ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А

05.04.2021р. Справа № 905/530/21

Суддя господарського суду Донецької області Макарова Ю.В., розглянувши матеріали справи

за позовом ОСОБА_1 , м.Київ,

до відповідача: Садівничого товариства «Зелений вогник», м.Маріуполь Донецької області,

про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників, оформленого протоколом №2-17.10/2020 від 17.10.2020 та скасування реєстраційного запису,-

ВСТАНОВИВ:

24.03.2021 до господарського суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , м.Київ, до Садівничого товариства «Зелений вогник», м.Маріуполь Донецької області, про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників, оформленого протоколом №2-17.10/2020 від 17.10.2020 та скасування реєстраційного запису.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 29.03.2021 вказану позовну заяву залишено без руху, зокрема, у зв`язку з відсутністю у матеріалах позовної заяви будь-яких доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

30.03.2021 через канцелярію суду від позивача надійшла заява б/н від 22.03.2021 про відстрочення сплати судового збору за подання позову до прийняття рішення у справі. Клопотання мотивоване карантійними обмеженнями, знаходженням зоні ООС.

Розглянувши вказане клопотання, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини першої ст.8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Отже, вказана норма містить вичерпний перелік осіб, що мають право на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, при цьому відстрочення сплати судового збору можливе лише за певних, визначених законом умов.

Суд зазначає, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону України "Про судовий збір", є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі, а також те, що вона підпадає під умови, визначені частиною першою статті вищезазначеного Закону.

Однак, заявником не надано будь-яких доказів, які підтверджують неможливість сплати судового збору за подання позову в даній справі, докази на підтвердження скрутного майнового стану, відсутності коштів.

До того ж у разі заявлення вимог про відстрочку або розстрочку сплати судового збору заявник має підтвердити, що судовий збір буде сплачений до ухвалення відповідного судового рішення.

Заявником не здійснено всіх необхідних заходів для своєчасної сплати судового збору. Обставини, наведені заявником, як підстава для відстрочення йому сплати судового збору є необґрунтованими, не підтверджені документально та не є, з урахуванням положень Закону України "Про судовий збір", підставою для відстрочення сплати судового збору в даному випадку.

Під час розгляду поданої заяви суд також враховує позицію, викладену у рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" та від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України", в яких зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини положення пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (рішення суду від 28.10.1998 року у справі "Ейрі проти Ірландії", серія А, N 32, п. 25 - 26).

З огляду на викладене, право на доступ до суду не є абсолютним, а вимога процесуального закону про сплату судового збору не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Враховуючи викладене, суд відмовляє у задоволенні заяви позивача про відстрочення сплати судового збору.

Керуючись ст.234 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору.

2. Ухвала набирає чинності 05.04.2021 та оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Макарова