червень 2019 року №252 від 27.06.2019 (рахунок на оплату №259 від 27.06.2019 на загальну суму 92 794,46 грн);

- за актом наданих послуг за липень 2019 року №344 від 31.07.2019 (рахунок на оплату №308 від 31.07.2019 на загальну суму 92 794,46 грн);

- за актом наданих послуг за серпень 2019 року №445 від 30.08.2019 (рахунок на оплату №387 від 30.08.2019 на загальну суму 92 794,46 грн);

- за актом наданих послуг за вересень 2019 року №567 від 30.09.2019 (рахунок на оплату №488 від 30.09.2019 на загальну суму 92 794,46 грн);

- за актом наданих послуг за жовтень 2019 року №664 від 09.10.2019 (рахунок на оплату №566 від 09.10.2019 на загальну суму 37 512,32 грн).

Проте, як зазначено в позові, відповідач в порушення умов п. 6.1.2. Договору вищевказані акти наданих послуг не підписав та відмовився здійснити оплату рахунків.

Крім того, Національним банком України на адресу виконавця було направлено акти про ненадання послуг в повному обсязі за Договором від 26.04.2019 №101147:

- лист №61-0016/36900 від 16.07.2019 разом з Актом про ненадання послуг в повному обсязі від 01.07.2019 на який позивачем листом №01/08/19 від 01.08.2019 було надано відповідь щодо відмови від підписання акта із зазначенням обґрунтованих причин відмови по кожному пункту акту ненадання послуг;

- лист №61-0016/45399 від 03.09.2019 разом з Актом про ненадання послуг в повному обсязі від 01.08.2019, на який позивачем листом №19/09/19 від 19.09.2019 було надано відповідь щодо відмови від підписання акта із зазначенням обґрунтованих причин відмови по кожному пункту акту ненадання послуг;

- лист №61-0016/47257 від 12.09.2019 разом з Актом про ненадання послуг в повному обсязі від 02.09.2019, на який позивачем листом №22/09/19 від 22.09.2019 було надано відповідь щодо відмови від підписання акта із зазначенням обґрунтованих причин відмови по кожному пункту акту ненадання послуг;

- лист №65-0008/57623 від 05.11.2019 разом з Актом про ненадання послуг в повному обсязі від 01.10.2019 та Актом про ненадання послуг в повному обсязі від 09.10.2019 на який позивачем листом №18/11/19 від 18.11.2019 було надано відповідь щодо відмови від підписання актів із зазначенням обґрунтованих причин відмови по кожному пункту актів ненадання послуг.

Надалі відповідачем було надіслано позивачу лист про дострокове розірвання Договору №61-0016/46216 від 06.09.2019 та лист №65-0008/47127 від 06.09.2019 про застосування оперативно-господарської санкції, в яких повідомив позивача, що Договір вважатиметься розірваним через 30 днів з дня, наступного за отриманням листа №61-0016/46216 від 6.09.2019.

Позивач листом №26/09/19 від 26.09.2019 надав замовнику відповідь щодо листів №61-0016/46216 від 06.09.2019 і №65-0008/47127 від 06.09.2019, а саме, неприпустимість дострокового розірвання Договору та застосування оперативно-господарської санкції, оскільки факт складання відповідачем 5 актів про ненадання послуг в повному обсязі в односторонньому порядку, а також відсутність реакції на пояснення позивача по кожному пункту кожного Акту не є належним та допустимим доказом, який свідчить про наявність порушень позивачем умов Договору та/або неякісного надання послуг Замовнику.

Також, відповідачем було складено Акти про виявлені дефекти устаткування №1 від -11.06.2019; №2 від 18.06.2019; №3 від 15.07.2019; №4 від 09.08.2019; №5 від 23.09.2019; №6 від 23.09.2019 та №7 від 23.09.2019.

Позивач в позовній заяві наголошує на тому, що на кожен з вищевказаних Дефектних актів ним було усунуто всі несправності устаткування, вказані у вищезазначених Актах про виявлені дефекти. Для підтвердження замовником усунення всіх несправностей устаткування позивачем було направлено листи №16/12-01 від 16.12.2019; №16/12-02 від 16.12.2019; №16/12-03 від 16.12.2019; №16/12-04 від 16.12.2019, в яких позивач просив підтвердити, що всі несправності по кожному з актів усунені. Вищевказані листи відповідач отримав 17.12.2019, про що свідчить відмітка про отримання, проте відповіді замовником не було надано.

Крім того, 09.10.2019 сторонами складено та підписано Акти №1 та №2 про використання (заміну) запасних частин, вузлів, комплектуючих за Договором, які підтверджують факт усунення несправностей відповідно до Актів про виявлені дефекти устаткування.

Звертаючись до суду позивач просить стягнути з відповідача суму основної заборгованості в розмірі 314 961,80 грн, у зв`язку з наданням позивачем відповідачу послуг по Договору.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач зазначає, що якісних послуг по Договору позивачем надано не було, а тому підстави для їх оплати відсутні.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до положень ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

З огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину суд визнає Договір №101147 від 26.04.2019 року належною підставою, у розумінні норм ст. 11 ЦК України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків та є фактично за своєю правовою суттю договором послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що відповідачем складно акти від 01.07.2019 про ненадання послуг у повному обсязі та невиконання норм наявності персоналу за Договором, яким засвідчив:

- відсутність з 01.06.2019 по 30.06.2019 (включно) персоналу Виконавця відповідно до вимог п. 6.3.15 Договору (у виконанні договору були задіяні два електромонтери в режимі чергування через добу);

- відсутність з 20:00 05.06.2019 по 20:00 06.06.2019 працівників Виконавця Національного банку України в м. Львові відповідно до вимог Договору;

- недостатній рівень кваліфікації працівників Виконавця та великою ймовірністю припущення помилок черговим персоналом при зазначеному режимі роботи;

- невиконання п. 6.3.7 Договору, а саме неповне забезпечення працівників необхідним спецінструментом, обладнанням, матеріалами, захисними засобами (пристроями для вимірювання опору ізоляції та температурних режимів електрообладнання, перевірки контактних з`єднань та очищення від пилу обладнання, драбинами відповідної секційності і довжини, спецодягом, касками, випробуваним електроізоляційним інструментом тощо);

- відсутність забезпечення Виконавцем вузлами, запасними частинами, комплектуючими, матеріалами необхідними для надання послуг щодо усунення несправностей;

- відсутність реакції Виконавця на заявки (дефектні акти) Замовника щодо усунення несправностей.

01.08.2019 відповідачем складено акт від про ненадання послуг у повному обсязі та невиконання норм наявності персоналу за Договором, яким засвідчив:

- ненадання послуг щодо усунення несправностей (відновлення працездатності ролетної (захисної) решітки к. 142, вул. Коперника, 4, дефектний акт № 1 від 11.06.2019), п. 2.11, п. 6.3.8 Договору;

- ненадання послуги з технічного обслуговування внутрішньооб`єктових електромереж, електрообладнання та систем освітлення будівель і споруд, які передбачені п. п. 2.2, 2.3, 2.8, 6.3.12 Договору;

- незабезпечення постійної присутності спеціалістів Виконавця в робочий час (відсутність персоналу 01, 02, 03, 05, 08, 09, 10 липня 2019 року з 09-00 до 18-00, п. 6.3.15. Договору);

- невиконання п. 6.3.7 Договору, а саме неповне забезпечення працівників необхідним спецінструментом, обладнанням, матеріалами захисними засобами (пристроями для вимірювання опору ізоляції та температурних режимів електрообладнання, перевірки контактних з`єднань та очищення від пилу обладнання, драбинами відповідної секційності і довжини спецодягом, касками, випробуваним електроізоляційним інструментом тощо);

- відсутність забезпечення Виконавцем вузлами, запасними частинами комплектуючими, матеріалами необхідними для надання послуг щодо усунена несправностей.

Також, 02.09.2019, 01.10.2019 та 09.10.2019 відповідачем було складено акти від про ненадання послуг у повному обсязі та невиконання норм наявності персоналу за Договором, яким засвідчив аналогічні наведеним обставини неналежного виконання позивачем умов Договору.

Так судом встановлено, що вищевказані акти від 01.07.2019, 01.08.2019, 02.09.2019, 01.10.2019 та 09.10.2019 були підписані лише представником відповідача, проте направлялись позивачу. Так, у листах № 01/08/19 від 01.08.2019, № 19/09/19 від 19.09.2019, 22/09/19 від 22.09.2019, № 18/11/2019 від 18.11.2019 позивач заперечував проти правомірності складених відповідачем актів.

Водночас, з огляду на положення п. 5.7. Договору, суд дійшов висновку про те, що складені відповідачем в односторонньому порядку акти від 01.07.2019, 01.08.2019, 02.09.2019, 01.10.2019 та 09.10.2019 про ненадання послуг у повному обсязі та невиконання норм наявності персоналу за Договором є належними, допустимими та достатніми доказами на підтвердження неналежного виконання позивачем умов вказаного Договору.

Пунктом 6.2.1. Договору передбачено, що замовник має право у разі невиконання або неналежного (неповного/неякісного) виконання виконавцем зобов`язань за цим договором, достроково в односторонньому порядку розірвати цей договір, письмово повідомивши про це виконавця у строк не менше ніж за 30 календарних днів до дати фактичного розірвання договору.

Скориставшись наданим йому умовами Договору правом, відповідач направив позивачу лист №61-0016/46216 від 06.09.2019 про дострокове розірвання договору, який позивач отримав 09.09.2019, про що позивач зазначив у своєму листі №16/09/19-1 від 16.09.2019.

Отже, на момент розгляду даного спору Договір № 101147 від 26.04.2019 є розірваним в односторонньому порядку з ініціативи відповідача, як замовника, внаслідок неналежного виконання позивачем умов вказаного договору.

Зазначені обставини встановлені Господарським судом міста Києва в рішенні від 09.07.2020 року №910/3739/20, яке залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду міста Києва від 08.10.2020 року.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За змістом наведеної норми преюдицію утворюють лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Позиція викладена в постанові Верховного Суду від 18.02.2020 року №917/154/15.

Таким чином, зазначені обставини не потребують доведенню знову.

Поряд з наведеним суд враховує, що позивач визнав факт неналежного виконання ним умов Договору, про що позивач зазначив у поданій до суду заяві про зменшення позовних вимог, вказавши про те, що ним самостійно нараховано собі штрафні санкції у розмірі 20% від загальної вартості послуг та складено відкореговані акти наданих послуг за червень-жовтень 2019 року.

В цей же час, пунктом 5.6. Договору сторони передбачили, що неякісно надані послуги за цим Договором та використані вузли, запасні частини, комплектуючі матеріали або їх аналоги, необхідні для виконання умов цього Договору, замовником не приймаються і не оплачуються.

Факт ненадання, неповного надання або неякісного надання послуг підтверджується актом про ненадання, неповне надання або неякісне надання послуг, у тому числі складеним Замовником в односторонньому порядку (п. 5.7. Договору).

Таким чином, судом встановлено, що за Договором, який станом на момент розгляду спору є розірваним в односторонньому порядку, у відповідача не виникло обов`язку з оплати неякісно наданих позивачем послуг.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Підсумовуючи викладене, з урахуванням встановленого судом факту розірвання укладеного сторонами Договору №101147 від 26.04.2019 з ініціативи відповідача, обумовленої неналежним виконанням позивачем його зобов`язань за Договором, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача суми коштів в розмірі 314 961,80 грн.

Згідно із ч. 2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи наведене, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилається як на підставу позовних вимог, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Судовий збір, відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із відмовою в позовних вимог, залишається за позивачем.

Керуючись статтями 73-74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Залишити за Товариством з обмеженою відповідальністю "Імпел Гріффін Сервіс" судовий збір, сплачений до державного бюджету.

3. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 257 та п. 17.5. розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складене 23.04.2021 року.

Суддя С.М. Морозов