РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.04.2021Справа № 910/1550/21

Господарський суд міста Києва в складі судді Коткова О.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу № 910/1550/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджі Трейд Груп"

до Державної установи "Інститут охорони грунтів України"

про стягнення грошових коштів

Без виклику учасників судового процесу.

СУТЬ СПОРУ:

02 лютого 2021 року до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджі Трейд Груп" (позивач) надійшла позовна заява № вих./171 від 27.01.2021 року до Державної установи "Інститут охорони грунтів України" (відповідач) про стягнення заборгованості за договором постачання природного газу № 07-28/01/2019 від 28.01.2019 року в розмірі 78 837,66 грн., з них: основного боргу - 66 758,99 грн. (шістдесят шість тисяч сімсот п`ятдесят вісім гривень 99 копійок), пені - 10 066,36 грн. (десять тисяч шістдесят шість гривень 36 копійок) та 3% річних - 2012,31 грн. (дві тисячі дванадцять гривень 31 копійка).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за договором постачання природного газу № 07-28/01/2019 від 28.01.2019 року, зокрема, у визначені договором строки не здійснив оплату вартості поставленого йому позивачем товару, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.02.2021 року у справі № 910/1550/21 позовну заяву № вих./171 від 27.01.2021 року Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджі Трейд Груп" до Державної установи "Інститут охорони грунтів України" про стягнення грошових коштів залишено без руху, надано Товариству з обмеженою відповідальністю "Енерджі Трейд Груп" строк для усунення встановлених недоліків позовної заяви протягом 5 (п`яти) днів з дня вручення даної ухвали.

Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 397 ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.02.2021 року у справі № 910/1550/21 вручено уповноваженому представнику позивача - 15.02.2021 року.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 4 ст. 116 Господарського процесуального кодексу України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Тобто, строк для усунення встановлених недоліків позовної заяви до 22.02.2021 року (включно).

18.02.2021 року через відділ діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджі Трейд Груп" надійшла заява № вих./330 від 17.02.2021 року «Про усунення недоліків позовної заяви».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.02.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/1550/21, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановлено відповідачу строк у п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов із урахуванням вимог, передбачених статтею 165 Господарського процесуального кодексу України, з викладенням мотивів повного або часткового відхилення вимог позивача з посиланням на діюче законодавство; докази направлення відзиву позивачу.

Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 869 ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.02.2021 року у справі № 910/1550/21 вручено уповноваженому представнику відповідача - 01.03.2021 року.

Тобто, строк для надання відзиву на позовну заяву до 16.03.2021 року (включно).

15.03.2021 року через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву № 158-04/483 від 12.03.2021 року. Відповідач у відзиві просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Заперечення мотивує тим, що не міг здійснити розрахунки згідно акту № 5, оскільки в бюджетній сфері розрахунковий період в кінці року завершується раніше, ніж в інші місяці протягом року. Крім того, на думку відповідача, нарахування пені за спожитий газ у грудні 2019 року - січні 2020 року є незаконним.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами (ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

28.01.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Енерджі Трейд Груп" (надалі - позивач, продавець) та Державною установою "Інститут охорони грунтів України" (надалі - відповідач, споживач) укладено договір постачання природного газу № 07-28/01/2019 (надалі - договір), відповідно до п. 1.1. якого, постачальник зобов`язується поставити споживачу спожитий газ природний, скраплений або в газоподібному стані - за кодом ДК 021:2015-09120000-6 (газове паливо), в 2019 році, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити газ на умовах даного договору.

Відповідно до п. 3.2. договору загальна вартість договору становить 250 000,00 грн.

Пунктом 4.1. договору передбачено, що оплата за товар проводиться споживачем виключно грошовими коштами (гривні), в наступному порядку: 100% вартості спожитого обсягу товару оплачується на підставі акту виконаних робіт (за звітний місяць) до 20 числа місяця, наступного за звітним.

Додатковою угодою № 4 від 28.12.2019 року продовжено термін дії договору на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку 2020 року, до 29.02.2020 року.

Додатковою угодою № 5 від 22.01.2020 року сторони передбачили збільшити вартість договору на суму 25 475,01 грн., що не перевищує 20 відсотків суми, визначено у договорі, відповідно до ч. 5 ст. 36 Закону України від 25.12.2015, №922-VIII «Про публічні закупівлі» та встановили, що загальна вартість договору становить 152 850,06 грн.

На виконання умов договору постачання природного газу № 07-28/01/2019 від 28.01.2019 року позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 66 758,99 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу № 5 від 31.12.2019 року на суму 40 352,99 грн. та № 2 від 31.01.2020 року на суму 26 406,00 грн. Товар за актами приймання-передачі природного газу за якістю та кількістю прийнятий відповідачем без заперечень, що свідчать підписи та печатки сторін цих актах.

Як зазначає позивач, за отриманий товар відповідач не розрахувався, відтак, відповідач, за розрахунками позивача, має заборгованість за договором в розмірі 66 758,99 грн.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом. Крім того, позивачем нараховано та заявлено до стягнення пеню в розмірі 10 066,36 грн. та 3% річних в розмірі 2012,31 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 1 ст. 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Нормами ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За приписами ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ст. ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За своїм змістом та правовою природою укладений між сторонами договір № 07-28/01/2019 від 28.01.2019 року є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання, в тому числі Глави 54 Цивільного кодексу України.

З огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає договір як належну підставу, у розумінні норм ст. 11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 Цивільного кодексу України).

Як вже було встановлено судом вище, на виконання умов договору постачання природного газу № 07-28/01/2019 від 28.01.2019 року позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 66 758,99 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу № 5 від 31.12.2019 року на суму 40 352,99 грн. та № 2 від 31.01.2020 року на суму 26 406,00 грн.

Положеннями ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

У п. 4.1. договору погоджено, що оплата за товар проводиться споживачем виключно грошовими коштами (гривні), в наступному порядку: 100% вартості спожитого обсягу товару оплачується на підставі акту виконаних робіт (за звітний місяць) до 20 числа місяця, наступного за звітним.

Як вбачається з матеріалів справи, за отриманий товар відповідач не розрахувався, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 66 758,99 грн.

Наявність, обсяг заборгованості відповідача у розмірі 66 758,99 грн. та настання строку виконання обов`язку щодо сплати не були спростовані відповідачем.

Судом надано оцінку доводам відповідача, які викладені у відзиві на позовну заяву, проте посилання на відсутність бюджетного фінансування не є підставою для звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 07.11.2019 року у справі №916/1345/18.

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України та положень договору, зважаючи на відсутність в матеріалах справи контррозрахунку суми заявленої до стягнення та враховуючи, що позивач має право вільно обирати незаборонений законом спосіб захисту прав і свобод, у тому числі й судовий, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором постачання природного газу № 07-28/01/2019 від 28.01.2019 року в розмірі 66 758,99 грн.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню в розмірі 10 066,36 грн. та 3% річних в розмірі 2012,31 грн.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З положень п. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до положень ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

За приписами ст. 547 та п. 1 ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання (в тому числі щодо неустойки) вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із п. 7.2. договору в разі нездійснення споживачем оплати відповідно до п. 4.1., 4.2. договору, постачальник має право: не передавати обсяг товару, або передати документи лише на той об`єм, за який було сплачено; припинити передачу товару та відмовитись від підписання актів прийому-передачі на спожитий обсяг товару; надати доручення на відключення споживача-боржника газорозподільному/газотранспортному підприємству, та повідомити ЦДД ПАТ «Укртрансгаз» про заборону виділення лімітів товару на споживача-боржника від інших постачальників товару.

З матеріалів справи не вбачається, судом не встановлено та позивачем не доведено укладення між сторонами у справі письмового правочину щодо забезпечення виконання відповідачем зобов`язання у вигляді пені, а розмір пені договором або актом цивільного законодавства у спірних правовідносинах сторін також не встановлено, що виключає правові підстави для стягнення пені, нарахованої позивачем.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільного кодексу України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

За таких обставин, чинне цивільне законодавство не передбачає можливість забезпечення виконання зобов`язань, що виникли між сторонами, шляхом позадоговірного встановлення пені, а договірні відносини між сторонами з цього приводу відсутні.

З огляду на викладені вище норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що підстави для стягнення з відповідача пені відсутні, відтак позовні вимоги в частині стягнення пені в сумі 10 066,36 грн. задоволенню не підлягають.

Згідно з приписами статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний оплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При перевірці наданих позивачем розрахунків 3% річних окремо по кожному акту окремо, судом встановлено, що загальна сума 3% річних, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, за розрахунком суду, становить 1941,46грн., в іншій частині позовних вимог щодо стягнення 3% річних в сумі 70,85 грн. позивачу належить відмовити.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи все вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню про стягнення 68 700,45 грн., з них: основного боргу - 66 758,99 грн. (шістдесят шість тисяч сімсот п`ятдесят вісім гривень 99 копійок) та 3% річних - 1941,46 грн. (одна тисяча дев`ятсот сорок одна гривня 46 копійок).

Судові витрати позивача по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1978,11 грн. відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державної установи "Інститут охорони грунтів України" (ідентифікаційний код 25835792, адреса: 04112, м. Київ, вул. О.Теліги, 8) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджі Трейд Груп" (ідентифікаційний код 36716332, адреса: 01010, м. Київ, вул. І.Мазепи, 6) грошові кошти: основного боргу - 66 758,99 грн. (шістдесят шість тисяч сімсот п`ятдесят вісім гривень 99 копійок), 3% річних - 1941,46 грн. (одна тисяча дев`ятсот сорок одна гривня 46 копійок) та судовий збір - 1978,11 грн. (одна тисяча дев`ятсот сімдесят вісім гривень 11 копійок).

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 22.04.2021р.

Суддя О.В. Котков