РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2021 м. КиївСправа № 910/873/21

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "МЕРЕЖА СЕРВІСНИХ СТАНЦІЙ "ТІДІСІ - ДАЛЬНОБОЙ";

до: ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА МІНІСТЕРСТВА ОБОРОНИ УКРАЇНИ КИЇВСЬКЕ УПРАВЛІННЯ МЕХАНІЗАЦІЇ І БУДІВНИЦТВА;

про: стягнення 118.140,55 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники: без виклику сторін.

С У Т Ь С П О Р У :

Товариство з обмеженою відповідальністю "МЕРЕЖА СЕРВІСНИХ СТАНЦІЙ "ТІДІСІ - ДАЛЬНОБОЙ" (далі - позивач) звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА МІНІСТЕРСТВА ОБОРОНИ УКРАЇНИ КИЇВСЬКЕ УПРАВЛІННЯ МЕХАНІЗАЦІЇ І БУДІВНИЦТВА (далі - відповідач) про стягнення 118.140,55 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено грошове зобов`язання за укладеним між сторонами спору договором поставки (відстрочка) від 14.09.2020 № 1388/2020 П, що призвело до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості в сумі 118.140,55 грн., з яких: 88.516,00 грн. - основна заборгованість, 28.054,80 грн. - штраф 30 %, 330,66 грн. - 3 % річних та 1.239,09 грн. - інфляційні втрати.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.02.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/873/21 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, оскільки вказана справа є справою незначної складності та визнана судом малозначною.

Відповідач скориставшись своїм правом, наданим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив, яким позов відхилив з урахуванням здійснення часткової сплати заборгованості та скрутного фінансового становища відповідача.

Дослідивши наявні у матеріалах даної справи докази, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між позивачем, як постачальником, та відповідачем, як покупцем, укладено договір поставки (відстрочка) від 14.09.2020 № 1388/2020 П (далі - Договір), відповідно до предмету якого, в порядку та на умовах, визначених Договором, позивач зобов`язується поставити відповідачу автомобільні товари (далі - товар), а відповідач зобов`язується прийняти вказаний товар і сплатити за нього певну грошову суму (п. 1.1 Договору).

Пунктом 3.1 Договору визначено, що оплата за товар здійснюється шляхом перерахування грошової суми відповідачем на розрахунковий рахунок позивача протягом двох, семи, чотирнадцяти або тридцяти календарних днів з моменту проведення відвантаження. Конкретний термін оплати товару визначається видатковою накладною на поставку кожної партії товару, підписаною уповноваженими представниками сторін, але в будь-якому разі строк оплати не повинен перевищувати тридцять календарних днів.

Положеннями п. 10.2 Договору передбачено, що за порушення терміну оплати, у відповідності до розділу 3 цього Договору, відповідач сплачує позивачу штраф у розмірі 30 відсотків від загальної вартості неоплаченого товару.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Приписами ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України унормовано, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Так, позивач, на виконання своїх зобов`язань за Договором та на його умовах, поставив, а відповідач отримав товар загальною вартістю 113.516,00 грн. Наведена фактична обставина підтверджується видатковими накладними, які підписані сторонами, скріплені відбитками їх печаток та наявні в матеріалах справи у вигляді засвідчених копій, а саме: від 15.10.2020 № ЕСТ1019979.56615882 на суму 50.300,00 грн. та від 10.11.2020 № ЕСТ1110772.59332874 на суму 63.216,00 грн.

Проте, вказана сума заборгованості сплачена відповідачем частково в сумі 25.000,00 грн., що призвело до звернення позивача до господарського суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 88.516,00 грн.

Враховуючи, що у правовідносинах сторін даного спору має місце допущене з боку відповідача порушення грошового зобов`язання за Договором, позивачем заявлена вимога про застосування до відповідача господарської санкції у вигляді штрафу в сумі 28.054,80 грн., а також про стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 330,66 грн. та інфляційних втрат в сумі 1.239,09 грн.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з урахуванням такого.

Приписом ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України унормовано, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Положенням ч. 3 ст. 692 Цивільного кодексу України визначено, що у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати, у тому числі, оплати товару.

Суд відзначає, жодного підтвердження факту сплати відповідачем на користь позивача заборгованості в розмірі 88.516,00 грн. сторонами судового процесу до суду не подано.

Таким чином, факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений і в той же час відповідачем не спростований, відтак, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача основної заборгованості є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню повністю в сумі 88.516,00 грн.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Поряд з цим, ст. 549 Цивільного кодексу України унормовано, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Крім того, частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач не виконав своє грошове зобов`язання у строк, встановлений Договором, заявлені позивачем позовні вимоги про стягнення з відповідача штрафу в сумі 28.054,80 грн., 3 % річних в сумі 330,66 грн. та інфляційних втрат в сумі 1.239,09 грн. є обґрунтованими та такими, підлягають задоволенню повністю, за розрахунками позивача, які перевірені та визнані судом вірними.

Твердження відповідача викладені в поданому до суду відзиві судом відхилені з огляду на наступне:

- факт порушення відповідачем грошового зобов`язання за укладеним між сторонами спору Договором визнається відповідачем;

- часткова сплата заборгованості за Договором та можливе вирішення спору між сторонами мирним шляхом не може слугувати підставою для відмови у задоволенні позову;

- підприємництвом визнається самостійна, ініціативна та на власний ризик господарська діяльність, а відсутність у боржника необхідних коштів не може бути обставиною, що звільняє від господарсько-правової відповідальності за невиконання господарських зобов`язань (ч. 1 ст. 42 та ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України).

Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи приписи пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає витрати по сплаті судового збору на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 250, 252, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА МІНІСТЕРСТВА ОБОРОНИ УКРАЇНИ КИЇВСЬКЕ УПРАВЛІННЯ МЕХАНІЗАЦІЇ І БУДІВНИЦТВА (Україна, 02093, місто Київ, ВУЛИЦЯ БОРИСПІЛЬСЬКА, будинок 181, ідентифікаційний код: 08259275) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "МЕРЕЖА СЕРВІСНИХ СТАНЦІЙ "ТІДІСІ - ДАЛЬНОБОЙ" (Україна, 01042, місто Київ, ВУЛИЦЯ ДЖОНА МАККЕЙНА, будинок 5, кімната 312, ідентифікаційний код: 33212540) основну заборгованість в сумі 88.516 (вісімдесят вісім тисяч п`ятсот шістнадцять) грн. 00 коп., штраф в сумі 28.054 (двадцять вісім тисяч п`ятдесят чотири) грн. 80 коп., 3 % річних в сумі 330 (триста тридцять) грн. 66 коп., інфляційні втрати в сумі 1.239 (одна тисяча двісті тридцять дев`ять) грн. 09 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2.270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.В. Балац