ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"07" квітня 2021 р. Cправа № 902/132/21

за позовом:Приватного підприємства "ОККО КОНТРАКТ" (вул. Набережно-Хрещатицька, 15-17/18, м. Київ, 04070)

до:Державного підприємства "Чечельницьке лісове господарство" (вул. Паркова, б. 18, смт. Чечельник, Вінницька обл., 24800)

про стягнення 25 948,06 грн

Суддя Яремчук Ю.О.

Секретар судового засідання Гнатик Є.Б.

Представники сторін не з`явились

В С Т А Н О В И В :

Приватним підприємством "ОККО КОНТРАКТ" подано позов до Державного підприємства "Чечельницьке лісове господарство" про стягнення 25 948,06 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором №25ПК-3824/20 про закупівлю товарів від 24.02.2020 в частині оплати за переданий товар, внаслідок чого Приватним підприємством "ОККО КОНТРАКТ" заявлено до стягнення з Державного підприємства "Чечельницьке лісове господарство" 25 948,06 грн заборгованості, з яких: 25 456,38 грн грн - основного боргу; 393,35 грн - пені та 98,33 грн - 3% річних.

Ухвалою суду від 17.02.2021 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №902/132/21 в порядку загального позовного провадження та призначити підготовче судове засідання до розгляду по суті на 17.03.2021.

За наслідками розгляду справи 17.03.2021 р. суд дійшов висновку про закриття підготовчого провадження та призначення судового розгляду справи по суті на 07.04.2021 р., про що винесено ухвалу яку занесено до протоколу судового засідання.

Ухвалою суду від 17.03.2021 р. повідомлено учасників справи про судовий розгляд справи по суті, що відбудеться 07.04.2021 р.

На визначену дату та час у судове засідання представники сторін не з`явились.

При цьому суд зауважує, що від представника позивача надійшло клопотання (№ 01-34/3197/21 від 07.04.2021 р.) про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, при цьому від останнього надійшло клопотання (вх. № канц. 01-34/3196/21 від 07.04.2021 р.) про відкладення розгляду справи на іншу дату, в зв"язку із зайнятістю уповноваженого представника в іншому судовому засіданні.

Суд дослідивши дане клопотання дійшов висновку про відмову в його задоволенні, з огляду на наступне.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, в даному випадку представником відповідача не надано належних та допустимих доказів у розумінні ст. 56 Господарського процесуального кодексу України, що підтверджують факт відсутності у відповідача, як юридичої особи, можливості направити іншого представника у судове засідання.

Доказів того, що керівництво відповідача, яке в силу ст. 56 Господарського процесуального кодексу України може бути представником юридичної особи, не в змозі прийняти участь в судовому засіданні не подано.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Основними засадами судочинства, закріпленими у ст. 129 Конституції України, є, зокрема, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"). Аналогічні приписи закріплено у ст.ст. 7, 11 ГПК України.

При розгляді даної справи суд також керується положеннями п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 р. про те, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, що кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення Європейського суду з прав людини від 07 липня 1989 р. у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням п. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 р. у справі Смірнова проти України).

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи Федіна проти України від 02 вересня 2010 р., Смірнова проти України від 08 листопада 2005 р., Матіка проти Румунії від 02 листопада 2006 р., Літоселітіс проти Греції від 05 лютого 2004 р. та інші).

Згідно з п. 5 ч. 5 ст. 13 ГПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 42 ГПК України визначено, що учасники справи зобов`язані з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою.

Згідно ч. 3 ст. 42 ГПК України, у випадку невиконання учасником справи його обов`язків суд застосовує до такого учасника справи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Суд звертає увагу учасників процесу, що згідно ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Суд зауважує, що у визначений судом строк відзиву відповідача на позовну заяву до суду не надійшло.

За частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічна норма міститься у частині 9 статті 165 ГПК України.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів частини 9 статті 165 та частини 2 статті 178 ГПК України.

Розглядаючи дану справу, суд з урахуванням ч. 2 ст. 11 ГПК України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" приймає до уваги припис ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою закріплене право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

24.02.2020 між Приватним підприємством "ОККО КОНТРАКТ" (Учасник, позивач) та Державним підприємством "Чечельницьке лісове господарство" (Замовник, відповідач) укладено Договір про закупівлю товарів №25ПК-3824/20 (Договір), відповідно до п.1.1. якого Учасник приймає на себе зобов`язання передати Замовнику у власність Газове паливо ДК 021:2015 (CPV:2008) - 09130000-9- Нафта і дистиляція (бензин А-92, бензин А-95, дизельне паливо) (Товар) на загальну суму 1 276 000,00 грн з ПДВ.

Продаж товару здійснюється відповідно до Закону України "Про публічні закупівлі" від 25.12.2015 №922-VIII. Відпуск Товару з АЗС здійснюється через паливні картки (талони) на отримання товару відповідно до "Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами", затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1442 від 20.12.1997 (п.п. 1.2., 1.3. Договору).

Відповідно до п. 2.1. Договору Товар вважається переданим Учасником і прийнятим Замовником по кількості і якості з моменту фактичного отримання Товару згідно умов Договору.

Згідно з п.п. 4.1., 4.2. Договору оплата Товару здійснюється Замовником в національній валюті України в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на рахунок Учасника. Замовник зобов`язаний сплатити вартість Товару протягом 30 календарних днів з моменту отримання рахунку та накладних на Товар.

Пунктом 5.1. Договору визначено строк поставки товарів до 31.12.2020 р.

Відповідно до п. 4.5. Договору Продавець, протягом строку дії Договору, зобов`язується передавати Покупцю Товар у власність окремими партіями, кількість, асортимент та вартість яких в кожному випадку визначається в видаткових накладних на партію Товару. Максимально допустима сума заборгованості Покупця за Товар, який передається Продавцем Покупцеві на умовах після оплати не може перевищувати 50000,00 грн в т.ч. ПДВ.

У разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов`язання при закупівлі товарів за бюджетні кошти Учасник сплачує Замовнику штрафні санкції (пеню) у розмірі 0,1 відсоток вартості товарів, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30-ть днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної вартості товарів (п. 7.3.1. Договору).

За умовами п.п.10.1., 10.2. Договору останній вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та діє до 31.12.2020 р.

Водночас між сторонами 24.02.2020 р. було укладено додаткові угоди №№ 1,2,3,4,5,6 якими змінили ціну договору, крайньою на 1 027 989,13 грн у тому рахунку ПДВ.

Згідно з Актом прийому-передачі паливних карток від 24.02.2020 р. до Договору відповідачем отримано від позивача у користування паливні картки в кількості 6 шт.

Як підтверджується наявними у матеріалах справи обопільно підписаними сторонами накладними на відпуск товарів, за період з лютого по листопад 2020 на виконання умов Договору позивачем передано відповідачу Товар на загальну суму 118 322,38 грн з ПДВ, за який останній розрахувався частково в сумі 92 866,00 грн відповідно до банківських виписок по рахунку позивача.

Відтак несплаченим залишається вартість Товару в сумі 25 456,38 грн, яку заявлено позивачем до стягнення як основний борг. При цьому, окрім суми основного боргу, внаслідок прострочення виконання зобов`язання позивачем нараховано та заявлено до стягнення 393,35 грн - пені та 98,33 грн - 3% річних.

Окремо слід зазначити, що позивач звертався до відповідача із вимогою вих. №34 від 16.12.2020 щодо оплати основного боргу.

У відповідь на вказану вимогу листом вих.№10 від 18.01.2021 відповідач підтвердив наявність заборгованості у заявленій позивачем сумі та зазначив про відсутність належного фінансування на її погашення.

Окрім того, сторонами обопільно підписано та скріплено печатками акт звірки взаємних розрахунків за період з 24.02.2020 по 16.12.2020, яким підтверджується наявність у Державного підприємства "Чечельницьке лісове господарство" боргу в сумі 25 456,38 грн.

З огляду на встановлені обставини, суд враховує таке.

За своєю правовою природою правовідносини в межах даного спору врегульовано положеннями глави 54 Цивільного кодексу України (ЦК України), враховуючи укладений між Приватним підприємством "ОККО КОНТРАКТ" та Державним підприємством "Чечельницьке лісове господарство" Договір №25ПК-3824/20 про закупівлю товарів від 24.02.2020 р.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Як передбачено п. 2 ч. 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (ст.632 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 538 ЦК України у разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

В силу положень ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як встановлено статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, ст. 193 Господарського кодексу України (ГК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України, ч.7 ст. 193 ГК України).

Відповідно до ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Як підтверджується матеріалами справи відповідачем в порушення прийнятих на себе зобов`язань за Договором не було здійснено оплати вартості отриманого за договором Товару на суму 25 456,38 грн, доказів протилежного матеріали справи не містять та відповідачем не надано. При цьому підписання акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір, свідчить про визнання особою боргу, що узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 03.07.2019 р. по справі №187/789/17.

Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову в частині стягнення 25 456,38 грн основного боргу.

Окрім суми основного боргу позивач просить стягнути з відповідача 393,35 грн - пені та 98,33 грн - 3% річних за період з 31.12.2020 р. по 15.02.2021 р.

Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Частиною 1 ст. 230 ГК України встановлено, що у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання, він зобов`язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, пеня, штраф).

Відповідно до ст. 549 ЦК України - неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч.1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

За приписами ч.6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 7.3.1. Договору сторони погодили, що у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов`язання при закупівлі товарів за бюджетні кошти Учасник сплачує Замовнику штрафні санкції (пеню) у розмірі 0,1 відсоток вартості товарів, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення.

Разом з тим ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "LІGA 360" здійснений позивачем розрахунок пені та 3% річних за період прострочення з 31.12.2020 по 15.02.2021 на суму 25 456,38 грн, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених до стягнення сум.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч. 2 ст. 14 ГПК України).

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судом кожній стороні була надана розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, в т.ч. подати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, скористатись іншими процесуальними правами.

Всупереч наведеним вище нормам відповідач не подав до суду жодних доказів в спростування позовних вимог позивача, в т.ч. доказів погашення заборгованості.

Згідно з ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Водночас суд зауважує, що в прохальній частині позовної заяви № (вх. № канц. 137/21 від 16.02.2021 р.) представником позивача зазначено про стягнення 26 490,80 грн основного боргу, 644,42 грн пені, 229,10 грн інфляційних нарахувань та 160,90 грн 3 % річних. При цьому, позовні вимоги підтверджуються в наступному розмірі: 25 456,38 грн сума основного боргу, 393,35 грн пеня, 98,33 грн 3 % річних, як наслідок суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Витрати на сплату судового збору покладаються на відповідача в силу приписів ст.129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 79, 80, 86, 91, 113, 118, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Чечельницьке лісове господарство" (вул. Паркова, б.18, смт Чечельник, Вінницька область, 24800; ) на користь Приватного підприємства "ОККО КОНТРАКТ" (вул. Набережно-Хрещатицька, 15-17/18, м. Київ, 04070; ) 25 456,38 грн - основного боргу; 393,35 грн - пені; 98,33 грн - 3% річних та 2139,93 грн - витрат на сплату судового збору.

3. В решті позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Згідно з приписами ч.1 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

6. Відповідно до положень ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

7. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, а також на відповідні адреси електронної пошти: ; .

Повне рішення складено 16 квітня 2021 р.

Суддя Яремчук Ю.О.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. Набережно-Хрещатицька, 15-17/18, м. Київ, 04070)

3 - відповідачу (вул. Паркова, б. 18, смт. Чечельник, Вінницька обл., 24800)