ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2021 справа № 914/281/21

Суддя Юркевич М.В., при секретарі Кравчук І.В., розглянувши матеріали

позовної заяви: Товариства з обмеженою відповідальністю «Р-Транс», м. Калуш, івано-Франківська область

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕГУРО», м. Самбір, Львівська область

про: стягнення 331 089,01 грн. заборгованості

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Товариства з обмеженою відповідальністю «Р-Транс» звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕГУРО» про стягнення 331 089,01 грн. заборгованості за договором на транспортно-експедиційне обслуговування, з яких: 269 014,00 грн. основний борг, 13 861,83 грн. пеня, 6 222,03 грн. 3% річних, 10 809,35 грн. інфляційних втрат, 31 181,80 грн. штраф.

Ухвалою від 05.02.2021р. було відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження та надано строк для подання відзиву.

Станом на 22.03.2021р. від сторін не поступило жодних заяв і клопотань.

Ухвалою від 22.03.2021р. розгляд справи по суті було призначено на 20.04.2021р.

В судове засідання 20.04.2021р. сторони явку своїх уповноважених представників не забезпечили.

Таким чином, суд констатує, що станом на 20.04.2021р. відповідачем відзиву на позовну заяву не подавалося, інших заяв та клопотань не надходило.

Суд звертає увагу сторін на те, що провадження у даній справі триває з 05.02.2021р. Так, судом неодноразово скеровувалися ухвали суду на адресу відповідача, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, однак останній на жоден виклик в судове засідання не відреагував. Зокрема, ухвала господарського суду від 22.03.2021р. була вручена відповідачу особисто 13.04.2021р., що підтверджується інформацією відділення поштового зв`язку за трек-номером 134.

Крім того, у згаданих ухвалах судом пропонувалося відповідачу подати відзив на позовну заяву та висловити свою позицію по справі, однак відповідач своїм правом не скористався.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Після з`ясування обставин справи та дослідження поданих доказів судом було встановлено наступне:

11.12.2019р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Р-Транс» (позивачем, експедитором) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Амардіко 120 Україна» (змінено найменування на ТОВ «СЕГУРО») (відповідачем, замовником) було укладено договір №139/19 на транспортно-експедиційне обслуговування за умовами якого, в порядку й на умовах договору та відповідно до узгоджених між сторонами заявок, замовник доручає, а експедитор бере на себе зобов`язання від свого імені, за плату і за рахунок замовника надавати останньому транспортно-експедиційні послуги, які пов`язані з організацією перевезень вантажів замовника в міжнародному та регіональному сполученні, а замовник зобов`язується приймати та оплачувати надані експедитором послуги.

В розділі 4 договору сторони погодили, що приймання-передача наданих послуг здійснюється уповноваженими представниками сторін зі складанням акту-здачі-приймання наданих послуг. Замовник зобов`язаний підписати та повернути експедитору один примірник акту протягом п`яти робочих днів з моменту його отримання або в цей же строк надати вмотивовану відмову в підписанні акту.

В період з 19.02.2019р. по 31.12.2020р. на виконання умов договору між сторонами, у зв`язку з організацією перевезень, було складено наступні акти:

1. Акт здачі-прийняття послуг від 19.02.2020р. на суму 43 608,00 грн.;

2. Акт здачі-прийняття послуг від 11.03.2020р. на суму 35 990,00 грн.;

3. Акт здачі-прийняття послуг від 20.03.2020р. на суму 37 617,00 грн.;

4. Акт здачі-прийняття послуг від 06.04.2020р. на суму 40 937,00 грн.;

5. Акт здачі-прийняття послуг від 27.04.2020р. на суму 39 596,00 грн.;

6. Акт здачі-прийняття послуг від 28.04.2020р. на суму 39 715,00 грн.;

7. Акт здачі-прийняття послуг від 28.04.2020р. на суму 10 296,00 грн.;

8. Акт здачі-прийняття послуг від 28.07.2020р. на суму 27 565,00 грн.;

9. Акт здачі-прийняття послуг від 21.10.2020р. на суму 36 494,00 грн.;

Крім того, до кожного акту позивач виставляв відповідачу рахунки на оплату.

Відповідно до вищенаведених актів, загальна вартість наданих транспортно-експедиційних послуг склала 311 818,00 грн.

Згідно п. 5.4. договору, оплата вартості отриманих послуг проводиться замовником протягом 15 календарних днів з моменту отримання від експедитора рахунку на оплату та акту здачі-прийняття послуг.

Позиція позивача.

Позивач зазначив, що всі вищеперелічені акти, якими засвідчено факт надання послуг, отримано та підписано замовником без зауважень. Між тим, відповідач частково здійснив оплату в сумі 42 804,00 грн., що підтверджується долученими до матеріалів справи платіжними дорученнями.

Водночас, станом на час звернення позивача до суду, неоплаченими залишилося 269 014,00 грн.

В порядку досудового врегулювання спору позивач звертався до відповідача з письмовим вимогами від 13.10.2020р. та 17.12.2020р., однак такі залишилися без задоволення.

З огляду на це, позивач просить стягнути з відповідача 269 014,00 грн. основного боргу за надані транспортно-експедиційні послуги, а також 13 861,83 грн. пені, 6 222,03 грн. 3% річних, 10 809,35 грн. інфляційних втрат, 31 181,80 грн. штрафу - за порушення строків виконання грошового зобов`язання, в судовому порядку.

При прийнятті рішення, суд виходить з наступного.

В силу приписів ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ч. 1 ст. 236 ГПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Однією з підстав виникнення зобов`язань, згідно ст.11 ЦК України, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 316 ГК України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлений обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, укладати від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечувати відправку і схоронність вантажу, а також виконання інших зобов`язань, пов`язаних із перевезенням.

Як встановлено судом, у спірний період з 19.02.2020р. по 31.12.2020р. між сторонами було погоджено надання послуг за договором на загальну суму 311 818,00 грн.

Доказами, які підтверджують факт надання позивачем послуг та прийняття їх з боку відповідача є акти здачі-приймання послуг, що зазначені судом вище, та підписані міжнародні товаро-транспортні накладні (CMR), що містяться в матеріалах справи.

У відповідності до п. 4.3.2 договору, відповідач зобов`язаний був підписати акти наданих послуг або протягом п`яти робочих днів надати вмотивовану відмову від їх підписання.

З матеріалів справи вбачається, що жодних зауважень у відповідача стосовно наданих позивачем експедиційних послуг заявлено не було.

Таким чином, у відповідача виник обов`язок, по прийняттю наданих послуг, здійснити їх оплату відповідно до п. 5.4. договору, протягом 15 календарних днів.

Як встановлено судом, згідно наведених накладних, відповідач здійснив часткову оплату на загальну суму 42 804,00 грн. на підставі платіжних доручень №598 від 06.11.2020р. та №701 від 15.12.2020р. Відтак, неоплаченими залишилося решта суми 269 014,00 грн.

Суд констатує, що в матеріалах справи відсутні докази відсутності у відповідача заборгованості в розмірі 269 014,00 грн. Крім того, в ході розгляду справи відповідач не надав суду жодних доказів відсутності боргу чи його погашення.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку про підставність позовних вимог в частині стягнення основного боргу в сумі 269 014,00 грн.

Між тим, поряд з основною сумою боргу, позивач також нарахував відповідачу пеню, 3% річних, інфляційні втрати та штраф за порушення строків виконання грошового зобов`язання.

Розглянувши спір в цій частині позовних вимог, суд виходить з наступного:

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ГПК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У відповідності до п.п. 6.3.8. п. 6.3 договору, за несвоєчасне проведення розрахунків замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення, а у випадку такого прострочення біль ніж на 10 робочих днів, замовник на вимогу виконавця, крім пені сплачує останньому штраф в розмірі 10% від несвоєчасно перерахованої суми.

Як вже було встановлено судом, відповідач, починаючи з отримання послуг по першому акту від 19.02.2020р. допускав прострочення по оплаті. Зокрема, лише після отримання послуг на суму 311 818,00 грн., відповідач здійснив часткову оплату по всіх актах - спочатку на суму 21 804,00 грн. 06.11.2020р., а пізніше ще 21 000,00 грн. 15.12.2020р.

В силу вимог ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором припиняється через 6 місяців від дня коли зобов`язання мало бути виконано.

З огляду на наведене, оскільки початком прострочення виконання відповідачем зобов`язання з оплати є 06.03.2020р., то нарахування пені, відповідно до вищенаведених правил, припиняється 06.09.2020р.

З розрахунку наданого позивачем вбачається, що останній здійснив нарахування пені по 04.09.2020р., що є в межах періоду нарахування.

Перевіривши розрахунок пені позивача, суд встановив його правильність, а тому в цій частині позов є обгрунтованим, а підлягаюча до стягнення пеня становить 13 861,83 грн.

Що стосується нарахувань 3% річних, інфляційні втрати та штрафу, то спірним періодом нарахування в даному випадку позивачем було визначено з 06.03.2020р. по 25.01.2021р.

Здійснивши перевірку розрахунків позивача в цій частині позову, суд прийшов до висновку про їх обгрунтованість та підставність.

Відтак, підсумовуючи, суд зазначає, що за наслідками розгляду даної справи встановлено доведеність позовних вимог, а тому до стягнення з відповідача підлягають 269 014,00 грн. основного боргу, 13 861,83 грн. пені, 6 222,03 грн. 3% річних, 10 809,35 грн. інфляційних втрат та 31 181,80 грн. штрафу.

Судовий збір в розмірі 4 966,34 грн., відповідно до ч.4 ст. 129 ГПК України, покладається на відповідача.

Керуючись ст. 13, 74, 76, 77, 78, 86, 129, 236-241, 327 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Р-Транс» - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕГУРО» (81400, Львівська область, м. Самбір, вул. Промислова, 3, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Р-Транс» (77300, Івано-Франківська область, м. Калуш, вул. Сівецька, 6, кв. 27, ) 269 014,00 грн. заборгованості, 6 222,03 грн. 3% річних, 10 809,35грн. інфляційних втрат, 13 861,83 грн. пені, 31 181,80 грн. 30% штрафу та 4 966,34 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст. 327 ГПК України.

4. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені в ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 21.04.2021р.

Суддя М.В. Юркевич