ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про забезпечення позову

21 квітня 2021 року Справа № 923/525/21

Господарський суд Херсонської області у складі судді Нікітенка С.В., розглянувши заяву Комунального підприємства Агрофірма радгосп "Білозерський" про забезпечення позову, у справі

за позовом: Комунального підприємства Агрофірма радгосп "Білозерський", сел. Дніпровське, Білозерський район, Херсонська область, ,

до: Білозерської селищної ради Білозерського району Херсонської області, смт. Білозерка район, Херсонської області, ,

про визнання незаконним акту індивідуальної дії та визнання статуту недійсним.

Без повідомлення учасників справи.

Суд -

в с т а н о в и в :

16 квітня 2021 року Комунальне підприємство Агрофірма радгосп "Білозерський" звернулось до Господарського суду Херсонської області з позовною заявою до Білозерської селищної ради Білозерського району Херсонської області, в якій позивач просить суд визнати незаконним рішення Білозерської селищної ради від 26 березня 2021 року № 99 "Про зміну засновника, найменувань та затвердження статутів комунальних підприємств Білозерської селищної ради" в частині:

"1. Змінити засновника: 1. Комунального підприємства Агрофірма радгосп "Білозерський" шляхом виключення зі складу засновника Дніпровської сільської ради () та включення до складу засновника Білозерську селищну раду ().

"2. Змінити назву замість "Агрофірма радгосп "Білозерський" () на "Комунальне підприємство Агрофірма радгосп "Білозерський".

4. Затвердити статути в новій редакції:

4.1. Комунального підприємства Агрофірма радгосп «Білозерський» (), що додається».

Визнати недійсною нову редакцію Статуту Комунального підприємства Агрофірма радгосп "Білозерський" затвердженого рішенням Білозерської селищної ради від 26 березня 2021 року № 99 "Про зміну засновника, найменувань та затвердження статутів комунальних підприємств Білозерської селищної ради".

Ухвалою від 21 квітня 2021 року суд прийняв позовну заяву Комунального підприємства Агрофірма радгосп "Білозерський" до розгляду та відкрив провадження у справі, розгляд справи № 923/525/21 визначено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 19.05.2020.

20 квітня 2021 року до суду від позивача у справі надійшла заява про забезпечення позову, в якій заявник просить суд вжити заходів забезпечення позову Комунального підприємства Агрофірма радгосп «Білозерський» наступним шляхом:

- Заборонити державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, які уповноважені, відповідно до законодавства України, проводити реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, в тому числі, нотаріусам, іншим акредитованим особам, посадовим особам, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії або проводити зміни в будь-який інший спосіб в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, проводити реєстраційні дії відносно Комунального підприємства Агрофірма радгосп "Білозерський" (), які пов`язані із зміною до установчих документів, статуту (площі, частки, директора, підписантів, власника, обтяження тощо), а також стосовно будь-якого нерухомого майна, що належить Комунальному підприємству Агрофірма радгосп "Білозерський" ().

- Зупинити дію рішення № 99 від 26.03.2021 року одинадцятої сесії Білозерської селищної ради VIII скликання «Про зміну засновника, найменувань та затвердження статутів комунальних підприємств Білозерської селищної ради» в частині, що стосується Комунального підприємства Агрофірма радгосп "Білозерський".

В обґрунтування заяви заява про забезпечення позову позивач посилається на ті обставини, що підставою для звернення до господарського суду з вказаним позовом є порушення процедури прийняття спірного рішення ради, встановленої ч.1 ст.47 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"; а також прийняття рішення з порушенням вимог чинного законодавства і положень Статуту комунального підприємства. Спірне рішення ради було прийнято без попереднього обговорення постійною профільною комісією. При прийнятті спірного рішення в порушення п.1.2, 5.7, 5.9 Статуту підприємства в редакції 2020 року трудовий колектив підприємства не був запрошений до обговорення нової редакції Статуту. Фактично прийняттям спірного рішення відповідач в порушення пункту 5.10 Статуту в редакції 2020 року втрутився в господарську діяльність підприємства, оскільки затверджена спірним рішенням Нова редакція містить положення про віднесення до компетенції Засновника розгляд і погодження штатних розписів, фінансових планів та звітів Підприємства, що суперечить п.3 ст. 64 Господарського кодексу України, де зазначено, що підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис

Крім того, підприємство на власних виробничих потужностях виготовляє дистилят виноградний спиртовий, проте в новій редакції Статуту не передбачено такої номенклатури взагалі. А оскільки підприємство спеціалізується саме на виготовлені спирту виноградного, відповідно відсутність такого виду діяльності у Статуті підприємства призведе до зупинення діяльності підприємства та подальшого його банкрутства, звільненні працівників які задіяні на виробництві такого спирту. Також, зміни до Статуту (в т.ч. і зміна назви) перешкоджають господарській діяльності підприємства, оскільки необхідно вносити зміни до всіх правовстановлюючих документів та дозвільних документів на право здійснення господарської діяльності, а саме - патентів, товарних знаків, ліцензій, довідок про місця зберігання, тощо та документів, які стосуються діяльності цеху переробки сільськогосподарської продукції (свідоцтва на знаки для товарів та послуг, коди УКТЗЕД, штрих-коди, тощо). Внесення змін до вказаних документів потребує значного часу, що може вплинути на виконання зобов`язань підприємства перед партнерами. В новій редакції Статуту виключено розділ 6 «Земельні ділянки Господарства», який визначав право користування земельними ділянками, можливість приватизації даних земель та визначення кола осіб, які мають право на земельну частку (пай).

Зазначені обставини свідчать про те, що у випадку реєстрації нової редакції Статуту, затвердженої спірним рішенням відповідача, фінансово-господарська діяльність підприємства може опинитися під загрозою.

Реєстрація цих змін в органах Державної реєстрації у випадку задоволення позову ускладнить до поновленню порушених прав позивача, оскільки відповідач керуючись положеннями нової редакції Статуту зможе втручатися в господарську діяльність підприємства, яке не зможе в повному обсязі здійснювати свою діяльність; внаслідок чого позивач буде змушений звертатися з новими позовами про скасування реєстрації та визнання незаконними дій відповідача.

За твердженням невжиття таких заходів може значно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч. 2 ст. 136 ГПК України).

Положеннями частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України визначено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Забезпечення позову полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів, є засобом, що призначений гарантувати виконання майбутнього рішення господарського суду та реалізації кожним права на судовий захист.

Заява про забезпечення позову, є обґрунтованою із зазначенням адекватного засобу забезпечення позову, необхідного для забезпечення ефективного захисту.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

При цьому, обов`язок доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову. Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами відповідно до ст.ст. 73, 74, 76-79. ГПК України, яка передбачає обов`язковість подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник з обраними заявником заходами забезпечення позову.

Відповідно до ст. 13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006р. у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року), Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При вирішення питання щодо вжиття заходів забезпечення позову, суд оцінив, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти та дійшов висновку, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом, зазначеним у заяві позивача в частині зупинення дії рішення № 99 від 26.03.2021 одинадцятої сесії Білозерської селищної ради VIII скликання «Про зміну засновника, найменувань та затвердження статутів комунальних підприємств Білозерської селищної ради» в частині, що стосується Комунального підприємства Агрофірма радгосп «Білозерський», буде мати наслідком збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.

Суд також враховує правову позицію, викладену у Рішенні Конституційного Суду України від 31 травня 2011 року № 4-рп/2011 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 376 у взаємозв`язку зі статтями 151, 152, 153 Цивільного процесуального кодексу України, "з метою гарантування виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог у процесуальних законах України передбачено інститут забезпечення позову" (абзац п`ятий пункту 4 мотивувальної частини).

Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права. Він віднесений до механізму захисту прав і свобод людини, зокрема в судовому порядку, і є гарантією їх захисту та відновлення, а отже, елементом правосуддя. Забезпечення позову стосується всіх стадій судового провадження (підготовка, призначення, розгляд справи, виконання рішення) і є складовою комплексу заходів, спрямованих на охорону публічно-правового та матеріально-правового інтересу в господарському судочинстві, а також однією з гарантій реального виконання можливого позитивного для людини рішення, оскільки надає можливість суду до ухвалення рішення в господарській справі вжити заходів до забезпечення реалізації позовних вимог.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Виходячи з системного тлумачення зазначених положень вбачається, що застосування заходів забезпечення позову необхідне через існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам, та інтересам позивача до ухвалення рішення в даній справі, а захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, суд дійшов висновку, що заява Комунального підприємства Агрофірма радгосп "Білозерський" обґрунтована та підлягає задоволенню лише в частині зупинення дії рішення № 99 від 26.03.2021 одинадцятої сесії Білозерської селищної ради. Обраний позивачем спосіб захисту забезпечення позову в цій частині відповідає предмету спору.

Водночас, вимога заявника в частині заборони державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, які уповноважені, відповідно до законодавства України, проводити реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, в тому числі, нотаріусам, іншим акредитованим особам, посадовим особам, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії або проводити зміни в будь-який інший спосіб в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, проводити реєстраційні дії відносно Комунального підприємства Агрофірма радгосп "Білозерський" (), які пов`язані із зміною до установчих документів, статуту (площі, частки, директора, підписантів, власника, обтяження тощо), а також стосовно будь-якого нерухомого майна, що належить Комунальному підприємству Агрофірма радгосп "Білозерський" (), задоволенню не підлягають, оскільки виходячи з предмету позову, вказане забезпечення не відповідає адекватності та співмірності вимог заявника відносно заявлених позовних вимог.

Таким чином, заява Комунального підприємства Агрофірма радгосп "Білозерський" про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.

Згідно ст. 141 Господарського процесуального кодексу України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Проте, в даному випадку суд не вбачає необхідності в зустрічному забезпеченні, оскільки відсутні підстави вважати, що відповідач понесе збитки, у зв`язку із заявою позивача про забезпечення позову.

Крім цього, відповідач не позбавлений права звернутись з клопотанням як про застосування зустрічного забезпечення, так і про скасування заходів забезпечення позову у разі надання відповідних доказів, які б спростовували необхідність застосування таких заходів.

Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до вирішення спору по суті.

Відповідно частині 6 статті 140 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає, зокрема, вид забезпечення позову і підстави його обрання.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

п о с т а н о в и в :

1. Заяву Комунального підприємства Агрофірма радгосп "Білозерський" про забезпечення позову (Вх. № 1178/21 від 20.04.2021) задовольнити частково.

2. Зупинити дію рішення № 99 від 26.03.2021 року одинадцятої сесії Білозерської селищної ради (75000, Херсонська обл., Білозерський р-н, селище міського типу Білозерка, вул. Свободи, будинок 83, ) VIII скликання «Про зміну засновника, найменувань та затвердження статутів комунальних підприємств Білозерської селищної ради» в частині, що стосується Комунального підприємства Агрофірма радгосп "Білозерський" (75003, Херсонська обл., Білозерський р-н, селище Дніпровське, вул. Центральна, будинок 3, ).

3. В іншій частині заяви про забезпечення позову відмовити.

Стягувачем за ухвалою є: Комунальне підприємство Агрофірма радгосп "Білозерський" (75003, Херсонська обл., Білозерський р-н, селище Дніпровське, вул. Центральна, будинок 3, ).

Боржником за ухвалою є: Білозерська селищна рада (75000, Херсонська обл., Білозерський р-н, селище міського типу Білозерка, вул. Свободи, будинок 83, ).

4. Згідно ч.2 ст.235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 21.04.2021р., підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому чинним законодавством України для виконання судових рішень, та може бути пред`явлена до виконання в передбаченому чинним законодавством порядку.

5. Зазначена ухвала з урахуванням п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" має статус виконавчого документа.

Дана ухвала може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України та підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу підписано 21.04.2021.

Суддя С.В. Нікітенко