ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

21.04.2021 Справа № 917/159/21

Господарський суд Полтавської області у складі судді Безрук Т. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні

заяву (вхід. № 3878 від 09.04.2021р.) Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго"

про розстрочку виконання рішення суду від 23.03.2021р. у справі № 917/159/21, порушеної

за позовною заявою Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Полтавагаз"

до Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго"

про стягнення 6 795 809,15 грн.

За участю представника стягувача: Плескач Ю. А.;

від боржника (заявника): не з`явився

встановив:

Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства "Полтаватеплоенерго" звернулося до Господарського суду Полтавської області з заявою про розстрочку виконання рішення суду від 23.03.2021р. у справі № 917/159/21 на два роки рівними щомісячними платежами.

В обґрунтування заяви відповідач (боржник) посилається на наявність обставин, що утруднюють виконання судового рішення, зокрема, збитковість діяльності боржника, значну кредиторську та дебіторську заборгованість, економічну необґрунтованість затверджених тарифів для послуг, що надаються боржником (а.с.135-141).

Стягувач у відзиві (вхід. № 4360 від 20.04.2021) проти задоволення заяви заперечує, посилаючись на те, що скрутне фінансове становище боржника не є підставою для розстрочення виконання рішення суду, довготривале невиконання рішення суду призведе до порушення балансу інтересів сторін та права позивача на справедливий судовий розгляд; стягувач також знаходиться у тяжкому фінансовому становищі, має значні обсяги поточної кредиторської та дебіторської заборгованості (а.с.156-161).

Про час та місце розгляду справи учасники справи повідомлені належним чином, що підтверджено поштовими повідомленнями від 13.04.2021 (а.с.153, 154).

В судовому засіданні 21.04.2021р. судом було оголошено вступну та резолютивну частини ухвали згідно з ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника стягувача, дослідивши всі наявні у справі докази та письмові пояснення, суд встановив наступне.

Господарським судом Полтавської області по справі № 917/159/21 було прийнято рішення від 23.03.2021р. про стягнення з Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго на користь Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Полтавагаз" 6 556 283 грн 92 коп. основного боргу, 95 748 грн 26 коп. пені, 47 905 грн 05 коп. - 3% річних, 101 935 грн. 28 коп. - відшкодування витрат з оплати судового збору (а.с.125-132).

На даний час апеляційна скарга на вказане рішення до Господарського суду Полтавської області не надходила, рішення набрало законної сили.

На виконання вказаного рішення господарським судом Полтавської області був виданий відповідний наказ від 19.04.2021 (а.с.155).

На даний час рішення суду боржником не виконано.

Боржник звернувся до суду з заявою про розстрочку виконання рішення суду на два роки, посилаючись на такі виключні обставини, як збитковість діяльності боржника, значну кредиторську та дебіторську заборгованість, економічну необґрунтованість затверджених тарифів для послуг, що надаються боржником. Також боржник зазначає, що він не може впливати на стан розрахунків за надані ним послуги теплопостачання, оскільки оплата теплової енергії здійснюється споживачами на рахунки із спеціальним режимом використання, вказані кошти перераховуються банком згідно із встановленим порядком розподілу коштів, тому відсутня вина боржника у виникненні заборгованості.

Боржником надані довідки головного бухгалтера проте, що на примусовому виконанню в органах виконавчої служби перебувають провадження про стягнення заборгованості з населення за послуги теплопостачання в загальній сумі 47000200,00 грн.; також існує значний обсяг дебіторської заборгованості бюджетних установ, населення, інших споживачів за надані відповідачем послуги теплопостачання (а.с.142,147).

Боржником також надані податкова декларація на прибуток підприємств за 2020р, звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 2020р., згідно яких господарська діяльність відповідача є збитковою (а.с.143-146).

За ст. 331 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Отже, підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

Таким чином, відстрочка або розстрочка виконання рішення суду чи зміна способу його виконання можлива лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характерну обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

Визначальним фактором є винятковість цих випадків та їх об`єктивний вплив на виконання судового рішення. Крім того, повинні враховуватися інтереси обох сторін.

В ст. 18 ГПК України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 червня2013року в справі №5-рп/2013 за конституційним зверненням акціонерної компанії "Харківобленерго" щодо офіційного тлумачення положень пункту 2 частини другої статті 17, пункту 8 частини першої статті 26, частини першої статті 50 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судових захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012року № 18-рп/2012)4 невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012року № 11-рп/2012).

У рішення Конституційного Суду України від 26 червня 2013 року в справі № 5-рп/2013 зазначено, що аналіз положень ст. 121 ГПК України дає підстави вважати, що ухвала господарського суду про розстрочку виконання рішення спрямована на забезпечення повного виконання рішення суду та є допоміжним процесуальним актом (документом) реагування суду на перешкоди, які унеможливлюють або ускладнюють виконання його рішення.

Судом враховано, що пункт 1 статті 6 §1 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікована Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 № 475/97-ВР), гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд". Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося, на шкоду одній із сторін.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005р. у справі "Чіжов проти України" (заява № 6962/02) зазначено, що затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається п.1 ст. 6 Конвенції. На державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці.

Відповідно до статті 42 та абз. 5 статті 44 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку, а принципами підприємницької діяльності є комерційний розрахунок та власний комерційний ризик.

Відповідно до ст. 331 ГПК України фінансовий стан боржника не є сам по собі обставиною, достатньою для розстрочення виконання рішення суду.

Боржником не подано доказів того, що його фінансування покращиться та буде здійснюватися без затримки, а результати господарської діяльності будуть позитивними, а також що розстрочення сплати заборгованості забезпечить виконання рішення суду і у майбутньому надасть можливість заявнику акумулювати необхідну грошову суму на виконання рішення.

Ризик несприятливих наслідків ведення господарської діяльності боржника, не може бути перекладений на позивача (стягувача).

Суд також, враховує подані заперечення стягувача проти надання розстрочки та його твердження про погіршення фінансового стану та збитковість діяльності стягувача.

Згідно поданих стягувачем довідок головного бухгалтера від 19.04.2021 № 07/4798 та № 07/4797 поточна дебіторська заборгованість складає 55768000,00 грн., в тому числі заборгованість побутових споживачів 27 788 000,00 грн., а поточна кредиторська заборгованість Товариства 367090000,00 грн. (а.с.162, 163).

Заявлений боржником термін розстрочки на два роки є надмірним, не враховує інфляційних процесів, призведе до порушення матеріальних інтересів стягувача і може вплинути на платоспроможність останнього.

Також, суд зазначає, що при винесенні рішення у цій справі судом було враховано специфічний вид діяльності відповідача та його фінансове становище, внаслідок чого судом було зменшено заявлену позивачем до стягнення пеню на 50 %.

За таких обставин, надання боржнику розстрочки виконання рішення порушить баланс інтересів сторін у цій справі.

Отже, слід врахувати не тільки можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення, а й ризики для стягувача при затримці виконання рішення та не допускати негативних наслідків.

Підстави для відстрочки виконання рішення суду у даній справі, наведені заявником, не є тими виключними обставинами у розумінні статті 331 Господарського процесуального кодексу України, які свідчать про необхідність відстрочки виконання судового рішення.

З огляду на викладене, відсутні підстави для надання розстрочки виконання судового рішення у даній справі. У задоволені заяви боржника про розстрочку виконання рішення по справі слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 331, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1. Заяву Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" про розстрочку виконання рішення суду відхилити.

2. Відмовити у розстрочці виконання рішення суду 23.03.2021р. у справі № 917/159/21.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення. Ухвала може бути оскаржена протягом десяти днів шляхом подання апеляційної скарги до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Полтавської області.

Дата підписання ухвали: 21.04.2021.

Суддя Т. М. Безрук