УХВАЛА

20.04.2021Справа № 910/6180/21
Суддя Господарського суду міста Києва Трофименко Т.Ю., розглянувши заяву Акціонерного товариства «Український будівельно-інвестиційний банк» про забезпечення позову у справі

за позовом Акціонерного товариства «Український будівельно-інвестиційний банк»

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджі Інтернешнл Груп-Трейдінг",

2) ОСОБА_1

про стягнення 6 879 638,59 грн,

УСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Український будівельно-інвестиційний банк» до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджі Інтернешнл Груп-Трейдінг" та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 6 879 638,59 грн за кредитними договорами, а саме:

1) стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджі Інтернешнл Груп-Трейдінг" та поручителя ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № LV/U/03-2-110 від 20.12.2019 у розмірі 1 746 474,18 грн;

2) стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджі Інтернешнл Груп-Трейдінг" та поручителя ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № LТ/U/03-2-0023 від 06.03.2019 у розмірі 4 999 939,60 грн;

3) стягнути з ОСОБА_1 пеню за договором поруки № LV/U/03-2-0110/Р1 від 09.09.2020 у розмірі 43 537,89 грн;

4) стягнути з ОСОБА_1 пеню за договором поруки № LТ/U/03-2-0023/Р1 від 06.03.2020 у розмірі 89 686,92 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем-1 як позичальником зобов`язань за кредитними договорами № LV/U/03-2-110 від 20.12.2019 та № LТ/U/03-2-0023 від 06.03.2019 щодо погашення траншів кредитної лінії і сплати процентів за користування кредитними коштами та порушенням відповідачем-2 як поручителем зобов`язань за договорами поруки № LV/U/03-2-0110/Р1 від 09.09.2020 та № LТ/U/03-2-0023/Р1 від 06.03.2020 у розмірі 89 686,92 грн, укладеними в забезпечення виконання вказаних кредитних договорів.

Одночасно з указаним позовом заявником подано заяву про забезпечення позову, у якій заявник просить суд:

1) вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на все майно та грошові кошти на всіх рахунках боржника у Банківських установах, які належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Енерджі Інтернешнл Груп-Трейдінг" в межах позовних вимог до Відповідача-1 які складають 6 746 413,78 грн, в тому числі заборгованість за Кредитним договором №LV/U/03-2-110 від 20 грудня 2019 року в розмірі 1 746 474,18 грн та заборгованість за Кредитним договором №LT/U/03-2-00323 від 06 березня 2020 року в розмірі 4 999 939,60 грн.

2) вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на все майно та грошові кошти на всіх рахунках боржника у Банківських установах, які належать ОСОБА_1 , який є солідарним боржником з ТОВ "Енерджі Інтернешнл Груп-Трейдінг", в межах позовних вимог, які складають: 6 879 638,59 грн, в тому числі заборгованість за Кредитним договором №LV/U/03-2-l 10 від 20 грудня 2019 року в розмірі 1 746 474,18 грн; заборгованість за Кредитним договором №LT/U/03-2-0023 від 06 березня 2020 року в розмірі 4 999 939,60 грн; неустойка (пеня) нарахована за невиконання умов Договору поруки №LV/U/03-2-0110/Р1 від 09 вересня 2020 року в розмірі 43 537,89 грн; неустойка (пеня) нарахована за невиконання умов Договору поруки №LT/U/03-2-002: березня 2020 року складає 89 686,92 грн.

Розглянувши вказану заяву про забезпечення позову, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України (надалі також - ГПК України) господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положення зазначеної норми пов`язують вирішення питання про забезпечення позову з обґрунтуванням обставин необхідності такого забезпечення в контексті положень статті 73 ГПК України, яке (забезпечення) застосовується в якості гарантії задоволення вимог позивача. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

Частиною 1 статті 137 ГПК України визначено, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Зі змісту цієї норми вбачається, що під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на майно або грошові кошти, суд має виходити з того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватись та розпоряджатись грошовими коштами або майном, а тому може застосуватись у справі, у якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, грошових коштів або про стягнення грошових коштів. При цьому піддані арешту грошові кошти обмежуються розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт майна має стосуватись майна, що належить до предмета спору.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, у кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.

В обґрунтування вимог необхідності забезпечення позову заявник зазначає, що а ні позичальник а ні поручитель, будучи обізнаними про наявність невиконаних кредитних зобов`язань та здійснюючи активну господарську діяльність, не погасили заборгованість, а навпаки здійснюють витрачання грошових коштів, отриманих від господарської діяльності на інші цілі з метою ухилення від виконання зобов`язань.

На підтвердження здійснення позичальником активної господарської діяльності, укладення правочинів, в тому числі користування кредитними коштами, наданими йому позивачем, позивач надав довідку АТ «ПУМБ» про оборот за рахунками ТОВ "Енерджі Інтернешнл Груп-Трейдінг" за період з 01.06.2020 по 31.12.2020 та фінансову звітність ТОВ "Енерджі Інтернешнл Груп-Трейдінг" станом на 31.12.2020 та розшифровку від 12.03.2021 про те, що ТОВ "Енерджі Інтернешнл Груп-Трейдінг" отримало чистий дохід від реалізації товарів, робіт та послуг в розмірі 61 920,50 тис. грн.

Також позивач посилається на те, що центр життєвих інтересів ОСОБА_1 знаходиться поза межами території України, тому у разі виведення належному йому майна, в тому числі грошових коштів поза межі України, буде значно ускладнено виконання судового рішення.

Суд наголошує, що про наявність обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову, може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Однак, у даному випадку надані заявником докази не свідчать про те, що відповідачами активно здійснюються чи були здійснені будь-які дії чи заходи, спрямовані на витрачання коштів чи відчуження майна з метою їх зменшення та як наслідок ухилення від звернення на них стягнення.

При цьому, суд звертає увагу, що позивач звернувся до відповідачів з повідомленням (вимогою) про виконання порушених зобов`язань у січні 2021, а доказів, що останні з цього моменту активно почали здійснювати будь-які дії щодо виведення належного їм майна чи коштів із власності з метою уникнення відповідальності, матеріали заяви не містять.

Натомість, фінансова звітність ТОВ "Енерджі Інтернешнл Груп-Трейдінг" навпаки підтверджує господарську діяльність підприємства та його прибутковість, тобто, фінансову можливість виконати зобов`язання, що якраз і не може бути обставиною, яка доводить необхідність застосування заходів забезпечення позову.

Саме лише посилання заявником на існування великої заборгованості за кредитним договорами, порушення строку виконання зобов`язань, відсутність реагування на направлені вимоги про її погашення а потенційну неможливість погашення відповідачами такої заборгованості не є достатніми для висновку про необхідність застосування заходів забезпечення позову.

За наведених обставин наразі заявник не надав суду таких доказів, які б дійсно свідчили про імовірність утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду у випадку задоволення позову в разі невжиття заходів до забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти та майно відповідачів.

У той же час, за положеннями частини 5 статті 13 ГПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у разі необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права.

Під час вирішення питання про необхідність задоволення чи відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, суди розглядають вказані заяви з застосуванням судового розсуду (окрім випадків, які передбачені в частинах 2, 5, 6, 7 статті 137 ГПК України), про що йдеться в положеннях частини 1 статті 136 і 137 ГПК України та постанові Верховного Суду від 25.05.2018 у справі № 916/2786/17.

Судовий розсуд - це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами передбаченими ГПК України та іншими нормативно-правовими актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення (дії), встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), найбільш оптимальний в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення конкретної справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

Отже, за відсутності доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування обраних заявником заходів до забезпечення позову, суд відмовляє у задоволенні заяви Акціонерного товариства «Український будівельно-інвестиційний банк» про забезпечення позову.

Керуючись статтями 136, 137, 139, 140, 233 - 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Акціонерного товариства «Український будівельно-інвестиційний банк» про забезпечення позову у справі № 910/6180/21 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного тексту ухвали.

Дата складення та підписання повного тексту ухвали: 20.04.2021

Суддя Т. Ю.Трофименко