ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" березня 2021 р. Справа № 911/2166/20

Господарський суд Київської області у складі судді Щоткіна О.В., за участю секретаря судового засідання Литовки А.С., розглянув матеріали справи

за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кофе-Ленд»

до фізичної особи-підприємця Панченко Ольги Іванівни

про стягнення 62600,00 грн

та за зустрічним позовом фізичної особи-підприємця Панченко Ольги Іванівни

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кофе-Ленд»

про визнання недійсним договору

за участю представників

позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом): Войцех В.І. - представник, довіреність від 26.05.2020; Кравченко Р.М. - адвокат, довіреність від 16.12.2019;

відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом): Панченко О.І.; Таранова Н.В. - адвокат, ордер серії ВН від 1016598.

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Київської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Кофе-Ленд» (далі - ТОВ «Кофе-Ленд») з позовом до фізичної особи-підприємця Панченко Ольги Іванівни (далі - ФОП Панченко О.І.) про стягнення 62600,00 грн, з яких: 600,00 грн основного боргу з орендної плати за користування кавовим автоматом, 5000,00 грн штрафу за порушення грошового зобов`язання та 57000,00 грн за порушення строків повернення кавового автомату.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що між ТОВ «Кофе-Ленд» та ФОП Панченко О.І. 01.11.2017 укладено договір суборенди № 1085, на виконання умов якого позивачем було передано відповідачу в користування кавовий автомат відновною вартістю 57000,00 грн.

За твердженнями позивача, відповідачем неодноразово було допущено порушення зобовязань зі сплати орендної плати (прострочення строків оплати), у зв`язку з чим ТОВ «Кофе-Ленд», скориставшись порядком, визначеним п. 8.1. вказаного договору, 06.02.2020 направило на адресу ФОП Панченко О.І. повідомлення про відмову від договору суборенди з вимогою повернути позивачу кавовий автомат і сплатити існуючу заборгованість.

У зв`язку з порушенням відповідачем строку повернення кавового автомату та несплатою у повному обсязі орендних платежів, позивач звернувся з позовом до суду про стягнення основної заборгованості, штрафу за прострочення грошового зобов`язання, а також штрафу у розмірі відновної вартості орендованого майна.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 03.08.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (без виклику учасників справи).

Через канцелярію суду 20.08.2020 від ФОП Панченко О.І. надійшов відзив на позовну заяву, у якому стверджується про те, що доводи позивача є безпідставними, недоведеними, а позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Обгрунтовуючи заперечення проти позову, ФОП Панченко О.І., зокрема зазначає, що у договорі суборенди № 1085 від 01.11.2017 вказано, що його укладено відповідно до умов договору оренди № 170302 від 02.02.2016, який укладено між ТОВ «Кофе-Ленд» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Нестле Україна» (далі - ТОВ «Нестле Україна»), проте, зі слів ФОП Панченко О.І., такий договір оренди їй позивачем не надавався. Водночас відповідач зауважує, що у позові міститься посилання на інший договір, на підставі якого, на думку позивача, кавова машина перебувала у його користуванні на момент укладення договору суборенди, а саме - договір оренди № 170302 від 01.02.2016. Таким чином ФОП Панченко О.І. звертає увагу на те, що дата договору оренди, на підставі якого укладено договір суборенди, відрізняється від дати договору, на який посилається позивач у своїй позовній заяві.

Також ФОП Панченко О.І. посилається на те, що на момент укладення договору суборенди у позивача не було згоди власника майна (наймодавця) на передачу такого майна у користування, а також зауважує на те, що строк дії договору суборенди № 1085 від 01.11.2017 перевищує строк дії договору оренди, на підставі якого укладено зазначений договір суборенди.

Крім того, на думку відповідача, ТОВ «Кофе-Ленд» порушено порядок дострокового розірвання договору, а вимоги позивача про стягнення штрафу у розмірі відновної вартості майна не можуть бути застосовані, оскільки ФОП Панченко О.І. не була повідомлена про дострокове припинення дії договору.

Через канцелярію суду 08.09.2020 ТОВ «Кофе-Ленд» подано відповідь на відзив, у якому позивач, зокрема, зазначає, що зазначення у договорі суборенди № 1085 від 01.11.2017 дати договору оренди № 170302 - 02.02.2016 замість 01.02.2016 - є технічною помилкою, допущеною під час складання тексту договору суборенди № 1085 та жодним чином не відміняє наявність договірних відносин між ТОВ «Кофе-Ленд» і ТОВ «Нестле Україна» й не впливає на правомірність передачі позивачем майна в суборенду відповідачеві.

Позивач стверджує, що дотримався погодженого з відповідачем та передбаченого договором суборенди № 1085 від 01.11.2017 порядку одностороннього розірвання вказаного договору шляхом надіслання 06.02.2020 відповідачеві відповідного повідомлення. На думку позивача, факт надсилання такого повідомлення є доказом розірвання договору суборенди.

Також позивач зазначив, що ТОВ «Кофе-Ленд» під час складання та подання позовної заяви помилково не було додано до позову додаткову угоду № 2 від 30.12.2016 до договору оренди № 170302 від 01.02.2016, відповідно до якої строк дії договору оренди № 170302 від 01.02.2016 було продовжено до 31.12.2017, з огляду на що позивач долучив копію такої додаткової угоди до відповіді на відзив.

Через канцелярію суду 18.09.2020 від ФОП Панченко О.І. надійшли заперечення на позовну заяву та клопотання про призначення судової експертизи. Разом з тим ФОП Панченко О.І. подано зустрічну позовну заяву про визнання недійсним договору суборенди № 1085 від 01.11.2017, укладеного між ТОВ «Кофе-Ленд» та ФОП Панченко О.І. та клопотання про поновлення строку на подання зустрічного позову.

В обгрунтування підстав зустрічного позову ФОП Панченко О.І. посилається на те, що строк дії оспорюваного договору перевищив строк дії договору оренди, укладеного між ТОВ «Нестле Україна» (орендодавцем) та ТОВ «Кофе-Ленд» (орендарем), на підставі якого укладався договір суборенди № 1085 від 01.11.2017. Крім того, на переконання позивача за зустрічним позовом, ТОВ «Кофе-Ленд» укладено договір суборенди з ФОП Панченко О.І. без отримання письмової згоди орендодавця - ТОВ «Нестле Україна». У зв`язку з цим ФОП Панченко О.І. вважає, що договір суборенди є недійсним, оскільки зміст такого правочину суперечить вимогам ст. 774 Цивільного кодексу України.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 25.09.2020 клопотання ФОП Панченко О.І. про поновлення строку на подання зустрічного позову задоволено; поновлено ФОП Панченко О.І. строк на подання зустрічної позовної заяви; вказану зустрічну позовну заяву залишено без руху та зазначено недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення.

Через канцелярію суду 19.10.2020 від ФОП Панченко О.І. надійшов супровідний лист на виконання ухвали суду від 25.09.2020 про залишення зустрічної позовної заяви без руху.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 20.10.2020 прийнято зустрічний позов ФОП Панченко О.І. до ТОВ «Кофе-Ленд» про визнання недійсним договору до спільного розгляду з первісним позовом; вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом; розгляд справи № 911/2166/20 вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 16.11.2020.

У підготовчому засіданні 16.11.2020 судом розглядалось клопотання ФОП Панченко О.І. про призначення судової експертизи.

Так, ФОП Панченко О.І. заявила про призначення у справі судової технічної експертизи документа, а саме: оригіналу додаткової угоди № 2 від 30.12.2016 до договору оренди № 170302 від 01.02.2016, проведення якої доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, у зв`язку з чим витребувати у ТОВ «Кофе-Ленд» оригінал вказаного документа. На вирішення експерта ФОП Панченко О.І. просить суд поставити наступні питання: 1) чи є ознаки монтажу, допечаток в наданій для дослідження додатковій угоді № 2 від 30.12.2016 до договору оренди № 170302 від 01.02.2016? 2) чи відповідає давність виконання усіх сторінок додаткової угоди № 2 від 30.12.2016 до договору оренди № 170302 від 01.02.2016 вказаній на ній даті? 3) чи створений документ пізніше 2016 року?

Обгрунтовуючи клопотання про призначення судової експертизи, ФОП Панченко О.І. зазначає, що вказана додаткова угода викликає сумніви щодо її справжності та моменту її виготовлення, оскільки до позовної заяви така додаткова угода не надавалась, посилання на неї у тексті позовної заяви також відсутні. Також, як вказує ФОП Панченко О.І., у зазначеному документі відсутні підписи та печатки на першій сторінці додаткової угоди, наявність яких унеможливлювала б заміну окремих сторінок на інші за змістом через деякий час після підписання.

Крім того, зі слів ФОП Панченко О.І., вказана додаткова угода не надавалась їй на момент укладення договору суборенди, про її існування відповідач за зустрічним позовом дізналась лише після отримання від ТОВ «Кофе-Ленд» відповіді на відзив.

Присутній у підготовчому засіданні представник ТОВ «Кофе-Ленд» заперечував проти задоволення клопотання про призначення судової експертизи з огляду на його необґрунтованість. На думку представника позивача за первісним позовом, обставини укладення та дійсності додаткової угоди № 2 від 30.12.2016 можливо установити без призначення судової експертизи.

Розглянувши у підготовчому засіданні клопотання ФОП Панченко О.І. про призначення судової експертизи та заслухавши усні пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання, виходячи з такого.

Частиною 1 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) встановлено, що суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Судова експертиза повинна призначатися лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

На думку суду, відповідачем за первісним позовом не обґрунтовано необхідності та доцільності призначення судової експертизи з огляду на предмет доказування у даній справі. Крім того ФОП Панченко О.І. не навела обставин, які будуть встановлювати чи спростовувати обставини, що входять до предмета доказування у справі та є такими, що викликають сумнів і потребують спеціальних знань.

Наведені в якості обґрунтувань необхідності призначення судової експертизи твердження ФОП Панченко О.І. про наявність сумнівів щодо справжності додаткової угоди у зв`язку з тим, що така угода не надавалась їй під час укладення договору суборенди, , не можуть бути взяті судом до уваги. Суд вважає, що ФОП Панченко О.І. не була позбавлена можливості ознайомитись зі змістом додаткової угоди як до моменту укладення договору суборенди, так і після його укладення.

Інших обґрунтованих підстав необхідності призначення у справі судової експертизи клопотання ФОП Панченко О.І. не містить.

Зважаючи на те, що в рамках підготовчого провадження у суду не виникало питань, які потребують спеціальних знань, господарський суд в змозі самостійно надати оцінку всім доказам, які містяться в матеріалах справи та мають суттєве значення для вирішення спору, суд відмовив у задоволенні клопотання ФОП Панченко О.І. про призначення судової експертизи у зв`язку з його необґрунтованістю та недоцільністю.

Через канцелярію суду 16.11.2020 від ТОВ «Кофе-Ленд» надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, у якому відповідач за зустрічним позовом заперечує проти позовних вимог ФОП Панченко О.І., вважаючи їх безпідставними та незаконними, виходячи з такого.

Мотивуючи свої заперечення проти зустрічного позову, відповідач за зустрічним позовом, зокрема, стверджує про те, що на момент укладення договору суборенди № 1085 від 01.11.2017 його строк не перевищував строк дії договору оренди № 170302 від 01.02.2016, з урахуванням додаткової угоди № 2 від 30.12.2016, якою продовжено строк дії договору оренди, а отже, як вважає відповідач за зустрічним позовом, зміст спірного договору не суперечить ч. 2 ст. 774 Цивільного кодексу України.

На спростування твердження ФОП Панченко О.І. щодо відсутності письмової згоди орендодавця на передачу майна в суборенду, ТОВ «Кофе-Ленд» посилався на те, що такою письмовою згодою орендодавця на передачу майна орендарем в суборенду є Форма установки/зняття кавового автомату. Зі слів відповідача за зустрічним позовом, така форма письмової згоди орендодавця на передачу майна в суборенду була погоджена сторонами договору оренди № 17032 від 01.02.2016. Водночас ТОВ «Кофе-Ленд» зауважує на те, що чинне законодавство України не містить обов`язкової форми такої згоди, якої сторони мають беззастережно дотримуватись, а сторони договору оренди погодили між собою саме такий документ у договірному порядку.

Через канцелярію суду від ФОП Панченко О.І. надійшла відповідь на відзив, у якому позивач за зустрічним позовом вважає, що викладені у відзиві ТОВ «Кофе-Ленд» доводи не спростовують обставин та правового обгрунтування, яке міститься у зустрічному позові.

Через канцелярію суду 11.01.2021 ТОВ «Кофе-Ленд» подано заперечення на відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву.

З метою вирішення питань, визначених ч. 2 ст. 182 ГПК України, підготовче засідання неодноразово відкладалось, строк підготовчого провадження продовжувався на тридцять днів, про що 07.12.2020 судом постановлено ухвалу.

Через канцелярію суду 18.01.2021 від ФОП Панченко О.І. надійшла зустрічна позовна заява від 15.01.2021 про визнання недійсним договору суборенди № 1085 від 01.11.2017, укладеного між ТОВ «Кофе-Ленд» та ФОП Панченко О.І.

На підставі ухвали Господарського суду Київської області від 19.01.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 08.02.2021.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 25.01.2021 відмовлено у прийнятті до спільного розгляду з первісним позовом зустрічної позовної заяви ФОП Панченко О.І. від 15.01.2021 до ТОВ «Кофе-Ленд» про визнання недійсним договору.

Через канцелярію суду 08.02.2021 ФОП Панченко О.І. подано заяву (в порядку ст. 129 ГПК України) про стягнення з ТОВ «Кофе-Ленд» судових витрат.

У судових засіданнях 22.02.2021 та 01.03.2021 представником ФОП Панченко О.І. заявлялись клопотання про долучення до матеріалів справи доказів на підтвердження розміру понесених судових витрат. Зазначені клопотання судом було задоволено та відповідні докази залучені до матеріалів справи.

У судових засіданнях 08.02.2021 та 22.02.2021 судом заслухано вступні слова представників сторін, здійснено з`ясувавши обставин, на які посилаються сторони, досліджено в порядку статей 209-210 Господарського процесуального кодексу України докази у справі.

Після закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами у судовому засіданні 01.03.2021 судом вирішено перейти до судових дебатів. Представники сторін виступили із заключними словами, посилаючись на обставини і докази досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 ГПК України, суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Після виходу з нарадчої кімнати, відповідно до ст. 240 ГПК України, 01.03.2021 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги за первісним та зустрічним позовами, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Між ТОВ «Кофе-Ленд» (орендодавець) та ФОП Панченко О.І. (суборендар) 01.11.2017 укладено договір суборенди № 1085 (далі - договір № 1085), відповідно до п. 1.1. якого орендодавець зобов`язується передати суборендарю, а суборендар зобов`язується прийняти у строкове платне користування (суборенду) Кавові автомати та/або Автомати та/або Кавомолку (надалі по тексту - орендоване майно) та своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату відповідно до умов цього договору.

Пунктом 1.3. договору № 1085 обумовлено, що повний перелік орендованого майна, що передається за цим договором в суборенду, визначення його ознак (найменування, модель, номери та інші характеристики, а також найменування, тип Додаткового обладнання) зазначаються в акті передачі орендованого майна в суборенду (надалі по тексту - акт передачі орендованого майна).

Цей договір укладений у відповідності до умов Договору оренди № 170302 від 02.02.2016 (надалі по тексту - договір оренди), що укладений між орендодавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Нестле Україна» (п. 1.5. договору № 1085).

Згідно з п. 2.1. договору № 1085 передача орендованого майна в суборенду здійснюється у відповідності до умов цього договору та на підставі акту передачі орендованого майна, який підписується повноважними представниками сторін та скріплюється печатками (за наявності).

Якщо інше не передбачено умовами цього договору, повернення орендованого майна здійснюється на адресу вказану у п. 5.1.7., за рахунок суборендаря в комплектації, цілісності та стані, в якому орендоване майно було отримано, з врахуванням його амортизації, про що складається акт повернення орендованого майна, який підписується повноважними представниками сторін та скріплюється печатками (за наявності) (п. 2.3. договору № 1085).

У разі закінчення терміну дії цього договору чи дострокового припинення його дії з будь-яких підстав, суборендар зобов`язується повернути орендоване майно протягом 5 (п`яти) календарних днів з моменту закінчення терміну дії цього договору або з моменту дострокового припинення дії цього договору в порядку та на умовах, визначених в п. 2.3. цього договору (п. 2.4. договору № 1085).

Розмір орендної плати за користування орендованим майном встановлений у додатку № 3 до цього договору (п. 3.1. договору № 1085).

Незалежно від результатів господарської діяльності суборендар щомісячно зобов`язаний сплачувати орендодавцю орендну плату за користування (суборенду) орендованим майном шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок орендодавця до 5 (п`ятого) числа кожного місяця за місяць, за який проводиться оплата. Обов`язок внесення суборендарем орендної плати наступає з дати підписання сторонами цього договору акту передачі орендованого майна (п. 3.2. договору № 1085).

У пункті 7.2. договору №1085 зазначено, що за порушення грошового зобов`язання суборендар на вимогу орендодавця зобов`язаний сплатити, зокрема, одноразовий штраф в розмірі 5000,00 грн.

Відповідно до п. 7.6. договору № 1085, у випадку порушення суборендарем строків повернення орендованого майна орендодавцю, суборендар сплачує на користь орендодавця штраф у розмірі відновної вартості орендованого майна, зазначеній в акті приймання-передачі, який є невід`ємною частиною цього договору.

Цей договір може бути достроково припинений за згодою сторін, а також у випадках, передбачених чинним законодавством України. Одна зі сторін має право розірвати цей договір, попередивши іншу сторону про це за 30 календарних днів до дати розірвання. Орендодавець вправі в односторонньому порядку відмовитися від виконання цього договору, а договір буде вважатися, відповідно, розірваним, за умови попереднього повідомлення суборендаря про таку відмову за 5 (п`ять) календарних днів до розірвання цього договору, у випадку неодноразового невиконання або неналежного виконання суборендарем своїх зобов`язань за цим договором (п. 8.1. договору № 1085).

За умовами п. 9.5., 9.6. договору № 1085 даний договір діє до 31.12.2017 й набуває чинності з моменту його підписання сторонами. У випадку, якщо суборендар продовжує користуватися орендованим майном та опціями після закінчення терміну дії цього договору при відсутності заперечень з боку орендодавця, цей договір вважається пролонгованим на тих же умовах на той же строк.

Відповідно до акта приймання передачі від 21.11.2017, який є невід`ємною частиною договору № 1085, орендодавець передав, а суборендар прийняв у строкове платне користування наступне орендоване майно із зазначенням погодженої сторонами відновної вартості такого орендованого майна: Nescafe Alegria combi with LB 9G, серійний номер 2, ринковою вартістю на момент передачі - 57000,00 грн.

У додатку № 3 до договору № 1085 вказано, що орендна плата за користування кавовим автоматом Nescafe Alegria combi А860 with LB 9G (далі - кавовий автомат) на місяць становить: 250,00 грн, ПДВ - 50,00 грн, всього з ПДВ - 300,00 грн.

Для сплати орендної плати за користування кавовим автоматом орендодавець виставляв суборендареві першого числа кожного місяця відповідний рахунок-фактуру. За період з листопада 2017 року по січень 2020 року ТОВ «Кофе-Ленд» виставлено рахунків-фактур для оплати на загальну суму в розмірі 7900,00 грн.

У період з 27.12.2017 по 31.01.2020 суборендарем сплачено на користь орендодавця орендну плату за користування кавовим автоматом в загальному розмірі 7300,00 грн, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями банківських виписок по рахунку ТОВ «Кофе-Ленд».

Як зазначає позивач за первісним позовом, оскільки ФОП Панченко О.І. неодноразово допускала прострочення сплати орендних платежів та неодноразово не виконала зобов`язання зі сплати орендної плати, передбачене п. 3.2. договору № 1085, ТОВ «Кофе-Ленд», скориставшись порядком, визначеним п. 8.1. договору № 1085, 06.02.2020 направило ФОП Панченко О.І. повідомлення про відмову від договору суборенди з вимогою повернути на користь ТОВ «Кофе-Ленд» кавовий автомат та сплатити існуючу заборгованість з орендної плати.

У вказаному повідомленні ТОВ «Кофе-Ленд» звертає увагу, що у разі невиконання вимог до 12.02.2020, керуючись п. 5.1.7. договору № 1085 орендодавець в односторонньому порядку приймає рішення щодо зняття автоматів з місць установки.

На підтвердження направлення повідомлення від 06.02.2020 про відмову від договору позивач за первісним позовом долучив до позовної заяви копії опису вкладення у лист № 855 від 06.02.2020, накладної № 855 від 06.02.2020 та фіскального чеку про сплату послуг поштового зв`язку.

Зважаючи на те, що повідомлення про відмову від договору № 1085 надіслано на адресу ФОП Панченко О.І. 06.02.2020, ТОВ «Кофе-Ленд» вважає, що відповідний договір є розірваним 11.02.2020 і відповідач за первісним позовом була зобов`язана повернути кавовий автомат до 16.02.2020 включно.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Кофе-Ленд» в односторонньому порядку складено та підписано акт повернення орендованого майна від 18.03.2020, який є невід`ємною частиною договору № 1085.

У подальшому ТОВ «Кофе-Ленд» звернулось до ФОП Панченко О.І. з претензією від 19.02.2020, у якій просило сплатити 600,00 грн заборгованості з орендної плати та попередило, що у разі несплати заборгованості їй будуть нараховані, передбачені договором № 1085, штрафні санкції, зокрема, одноразовий штраф у сумі 5000,00 грн та 57000,00 грн штрафу за невиконання вимог повідомлення від 06.02.2020 про розірвання вказаного договору. Зазначена претензія від 19.02.2020 вручена ФОП Панченко О.І. 28.02.2020, що підтверджується долученою до позовної заяви копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 440.

Звертаючись до суду з первісним позовом, ТОВ «Кофе-Ленд» зазначає, що у зв`язку з порушенням ФОП Панченко О.І. своїх зобов`язань за договором № 1085 зі сплати орендної плати за користування кавовим автоматом та своєчасного повернення кавового автомату, у позивача за первісним позовом відповідно до умов договору № 1085 та норм чинного законодавства виникло право на стягнення з відповідача за первісним позовом: суми основного боргу з оплати орендних платежів за користування кавовим автоматом у сумі 600,00 грн; штрафних санкцій у вигляді одноразового штрафу в розмірі 5000,00 грн за невиконання та неналежне виконання відповідачем за первісним позовом зобов`язання зі сплати орендної плати; штрафу в розмірі 57000,00 грн за порушення строків повернення кавового автомату позивачеві за первісним позовом.

В свою чергу ФОП Панченко О.І. звернулась до господарського суду із зустрічним позовом, відповідно до якого вважає, що договір № 1085 суперечить вимогам ст. 774 Цивільного кодексу України, оскільки строк дії оспорюваного договору перевищив строк дії договору оренди, укладеного між ТОВ «Нестле Україна» (орендодавцем) та ТОВ «Кофе-Ленд» (орендарем), на підставі якого укладався договір № 1085. Крім того, на переконання позивача за зустрічним позовом, ТОВ «Кофе-Ленд» укладено договір суборенди з ФОП Панченко О.І. без отримання письмової згоди орендодавця - ТОВ «Нестле Україна».

Майново-господарські зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають на підставі договорів (ст. 179 Господарського кодексу України) і сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору (ст. 627 Цивільного кодексу України).

Відносини сторін за правовою природою є такими, що виникли з договору найму (оренди). Згідно з ч. 1 ст. 759, ч. 1 ст. 761, ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Право передання майна у найм має власник речі, або особа, якій належать майнові права. За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Судом встановлено, що 01.02.2016 між ТОВ «Нестле Україна» (орендодавець) та ТОВ «Кофе-Ленд» (орендар) укладено договір оренди № 170302 (далі - договір № 170302), відповідно до п. 1.1. якого орендодавець зобов`язується передати орендарю, а орендар зобов`язується прийняти у строкове платне користування (оренду) кавові автомати та/або автомати та/або кавомолку та своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату, відповідно до умов цього договору.

Згідно з п. 1.3. договору № 170302 повний перелік орендованого майна, що передається за цим договором в оренду, визначення його ознак (найменування, модель, номери та інші характеристики, а також найменування, тип додаткового обладнання) зазначаються в акті передачі орендованого майна). Форма акту передачі орендованого майна передбачена додатком № 5 до договору.

За умовами п. 2.1. договору № 170302 передача орендованого майна в оренду здійснюється у відповідності до договору та на підставі акту передачі орендованого майна, який підписується повноважними представниками сторін та скріплюється печатками, при цьому орендоване майно відображається в балансі орендодавця.

Підпунктом 5.1.13. договору № 170302 обумовлено, що орендар зобов`язаний укладати виключно за письмовою згодою орендодавця, договори суборенди орендованого майна.

Відповідно до п. 10.5. договору № 170302 останній набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до 31.12.2016, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами зобов`язань по даному договору.

Між ТОВ «Нестле Україна» та ТОВ «Кофе-Ленд» 30.12.2016 укладено додаткову угоду № 2 до договору № 170302, відповідно до п. 1 якої продовжили дію вказаного договору і відповідно виклали п. 10.5. в наступній редакції: « 10.5. Даний договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до 31.12.2016, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами зобов`язань по даному договору».

Згідно з актом передачі орендованого майна від 19.10.2017 № 128-М до договору № 170302 ТОВ «Нестле Україна» передано, а ТОВ «Кофе-Ленд» прийнято, у тому числі кавовий автомат Nescafe Alegria combi А860 with LB 9G (заводський номер 2).

Судом установлено, що у пункті 1.5. договору суборенди № 1085 вказано, що останній укладено відповідно до умов договору оренди № 170302 від 02.02.2016. Водночас, за твердженнями позивача за первісним позовом, договір № 1085 було укладено з ФОП Панченко О.І. саме на підставі договору оренди № 170302, датованого 01.02.2016, а зазначення у договорі № 1085 умови про те, що його укладено відповідно до умов договору оренди № 170302, датованого 02.02.2016, - є технічною помилкою.

Враховуючи те, що ФОП Панченко О.І. наведені твердження ТОВ «Кофе-Ленд» жодним чином не спростовано, суд вважає, що договір суборенди № 1085 укладено на підставі договору оренди № 170302 від 01.02.2016.

Відповідно до ч. 1 ст. 761 Цивільного кодексу України право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права.

Передання наймачем речі у користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 774 Цивільного кодексу України).

Таким чином приписи чинного законодавства України та положення підпункту 5.1.13. договору № 170302 містять умову щодо передачі спірного майна ТОВ «Кофе-Ленд», як орендарем, в суборенду за письмовою згодою орендодавця - ТОВ «Нестле Україна».

У якості доказу, який, на думку ТОВ «Кофе-Ленд», підтверджує надання ТОВ «Нестле Україна» письмової згоди на передачу спірного кавового автомату в суборенду, позивач за первісним позовом посилається на документ з назвою «Форма установки/снятия кофейного аппарата».

У зазначеному документі відображено відомості про установку 21.11.2017 відповідачеві за первісним позовом відповідного кавового автомату за адресою: Вишгородський р-н, с. Катюжанка, вул. Шевченка, продуктовий магазин. Вказана Форма установки/зняття кавового автомату містить підпис директора ТОВ «Кофе-Ленд» та його печатку, у графі «Представник Нестле» міститься підпис особи Таранушенко Є.І.

До позовної заяви також долучено інший примірник Форми установки/зняття кавового автомату, в якому міститься інформація про зняття 18.03.2020 кавового автомату з місця його установки та який підписано тими ж самими особами.

На думку суду, вказана Форма установки/зняття кавового автомату не може вважатись письмовим дозволом орендодавця на укладення договору суборенди в розумінні підпункту 5.1.13. договору № 170302.

Підпис невідомої особи у графі «Представник Нестле» Таранушенко Є.І. не свідчить про те, що вказана особа є представником ТОВ «Нестле Україна» та уповноважена від імені орендодавця надавати дозвіл на передачу майна в суборенду.

Крім того, ані підпункт 5.1.13. договору № 170302, ані інші положення вказаного договору, не містять посилання на такий документ як «Форма установки/зняття кавового автомату», яким би підтверджувався факт надання письмового дозволу орендодавця на передачу відповідного майна орендарем у суборенду.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про наявність обставин передачі спірного кавового автомату відповідачеві за первісним позовом без відповідної згоди, всупереч волі власника та умов договору оренди № 170302 від 01.02.2016, укладеного між ТОВ «Нестле Україна» та ТОВ «Кофе-Ленд».

Згідно з ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Підставою недійсності правочину, у відповідності до ст. 215 Цивільного кодексу України, є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Підсумовуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що наявні підстави для визнання недійсним договору суборенди № 1085 від 01.11.2017 на підставі ст. 203, ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України, як такого, що укладений всупереч вимогам ч. 1 ст. 774 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Звертаючись до суду з первісним позовом, ТОВ «Кофе-Ленд» заявило до стягнення з ФОП Панченко О.І. 600,00 грн орендної плати, не сплаченої за користування кавовим автоматом у грудні 2019 року та у січні 2020 року.

Як встановлено судом, позивачем за первісним позовом з його боку були виконані умови недійсного договору та передано кавовий автомат за договором № 1085 в користування відповідачу за первісним позовом. Відповідач за первісним позовом з 21.11.2017 фактично користувалась вказаним майном та сплачувала орендну плату, що визнається сторонами. Акт про повернення кавового автомату складено 18.03.2020, майно повернуто з користування у належному стані, що також було підтверджено представниками позивача за первісним позовом під час розгляду справи по суті.

Згідно ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, вважається таким з моменту його вчинення (ч. 1 ст. 236 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 2 ст. 208 Господарського кодексу України у разі визнання недійсним зобов`язання з інших підстав кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні все одержане за зобов`язанням, а за неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість грошима, якщо інші наслідки недійсності зобов`язання не передбачені законом.

Враховуючи те, що користування відповідачем за первісним позовом орендованим майном за недійсним договором в період з 21.11.2017 по 18.03.2020 вже відбулося, фактичне користування майном зобов`язує орендаря оплатити все ним отримане (відшкодувати вартість того, що одержано), у даному випадку - оплатити суму коштів за певне благо, яке виражається у користуванні майном на тих підставах, які фактичний орендар бажав отримати для себе укладаючи договір. Як наслідок, відповідач за первісним позовом зобов`язана відшкодувати фактичну вартість за користування кавовим автоматом.

Факт наявності боргу у ФОП Панченко О.І. перед ТОВ «Кофе-Ленд» за фактичне користування кавовим автоматом в сумі 600,00 грн належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем за первісним позовом не спростований, а тому позовні вимоги в частині стягнення основного боргу у розмірі 600,00 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім суми основного боргу позивач за первісним позовом просив суд стягнути з відповідача за первісним позовом на свою користь штрафні санкції у вигляді одноразового штрафу в розмірі 5000,00 грн за невиконання та неналежне виконання відповідачем за первісним позовом зобов`язання зі сплати орендної плати, а також штрафу в розмірі 57000,00 грн за порушення строків повернення кавового автомату позивачеві за первісним позовом.

Відповідно до приписів ст. 549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою. При цьому, згідно зі ст. 547 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Беручи до уваги те, що договір № 1085, яким передбачалась можливість застосування до суборендаря вказаних вище штрафних санкцій, визнано судом недійсним, у суду відсутні підстави для задоволення вимог позивача за первісним позовом про стягнення з ФОП Панченко О.І. 5000,00 грн штрафу за невиконання та неналежне виконання зобов`язання зі сплати орендної плати, а також штрафу в розмірі 57000,00 грн за порушення строків повернення кавового автомату.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що первісний позов підлягає частковому задоволенню та з ФОП Панченко О.І. на користь ТОВ «Кофе-Ленд» підлягають до стягнення 600,00 грн заборгованості. Зустрічні позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання недійсним договору суборенди № 1085, укладеного 01.11.2017 між ТОВ «Кофе-Ленд» та ФОП Панченко О.І.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, суд керується п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, відповідно до якого судовий збір покладається, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з частковим задоволенням первісного позову з ФОП Панченко О.І. на користь ТОВ «Кофе-Ленд» підлягають до стягнення 20,15 грн судового збору, водночас витрати ФОП Панченко О.І. зі сплати судового збору в розмірі 2102,00 грн за подання зустрічного позову покладаються на ТОВ «Кофе-Ленд» у повному обсязі з огляду на задоволення зустрічного позову.

Крім того, позивач за зустрічним позовом у своїй позовній заяві просила суд стягнути з відповідача за зустрічним позовом витрати, пов`язані з прибуттям в судові засідання, які на момент ухвалення рішення складають у сумі 4048,42 грн.

Згідно з п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України однією з основних засад господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Відповідно до ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Суд зазначає, що витрати, пов`язані з прибуттям у судове засідання, не віднесені до п. 1 - 3 ч. 3 ст. 123 ГПК України, однак аналізуючи їх на предмет відповідності витратам, вказаним у п. 4 ч. 3 ст. 123 ГПК України, суд приходить до висновку, що диспозиція такого пункту пов`язує віднесення витрат учасника судового процесу до категорії «витрат, пов`язаних з розглядом справи», а відтак і до категорії «судових витрат» - їх пов`язаність з вчиненням інших «процесуальних дій».

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження понесення судових витрат, а саме витрат на прибуття представника ФОП Панченко О.І. - адвоката Таранової Наталії Вікторівни, для участі в судових засіданнях, було подано належним чином засвідчені копії проїзних документів на автобус та посадочних документів для проїзду залізничним транспортом на загальну суму 4048,42 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Таким чином суд дійшов висновку, що судові витрати позивача за зустрічним позовом, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи, які підтверджуються в розмірі 4048,42 грн, у зв`язку із задоволенням зустрічного позову, покладаються на ТОВ «Кофе-Ленд» у повному обсязі.

Керуючись ст. 73, 74, 76-80, 129, 237, 238, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Первісний позов задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Панченко Ольги Іванівни ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кофе-Ленд» (03680, м. Київ, пров. Радищева, будинок 3; ): 600 (шістсот) грн 00 коп. основного боргу та 20 (двадцять) грн 15 коп. судового збору.

3. В іншій частині первісного позову відмовити.

4. Зустрічний позов задовольнити.

5. Визнати недійсним договір суборенди № 1085, укладений 01.11.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кофе-Ленд» (03680, м. Київ, пров. Радищева, будинок 3; ) та фізичною особою-підприємцем Панченко Ольгою Іванівною ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

6. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кофе-Ленд» (03680, м. Київ, пров. Радищева, будинок 3; ) на користь фізичної особи-підприємця Панченко Ольги Іванівни ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) 2102 (дві тисячі сто дві) грн 00 коп. судового збору та 4048 (чотири тисячі сорок вісім) грн 42 коп. витрат, пов`язаних з розглядом справи.

7. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 20.04.2021.

Суддя О.В. Щоткін