РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2021Справа № 910/1005/21
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна Компанія Гіскон"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Комфорт Буд Інвест"

про стягнення 182311,22 грн.

Суддя Картавцева Ю.В.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія Гіскон» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Комфорт Буд Інвест» про стягнення 482311,22 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем зобов`язань щодо повної оплати вартості виконаних робіт за Договором № 47/Р від 08.07.2019, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача основний борг у розмірі 379780,10 грн, інфляційні втрати у розмірі 14765,21 грн, 3% річних у розмірі 15762,23 грн та пеню у розмірі 72003,68 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.02.2021 суд ухвалив: позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія Гіскон» залишити без руху; встановити позивачу спосіб усунення недоліків позовної заяви зазначити щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; встановити позивачу строк для усунення недоліків - протягом семи днів з дня вручення даної ухвали.

08.02.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

За змістом ст. 176 Господарського процесуального кодексу України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу.

Частинами 3, 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Так, з огляду на предмет позову у даній справі, ціну позову та незначну складність справи, суд визнає її такою, яку доцільно розглядати в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України , суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Так, будь-яких заяв або клопотань про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи від сторін спору до суду не надходило.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про розгляд даної справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.02.2021 суд ухвалив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін; запропонувати відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали; встановити позивачу строк для подання відповіді на відзив - протягом п`яти днів з дня отримання відзиву; встановити відповідачу строк для подання заперечень - протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив.

18.02.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог.

22.02.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про повернення надмірно сплаченого судового збору.

Розглянувши заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Частинами 2, 3 статті 252 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи у порядку спрощеного провадження не проводиться.

Ураховуючи, що клопотання про зменшення позовних вимог, у якому позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 79780,10 грн, пеню у розмірі 72003,68 грн, інфляційні втрати у розмірі 14765,21 грн та 3% річних у розмірі 15762,23 грн - подано в межах встановлених процесуальним законодавством строків, суд приймає до розгляду дану заяву позивача.

У встановлений судом строк відповідачем не подано до суду відзиву на позовну заяву позивача.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та письмові пояснення, викладені позивачем у позовній заяві, суд

ВСТАНОВИВ:

08.07.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Комформ Буд Інвест» (генпідрядник, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна Компанія Гіскон» (підрядник, позивач) було укладено Договір підряду № 47/Р на виконання робіт (далі - Договір), відповідно до п. 2.1 якого підрядник за завданням генпідрядника зобов`язується на свій ризик власними силами і засобами, з використанням власних ресурсів, у відповідності до проектної документації та умов договору, діючих будівельних норм і правил, та у визначений договором строк виконати роботи, що вказані у п. 2.2 договору на об`єкті: «Будівництво навчального корпусу, с. Віта-Поштова Києво-Святошинського району Київської області», а генпідрядник зобов`язується надати підряднику фронт робіт, проектну та робочу документацію, прийняти закінчені роботи і оплатити їх вартість у відповідності до умов договору.

Відповідно до п. 3.1 Договору сторони домовились, що загальна вартість робіт за цим договором становить суму Додатків з договірною ціною до цього договору, згідно підписаних сторонами відповідних додаткових угод до договору, і виконаних підрядником та прийнятих генпідрядником робіт на підставі актів приймання виконаних будівельних робіт по формі КБ-2В та Довідки про вартість виконаних робіт та витрат по формі КБ-3 з підтверджуючими її кошторисними розрахунками.

Оплату виконаних та прийнятих в поточному місяці робіт, генпідрядник здійснює згідно підписаних сторонами актів КБ-2В та довідки Ф№ КБ-3 за вирахуванням сум авансових платежів, протягом 10 банківських днів з моменту отримання та після підписання актів сторонами. Генпідрядник сплачує вартість лише фактично виконаних і прийнятих генпідрядником робіт та використаних при виконанні робіт матеріалів, комплектуючих виробів, обладнання відповідно до затвердженої проектної документації (п. 3.6 Договору).

Згідно з п. 4.1 Договору підрядник зобов`язується виконати роботи в строки, що встановлені в календарному графіку виконання робіт, який сторони викладають у відповідних додатковій угоді до договору, яка є невід`ємною частиною договору. Підрядник зобов`язується виконувати роботи у строки, встановлені календарним графіком виконаних робіт.

Пунктом 12.1 Договору визначено, що передача виконаних робіт за договором здійснюється щомісячно шляхом оформлення та підписання сторонами двосторонніх актів та довідки Ф№ КБ-3. Акти та довідки Ф№ КБ-3 складаються підрядником та з підписом представника технічного нагляду генпідрядника на об`єкті надаються генпідряднику в строк до 25-го числа (включно) звітного місяця. Сторони погодили, що у разі надання підрядником актів та довідок Ф№ КБ-3 з підписом представника технічного нагляду генпідрядника на об`єкті після 25-го числа звітного місяця, то роботи, що визначені в таких актах та довідках Ф№ КБ-3 приймаються генпідрядником в наступному місяці, що слідує за звітним.

Договір набуває чинності з дати укладання його сторонами, та діє до 31 грудня 2019 року (включно) але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань, а в частині взаєморозрахунків - до повного їх закінчення (п. 18.5 Договору).

Пунктом 2.2 Додаткової угоди № 1 до Договору підряду № 47/Р на виконання робіт від 08 липня 2019 р. визначено, що згідно цієї додаткової угоди договірна ціна № 1 становить: 4268843,06 грн, в т.ч. ПДВ - 711473,84 грн.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем Договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором будівельного підряду.

Відповідно до ст. 875 Цивільного кодексу України, за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта.

До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що на виконання умов Договору та Додаткової угоди № 1, підрядник виконав, а генпідрядник прийняв без жодних зауважень роботи з влаштування покрівлі на об`єкті загальною вартістю 3939780,10 грн з ПДВ, що підтверджується Актами приймання виконаних будівельних робіт по формі КБ-2В та Довідками про вартість виконаних робіт та витрат по формі КБ-3 за період вересень-жовтень 2019 року.

Позивач зазначає, що відповідачем були частково виконані зобов`язання з оплати виконаних за Договором робіт, а саме сплачено грошові кошти у розмірі 3860000,00 грн, що підтверджується довідками з обслуговуючих банків, які додано до позовної заяви та платіжними дорученнями № 2699 від 27.01.2021 та № 2716 від 03.02.2021, що додані до заяви про зменшення розміру позовних вимог.

Судом встановлено, що позивач звертався до відповідача з вимогами щодо сплати заборгованості, зокрема, Вимогою № 257 від 22.10.2020 та Вимогою № 1 від 04.01.2021, однак, зобов`язання щодо сплати заборгованості у повному обсязі відповідачем виконані не були.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає про невиконання відповідачем зобов`язань щодо повної оплати вартості виконаних робіт за Договором № 47/Р від 08.07.2019, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача основний борг у розмірі 79780,10 грн, пеню у розмірі 72003,68 грн, інфляційні втрати у розмірі 14765,21 грн та 3% річних у розмірі 15762,23 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 882 Цивільного кодексу України замовник, який одержав повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором будівельного підряду, або, якщо це передбачено договором, - етапу робіт, зобов`язаний негайно розпочати їх прийняття.

Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною (ч. 4 ст. 882 Цивільного кодексу України).

Судом було встановлено, що на виконання умов Договору та Додаткової угоди № 1, підрядник виконав, а генпідрядник прийняв без жодних зауважень роботи з влаштування покрівлі на об`єкті загальною вартістю 3939780,10 грн з ПДВ, що підтверджується Актами приймання виконаних будівельних робіт по формі КБ-2В від 30.09.2019 та від 31.10.2019 року та Довідками про вартість виконаних робіт та витрат по формі КБ-3 за період вересень-жовтень 2019 року.

Як встановлено судом, відповідач частково виконав зобов`язання з оплати виконаних за Договором робіт, а саме сплатив позивачу грошові кошти у розмірі 3860000,00 грн, що підтверджується довідками з обслуговуючих банків, які додано до позовної заяви та платіжними дорученнями № 2699 від 27.01.2021 та № 2716 від 03.02.2021, що додані до заяви про зменшення розміру позовних вимог.

Оплату виконаних та прийнятих в поточному місяці робіт, генпідрядник здійснює згідно підписаних сторонами актів КБ-2В та довідки Ф№ КБ-3 за вирахуванням сум авансових платежів, протягом 10 банківських днів з моменту отримання та після підписання актів сторонами. Генпідрядник сплачує вартість лише фактично виконаних і прийнятих генпідрядником робіт та використаних при виконанні робіт матеріалів, комплектуючих виробів, обладнання відповідно до затвердженої проектної документації (п. 3.6 Договору).

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується з нормами ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Оскільки станом на дату розгляду справи відповідачем не надано доказів повної сплати вартості виконаних робіт за Договором на суму 79780,10 грн., не надано будь-яких інших доказів у підтвердження відсутності його обов`язку зі сплати заявленої в позові заборгованості, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості у заявленому позивачем розмірі - 79780,10 грн., з огляду на що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Позивачем також заявлено до стягнення з відповідача інфляційні втрати у розмірі 14765,21 грн та 3% річних у розмірі 15762,23 грн.

Відповідно до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зазначає, що сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові. Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур`єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, який міститься у позовній заяві, судом встановлено, що вказаний розрахунок здійснено з урахуванням встановленого Договором строку оплати та здійснених відповідачем часткових оплат, визначені позивачем періоди нарахування є обґрунтованими, а розрахунок арифметично правильним, у зв`язку з чим позовні вимоги щодо стягнення інфляційних втрат у розмірі 14765,21 грн та 3% річних у розмірі 15762,23 грн підлягають задоволенню в повному обсязі.

Також позивачем заявлено до стягнення з відповідача 72003,68 грн пені через невиконання обов`язку щодо сплати вартості виконаних робіт за Договором у визначеному розмірі та у встановлені строки.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Згідно з нормами статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 14.3 Договору передбачено, що сторони домовились, що у випадку порушення встановлених договором та додатками до нього строків оплати виконаних робіт, генпідрядник сплачує підряднику, на його вимогу, пеню в розмірі 0,1% від вартості виконаних робіт за кожен день прострочення.

Перевіривши розрахунок пені за прострочення оплати за Договором за визначені позивачем у розрахунку, що доданий до позовної заяви, періоди, судом встановлено, що він ураховує встановлений у Договорі строк оплати, розрахунок відповідає вимогам чинного законодавства та є обґрунтованим, а, отже, позовні вимоги про стягнення 72003,68 грн пені підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст.ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на відповідача у зв`язку з задоволенням позову.

Керуючись ст. 74, 76-80, 129, 130, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Комфорт Буд Інвест» (03038, м. Київ, вул. Казимира Малевича, 8; ідентифікаційний код: 42095613) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія Гіскон» (02094, м. Київ, вул. Краківська, 15/17; ідентифікаційний код: 42638741) основний борг у розмірі 79780 (сімдесят дев`ять тисяч сімсот вісімдесят) грн 10 коп., пеню у розмірі 72003 (сімдесят дві тисячі три) грн 68 коп., інфляційні втрати у розмірі 14765 (чотирнадцять тисяч сімсот шістдесят п`ять) грн 21 коп., 3% річних у розмірі 15762 (п`ятнадцять тисяч сімсот шістдесят дві) грн 23 коп. та судовий збір у розмірі 2734 (дві тисячі сімсот тридцять чотири) грн 67 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.В. Картавцева