ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.04.2021 м. Івано-ФранківськСправа № 909/85/21

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Неверовської Л.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармгейт Україна"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспецоборонконтракт"

про стягнення заборгованості в сумі 445927,28 грн, з яких: 357600,00 грн. - основний борг, 31613,28 грн. - 3% річних, 56714,00 грн. - інфляційні втрати.

Встановив: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фармгейт Україна" звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспецоборонконтракт" про стягнення заборгованості в сумі 445927,28 грн, з яких: 357600,00 грн. - основний борг, 31613,28 грн. - 3% річних, 56714,00 грн. - інфляційні втрати.

Вирішення процесуальних питань під час розгляду справи.

Господарський суд Івано-Франківської області прийняв позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармгейт Україна" до розгляду, відкрив провадження у справі та ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами; встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов та запропонував сторонам у разі наявності заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження подати заяву з відповідним обґрунтуванням своїх заперечень (ухвала про відкриття провадження у справі від 09.02.2021).

Ухвала про відкриття провадження у справі отримана відповідачем 15.02.2021; даний факт підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення.

Оскільки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило та з огляду на відсутність у суду підстав для виклику сторін з власної ініціативи, згідно з ч. 5 ст. 252 ГПК України справа розглядається за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Позиція позивача.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ТОВ "Фармгейт Україна" здійснено попередню оплату за поставку автомобіля в розмірі 474000,00 грн (50% вартості).

За твердженнями позивача, відповідач належним чином не виконав своїх зобов`язань щодо поставки товару. Попередню оплату повернув частково в сумі 116400,00 грн; в решті - 357600,00 грн. у відповідача утворилася заборгованість.

З огляду на вищевикладене, позивач просить суд стягнути з відповідача попередню оплату в сумі 357600,00 грн, 3% річних за період з 08.09.2018 по 31.01.2021 в сумі 31613,28 грн. та 56714,00 грн. інфляційних втрат за період з 08.09.2018 по 31.01.2021. Матеріально-правовою підставою позову визначені статті 179, 181 Господарського кодексу України, стаття 11, 509, 525, 526, 530, 610, 612, 628, 629, 625, 638, 655, 693, 712 Цивільного кодексу України.

Позиція відповідача.

Згідно з ухвалою про відкриття провадження у справі суд встановив відповідачу строк до 15 днів з дня отримання цієї ухвали для надання суду відзиву на позовну заяву і всіх наявних у нього доказів, що підтверджують заперечення проти позову.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрспецоборонконтракт" отримало ухвалу про відкриття провадження у справі 15.02.2021, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідач відзиву на позов або будь-яких заперечень на позов не надіслав.

Як вбачається із ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ч. 9 ст. 165 ГПК України, ч. 2 ст. 178 ГПК України, суд вирішує спір за наявними матеріалами справи.

Обставини справи. Оцінка доказів.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх відповідно до приписів статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд встановив наступне.

27.07.2018, позивачем, згідно наданого відповідачем рахунку-фактури №01-0002184 від 13.07.2018, здійснено попередню оплату за поставку автомобіля МАЗ 5337 (паливозаправник) у сумі 474000,00 грн. (50% вартості автомобіля).

Даний факт підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення №629 від 27 липня 2018 року; призначення платежу - передоплата за автомобіль Маз 5337 паливозаправник зг. рах. №01-0002184 від 13.07.2018.

06 серпня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фармгейт Україна" (надалі - продавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрспецоборонконтракт" (надалі - покупець, відповідач) було оформлено договір пунктом 1.1. якого встановлено, що продавець зобов`язаний передати у власність покупця автомобіль МАЗ 5337 (паливозаправник) у погоджений між сторонами термін на замовлення покупця. Термін поставки 30 робочих днів з моменту отримання передоплати.

Зазначений вище Договір укладено у письмовій формі, підписано сторонами, підписи засвідчено печатками, що відповідає приписам статей 207, 208 ЦК України; погоджено всі умови договору та досягнуто згоди щодо виконання умов останнього (а.с.29).

Пунктом 1.3 Договору встановлено, що перелік товару та його ціна вказані у рахунках-фактурах та накладних, які являються невід`ємною частиною даного Договору.

Даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до моменту його остаточного виконання (п. 4.1 договору).

Згідно п.5.1. Договору сторони несуть відповідальність за порушення умов даного Договору згідно чинного законодавства України, за виключенням форс-мажорних обставин.

Пунктом 6.1. Договору сторони погодили, що всі спірні питання, які виникають протягом дії даного Договору вирішуються за погодженням сторін.

У відповідності до п.6.3. Договору, усі спори між сторонами, в яких не було досягнуто згоди, передаються в Господарський суд.

В порушення умов договору, відповідач прийняті на себе договірні зобов`язання щодо поставки товару не виконав; передоплату за автомобіль Маз 5337 паливозаправник в сумі 47400,00 грн. позивачу не повернув.

З огляду на вищевикладене, 19.11.2018, позивачем на адресу відповідача направлено вимогу про досудове врегулювання спору № 1911/Ф в якій останній вимагає у ТОВ "Укрспецоборонконтракт" перерахувати на поточний рахунок ТОВ "Фармгейт Україна" заборгованість в сумі 474000,00 грн. протягом трьох банківських днів з моменту отримання даної вимоги.

У відповідь на вищевказану вимогу відповідачем направлено лист №07/01-2019 від 18.01.2019 зі змісту якого вбачається повне визнання боргу ТОВ "Укрспецоборонконтракт" перед ТОВ "Фармгейт Україна". Також відповідач гарантує повернення коштів в сумі 474000,00 грн. в термін не пізніше 20.02.2019 року (а.с 32).

Проте, вимога про досудове врегулювання спору відповідачем належним чином не виконана; заборгованість відповідача перед позивачем щодо повернення суми попередньої оплати погашена частково в сумі 116400,00 грн, а саме: 01.08.2019 - 15000,00 грн; 02.10.2019 - 10000,00 грн; 12.02.2020 - 11000,00 грн; 29.05.2020 - 30000,00 грн; 14.08.2020 - 19000,00 грн; 12.10.2020 - 20000,00 грн; 27.10.2020 - 11400,00 грн; решта попередньої оплати в розмірі 357600, грн. продавцем не повернуто.

З огляду на прострочку виконання грошового зобов`язання, позивач нарахував до стягнення з відповідача 3% річних за період з 08.09.2018 по 31.01.2021 в сумі 31613,28 грн. та 56714,00 грн. інфляційних втрат за період з 08.09.2018 по 31.01.2021.

Позивач звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області за захистом свого порушеного права.

Норми права та мотиви, якими суд керувався при прийнятті рішення. Висновок суду.

Згідно приписів статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У відповідності до положень частини 7 статті 179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно з вимогами частин 1, 8 статті 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів. У разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України.

Договір поставки від 06.08.2018 укладено у письмовій формі, підписано сторонами, підписи засвідчено печатками, що відповідає приписам статей 207, 208 ЦК України; погоджено всі умови договору та досягнуто згоди щодо виконання умов останнього, отже дотримання положень такого Договору є обов`язковим.

Як передбачено частиною 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України ).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як передбачено ч.1 ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Аналогічні приписи містяться у статті 265 ГК України.

Згідно ч. 2 ст. 712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У відповідності до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч.2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до статей 525, 526, 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Приписами ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відтак, в силу ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Статтею 77 ГПК України встановлено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. (ст.86 ГПК України).

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що відповідач в порушення умов укладеного сторонами договору не виконав взяте на себе зобов`язання щодо поставки автомобіля; заборгованість ТОВ "Укрспецоборонконтракт" перед ТОВ "Фармгейт Україна" в сумі 474000,00 грн. визнав повністю та повернув частково в сумі 116400,00 грн. Станом на час прийняття рішення заборгованість в сумі 357600,00 грн. залишилась непогашеною.

За наведених обставин та правових норм, суд дійшов висновку про задоволення вимоги позивача в частині стягнення основного боргу в сумі 357600,00 грн.

Згідно приписів ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачена вищевказаною нормою сплата суми боргу за грошовим зобов`язанням з урахуванням встановленого індексу інфляції, а так само трьох процентів річних з простроченої суми, здійснюється незалежно від тієї обставини чи був передбачений договором відповідний захід відповідальності.

Суд перевірив правильність нарахування позивачем 3% річних та інфляційних втрат і зазначає наступне.

З огляду на прострочку виконання відповідачем його грошового зобов`язання перед позивачем, нарахування позивачем до стягнення з відповідача трьох процентів річних та інфляційних втрат є правомірним, проте позивачем невірно визначено період прострочення відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, пунктом 1.1. договору сторони погодили, що продавець зобов`язаний передати у власність покупця автомобіль МАЗ 5337 (паливозаправник) у погоджений між сторонами термін на замовлення покупця. Термін поставки 30 робочих днів з моменту отримання передоплати.

Статтею 251 ЦК України визначено, що терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Згідно статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, то в силу частини п`ятої статті 254 ЦК України, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Попередню оплату позивачем здійснено - 27.07.2018; 30 робочих днів з моменту отримання передоплати: 30.07.18, 31.07.18 (2 дні), 01.08.18 - 03.08.18 (3 дні), 06.08.18 - 10.08.18 (5 днів), 13.08.18 - 17.08.18 (5 днів), 20.08.18 - 23.08.18 (4 дні), 27.08.18 - 31.08.18 (5 днів), 03.09.18 - 07.09.18 (5 днів), 10.09.18 (1 день).

Відтак, з урахуванням положень вищевказаних правових норм, днем закінчення строку виконання відповідачем зобов`язання щодо поставки автомобіля є 10.09.18, отже при розрахунку суми трьох відсотків річних та інфляційних втрат позивачу належало виходити із періоду прострочення з 11.09.2018, а не з 08.09.2018, як зроблено останнім.

Згідно з вірним розрахунком проведеним судом в юридичній інформаційно-пошуковій системі "Законодавство", з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3% річних за період з 11.09.2018 по 31.01.2021 в сумі 31496,40 грн. та інфляційні втрати за період з 11.09.2018 по 31.01.2021 в сумі 56714,00 грн.

За наведених обставин та правових норм суд дійшов висновку про часткове задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармгейт Україна". Судові витрати.

Згідно з приписами пункту 12 частини 3 статті 2 ГПК України до основних засад (принципів) господарського судочинства віднесено, зокрема, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Склад та порядок розподілу судових витрат визначено главою 8 ГПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи часткове задоволення позову на відповідача покладається судовий збір в сумі 6686,90 грн (пропорційно розміру задоволених позовних вимог).

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України).

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).

У позовній заяві вказано, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, окрім судового збору, становить 15000,00 грн.

19.04.2021, до суду, від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармгейт Україна" - адвоката Чернова В.В., надійшла заява про компенсацію витрат на правову (правничу) допомогу в сумі 5225,00 грн.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем подано суду наступні докази:

- договір № 27/01/21 про надання правової допомоги від 27.01.2021;

- рахунок на оплату № 3/21 від 27 січня 2021;

- платіжне доручення № 11517 від 29 січня 2021 р. на суму 4600,00 грн.;

- акт приймання-передачі наданих юридичних послуг від 09.04.2021 за договором про надання правової допомоги № 27/01/21 від 27.01.2021.

Договірна ціна за послуги, згідно вищезазначеного акту становить 5225,00 грн.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

В ч. 4 ст. 126 ГПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).

За приписами ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (до яких у тому числі відносяться й витрати на професійну правничу допомогу), покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на належну підготовку адвокатом адвокатського бюро "Чернов та партнери" документів для подання до суду та виклад правової позиції, підтвердження розміру витрат на оплату правничої допомоги відповідними документами та на відсутність клопотання відповідача про зменшення розміру цих витрат, враховуючи часткове задоволення позову, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5223,43 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

За наведених обставин та правових норм, судові витрати, що покладаються на відповідача становлять 11910,33 грн.

Керуючись статтями 2, 74, 77, 86, 123, 126, 129, 165, 232, 236, 237, 238, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

задоволити частково позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармгейт Україна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспецоборонконтракт" про стягнення заборгованості в сумі 445927,28 грн, з яких: 357600,00 грн. - основний борг, 31613,28 грн. - 3% річних, 56714,00 грн. - інфляційні втрати.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспецоборонконтракт", вул. Крайківського, буд. 1-Б, офіс 310, м. Івано-Франківськ, 76019 (ідентифікаційний код 33860291) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармгейт Україна", вул. Шевченка, буд. 2 А, с. Васьківці, Ізяславський район, Хмельницька область, 30350 (ідентифікаційний код 37138877) - основний борг в сумі 357600 (триста п`ятдесят сім тисяч шістсот) грн 00 коп, 3% річних в сумі 31496 (тридцять одна тисяча чотириста дев`яносто шість) грн 40 коп, інфляційні втрати в сумі 56714 (п`ятдесят шість тисяч сімсот чотирнадцять) грн 00 коп, судовий збір в сумі 6686 (шість тисяч шістсот вісімдесят шість) грн 90 коп. та 5223(п`ять тисяч двісті двадцять три) грн 43 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В решті позову - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 22.04.2021.

Суддя Л.М. Неверовська