РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.04.2021Справа № 910/2649/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) матеріали господарської справи

за позовом Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація"

до Громадської спілки "Культурні ініціативи Києва"

про стягнення 17 207,80 грн

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство "Київжитлоспецексплуатація" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Громадської спілки "Культурні ініціативи Києва" (далі - відповідач) про стягнення 17 207,80 грн (15 712,81 грн заборгованості з орендної плати, 834,58 грн пені, 222,51 грн 3% річних, 437,90 грн інфляційних втрат) за договором про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 27.02.2020 № 3224, укладеним між Департаментом комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та сторонами.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо повноти та своєчасності внесення орендної плати за договором про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 27.02.2020 № 3224.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 23.02.2020 відкрив провадження у справі № 910/2649/21 та призначив її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, визначив сторонам строк для надання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечень на відповідь на відзив та доказів в обґрунтування своєї позиції; залучив до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), запропонував третій особі надати письмові пояснення по справі.

Згідно з положеннями ст. 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Частинною 3 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Судом встановлено факт належного повідомлення сторін про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання. Ухвала суду від 23.02.2021 була отримана позивачем 01.03.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 725.

Відповідач письмового відзиву на позов не надав, ухвалу суду від 23.02.2021 отримав поштовим відправленням № 733 - 11.03.2021, жодних клопотань до суду не надходило.

18.03.2021 третя особа подала до суду письмові пояснення по справі, відповідно до змісту яких підтримала заявлені вимоги у повному обсязі.

Зважаючи на належне повідомлення сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику їх уповноважених представників (без проведення судового засідання) та наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважав за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до правил ч. 9 ст. 165, ст. 202 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши надані документи та матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

27.02.2020 між Департаментом комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (орендодавець), Громадською спілкою "Культурні ініціативи Києва" (орендар, відповідач) та Комунальним підприємством "Київжитлоспецексплуатація" (підприємство-балансоутримувач, позивач) було укладено договір про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду № 3224 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору, орендодавець на підставі протоколу засідання постійної комісії Київської міської ради з питань власності від 21.01.2020 № 2/188 (пункт 254) передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (нежитлові приміщення), що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва (далі - об`єкт), яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Кирилівська, буд. № 4, літер А, для розміщення громадської організації.

Згідно з п. 2.1 договору, об`єктом оренди є нежитлові приміщення загальною площею 87,50 кв. м., в т.ч. 1 поверх - 6,60 кв. м, 2 поверх - 76,30 кв. м., підвал 4,60 кв. м. згідно з викопіюванням з по поверхового плану, що складає невід`ємну частину цього договору.

У пункті 2.4. договору визначено, що орендар вступає у строкове платне користування об`єктом у термін, вказаний у цьому договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору (у разі оренди нерухомого майна на строк не менше ніж три роки - не раніше дати державної реєстрації цього договору) та акта приймання-передачі об`єкта.

Відповідно до п. 3.1. договору, орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за майно територіальної громади м. Києва, яке передається в оренду, затвердженої рішенням Київської міської ради від 21 квітня 2015 року № 415/1280, і за базовий місяць оренди січень 2020 складає 3 442,83 грн.

Орендна плата кожен наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць (п. 3.2. договору).

Розмір орендної плати, компенсації витрат підприємства та компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою може бути змінено на вимогу однієї зі сторін у разі зміни Методики розрахунку орендної плати за майно територіальної громади м. Києва, яке передається в оренду, та в інших випадках зміни земельного податку та грошової оцінки землі, передбачених законодавством України (п. 3.4. договору).

Згідно з п. 3.5. договору, додатково до орендної плати та компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою нараховується податок на додану вартість у розмірах та порядку, визначених законодавством України, який сплачується орендарем разом з орендною платою.

Відповідно до п. 3.6. договору, орендна плата та компенсація витрат підприємства за користування земельною ділянкою сплачується орендарем на рахунок підприємства-балансоутримувача, починаючи з дати підписання акта приймання-передачі.

За змістом п. 3.7, п. 4.2 договору відповідач зобов`язаний сплачувати незалежно від наслідків господарської діяльності орендну плату та компенсацію витрат підприємства за користування земельною ділянкою щомісячно не пізніше 5-го числа поточного місяця.

Зазначений договір є укладеним з моменту підписання його сторонами і діє з 27.02.2020 по 25.02.2023. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором (п. 9.1, п. 9.7 договору).

Матеріалами справи встановлено, що за актом приймання-передачі нерухомого майна від 26.03.2020 орендодавець передав, а орендар прийняв в орендне користування згідно з договором оренди приміщення загальною площею 87,50 кв. м.

Звертаючись до суду з даним позовом, позив зазначає, що у зв`язку з неналежним виконання зобов`язань за договором щодо оплати орендних платежів за період з 26.03.2020 по 31.01.2021 у відповідача виникла заборгованість у розмірі 15 712,81 грн, за прострочення оплати також позивачем нараховано до стягнення з відповідача 834,58 грн пені, 222,51 грн 3% річних, 437,90 грн інфляційних втрат.

Розглядаючи даний спір та вирішуючи його по суті, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частина 1 статті 759 ЦК України передбачає, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Приписами ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Матеріалами справи підтверджено та відповідачем не спростовано, що у спірний період з 26.03.2020 (з дати підписання акту приймання-передачі предмета оренди) по 31.01.2021 відповідач користувався орендованим нерухомим майном, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Кирилівська, буд. № 4, літер А на підставі договору № 3224 від 27.02.2020.

Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Пунктами 1, 4 ст. 285 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

На відносини, пов`язані з орендою комунального майна поширювалася дія Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 3 жовтня 2019 року № 157-IX.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", орендар зобов`язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Умовами п. 3.7, п. 4.2.3 договору сторони визначили, що відповідач зобов`язаний сплачувати незалежно від наслідків господарської діяльності орендну плату щомісячно не пізніше 5 числа поточного місяця.

В силу положень п. 5.2.2 договору, позивач, як підприємство-балансоутримувач, має право стягнути з відповідача, як орендаря, заборгованість з орендної плати шляхом звернення стягнення на його кошти та майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За розрахунком позивача, заборгованість відповідача з орендної плати за період з 26.03.2020 по 31.01.2021 становить 15 712,81 грн., з огляду на нарахування орендних платежів у загальній сумі 21 512,81 грн та часткових оплат у жовтні - грудні 2020 року всього на суму 5 800,00 грн.

Враховуючи те, що строк оплати орендних платежів за спірний період відповідно до п. 3.7 договору є таким, що настав, за відсутності доказів оплати, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість заявлених вимог про стягнення з відповідача 15 712,81 грн боргу.

Статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Пунктом 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України).

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

Пунктом 6.2. договору встановлено, що за несвоєчасну та не у повному обсязі сплату орендної плати орендар сплачує на користь підприємства-балансоутримувача пеню у розмірі 0,5 % від розміру несплаченої орендної плати за кожний день прострочення, але не більше розміру, встановленого законодавством України.

Крім того, орендар згідно з пунктом 2 статті 625 ЦК України сплачує інфляційні втрати по заборгованості та 3% річних від простроченої суми заборгованості.

Здійснивши перевірку поданого позивачем розрахунку пені, судом встановлено, що позивач невірно визначив початок періоду прострочення кожного місяця нарахування (липень 2020 року - січень 2021 року включно), без урахування п. 3.7 договору (не пізніше 5 числа поточного місяця за поточний місяць) та, відповідно, період прострочення виконання зобов`язання, також до розрахунку наявності боргу включено фактичні дати оплат.

Так, у п. 1.9 постанови Пленуму ВГСУ № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» роз`яснено, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

За перерахунком суду, належними до стягнення у межах заявленого періоду позивача, є 8,64 грн пені за період з 06.07.2020 по 31.07.2020 несплачених орендних платежів за липень 2020 року, 92,76 грн пені за період з 06.08.2020 по 31.08.2020 за серпень 2020 року, 106,33 грн пені за період з 06.09.2020 по 30.09.2020 за вересень 2020 року, 119,96 грн пені за період з 06.10.2020 по 31.10.2020 за жовтень 2020 року, 95,57 грн пені за період з 06.11.2020 по 23.11.2020 та 30,28 грн пені за період з 24.11.2020 по 30.11.2020 за листопад 2020 року, 5,03 грн пені за період з 06.12.2020 по 06.12.2020, 111,02 грн пені за період з 07.12.2020 по 31.12.2020 за грудень 2020 року, 123,98 грн пені за період з 06.01.2021 по 29.01.2021 за січень 2021 року, всього 693,57 грн пені.

Згідно зі частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України, за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачені вищевказаними нормами законодавства наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов`язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та отриманні від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові (постанова Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").

Дослідивши доданий до позову розрахунок 3% річних, суд дійшов висновку, що при нарахуванні позивачем не враховано початок прострочення з оплати орендної оплати.

Перевіривши розрахунки 3% річних за період червень 2020 року - січень 2021 року в межах заявленого позивачем періоду прострочення та з урахуванням вказаних у розрахунку сум боргу, які за розрахунком суду були більшими у вказаний період, судом встановлено, що належним до стягнення є 185,92 грн 3% річних.

Щодо вимог позивача в частині стягнення інфляційних втрат, суд зазначає, розрахунок позивача є арифметично вірним, вимоги про стягнення 437,90 грн інфляційних втрат є обґрунтованими та задовольняються судом в межах поданого розрахунку.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 15 712,81 грн, пеню у розмірі 693,57 грн, 3% річних у розмірі 185,92 грн, інфляційних втрат у розмірі 437,90 грн. В решті суми заявлених вимог належить відмовити у зв`язку з безпідставністю та необґрунтованістю.

Судові витрати по сплаті судового збору з урахуванням положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 236-240, 250-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Громадської спілки "Культурні ініціативи Києва" (03110, місто Київ, вул. Олексіївська, будинок 3, код 42368737) на користь Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" (01001, місто Київ, вул. Володимирська, будинок 51-А, код 03366500) основний борг у розмірі 15 712,81 грн (п`ятнадцять тисяч сімсот дванадцять гривень 81 коп), пеню у розмірі 693,57 грн (шістсот дев`яносто три гривні 57 коп), 3% річних у розмірі 185,92 грн (сто вісімдесят дві гривні 92 коп), інфляційних втрат у розмірі 437,90 грн (чотириста тридцять сім гривень 90 коп), та судовий збір у розмірі 2 246,57 грн (дві тисячі двісті сорок шість гривень 57 коп).

3. У задоволенні іншої частини позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення підписано 22.04.2021.

Суддя О.Г. Удалова