ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" квітня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/376/21

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Смірнової О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут", м.Харків
до Квартирно-експлуатаційного відділу, м.Харків 3-я особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Військова частина А-0543, с. Ольшаниця Київської області
про стягнення 52868,28 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут" (позивач) звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова (відповідач) про стягнення з останнього 52868,28 грн., з яких: 51917,82 грн. - заборгованість за електричну енергію; 602,39 грн. - пеня, 166,06 грн. - 3% річних, 182,01 грн. - інфляційні втрати. Також, позивач просить суд покласти на відповідача витрати зі сплати судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що відповідач не своєчасно виконав свої зобов`язання щодо оплати обсягу поставленої електричної енергії за договором про постачання електричної енергії № 14113 від 01.01.2020 року.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 15.02.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/376/21 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. Крім того, вказаною ухвалою залучено Військову частину НОМЕР_1 до участі у справі в якості 3-ї особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 12.04.2021 року здійснено заміну Військової частини НОМЕР_1 на її правонаступника - Військову частину НОМЕР_2 .

05.03.2021 року в системі діловодства господарського суду Харківської області від відповідача зареєстровано відзив на позовну заяву (вх. №5348), в якому останній зазначає, що КЕВ м. Харків є неприбутковою організацією, яка утримується за рахунок коштів державного бюджету, невиконання відповідачем зобов`язання по оплаті за надані послуги сталось внаслідок недостатку бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, для сплати штрафних санкцій у КЕВ м. Харків відсутнє відповідного фінансування. Крім того, просить поновити строк на подання відзиву на позовну заяву, зменшити розмір пені на 70 % та витрати по сплаті судового збору покласти на позивача, посилаючись на складне економічне становище.

Щодо клопотання відповідача про поновлення процесуального строку на подання відзиву на позовну заяву, суд зазначає наступне.

Приписами частини 8 ст. 165 ГПК України передбачено, що відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 15.02.2021 встановлено відповідачу строк у п`ятнадцять календарних днів з дня отримання цієї ухвали для подання відзиву на позов.

З наявного в матеріалах справи поштового повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення вбачається, що копію ухвали Господарського суду Харківської області від 15.02.2021 року відповідачем було отримано 23.02.2021 року. Таким чином, останнім днем процесуального строку для подання відзиву на позовну заяву є 10.03.2021 року (включно).

Водночас з наявного на поштовому конверті відтиску календарного штемпеля відділу поштового зв`язку вбачається, що відзив на позовну заяву було направлено на адресу суду 04.03.2021 року, тобто в межах встановленого судом процесуального строку.

Відтак підстави для поновлення строку для подання відзиву - відсутні, а вищевказаний відзив на позовну заяву досліджено та приєднано до матеріалів справи.

16.03.2021 року в системі діловодства Господарського суду Харківської області від позивача зареєстровано відповідь на відзив на позовну заяву (вх. №6018), в якій останній заперечує проти доводів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву та просить позовні вимоги задовольнити повністю.

Вищевказану відповідь на відзив на позовну заяву досліджено та приєднано до матеріалів справи.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача правом на подання пояснень по суті спору в порядку ст. 168 ГПК України не скористалася, про розгляд справи повідомлена належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення.

Заяв або клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідно до ст. 252 ГПК України про можливість подання яких було роз`яснено ухвалою господарського суду Харківської області від 15.02.2021 року, на адресу суду від учасників справи не надходило.

З урахуванням наведеного, суд дійшов до висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини другої статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

На підставі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №14113 від 01.01.2020 року (далі - Договір) Приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут" (постачальник) відпускала Військовій частині А-2467 (споживач) електричну енергію.

Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг є основним документом та визначає зміст правових відносин, прав та обов`язків сторін. Зокрема, укладення Договору №14113 від 01.01.2020 означає, що між Приватним акціонерним товариством "Харківенергозбут" та Військовою частиною НОМЕР_1 досягнуто згоди з усіх його умов.

Відповідно до умов п. 5.1. Договору споживач розраховується з постачальником за спожиту електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженого Регулятором, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 3 до цього договору.

Разом з тим, Додатковою угодою від 01.01.2020 року до Договору визначено платника універсальних послуг - Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харкова, у зв`язку з чим внесено зміни до Комерційної пропозиції №2 для установ, які утримуються з державного та місцевого бюджетів в частині визначення платника отриманих послуг із постачання електричної енергії - Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харкова.

Відповідно до п. 3 Комерційної пропозиції №2 розрахунковим періодом є календарний місяць. Оплата електричної енергії, в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, здійснюється споживачем один раз за фактичний обсяг відпущеної електричної енергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом), на підставі виставленого рахунка споживачу постачальником, в якому зазначаються сума до сплати за електричну енергію, в тому числі послуги з розподілу електричної енергії.

Згідно з п. 4 Комерційної пропозиції №2 рахунок за спожиту електричну енергію надається споживачу протягом 5 робочих днів від дня закінчення розрахункового періоду. Рахунок за спожиту електричну енергію має бути оплачений протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунку споживачем.

Як зазначає позивач у позовній заяві, останній свої зобов`язання за даним договором виконав у повному обсязі, здійснивши відпуск електроенергії споживачу та за результатами розрахункового періоду сформував та виставив рахунки за спожиту електричну енергію.

Однак відповідач своїх договірних зобов`язань не виконав, своєчасно оплату виставлених рахунків не здійснив.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку у зв`язку з чим позивачем заявлено до стягнення з відповідача 51917,82 грн. заборгованості за електричну енергію, 602,39 грн. пені, 166,06 грн. 3% річних та 182,01 грн. інфляційних втрат.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Частиною першою статті 275 ГК України передбачено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Частинами шостою, сьомою статті 276 ГК України встановлено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору.

Відповідно до вимог статей 525, 526, 629 ЦК України та статті 193 ГК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з вимогами статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено не здійснення відповідачем повної та своєчасної оплати вартості спожитої електричної енергії.

Всупереч вимог статті 13 та статті 74 ГПК України (судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень) відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем не спростував та доказів належного виконання своїх зобов`язань зі своєчасної оплати заборгованості за електричну енергію до матеріалів справи не надав.

Враховуючи викладене та те, що відповідно до ст. 526 ЦК України, ст. ст. 193, 198 ГК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов і порядку укладеного між сторонами договору та згідно з вимогами закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, приймаючи до уваги викладені обставини, та відсутність доказів на підтвердження сплати відповідачем заборгованості за електричну енергію в сумі 51917,82 грн., суд визнає вимоги позивача про стягнення основної заборгованості належно обґрунтованими, доведеними матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання (стаття 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню.

За приписами статей 611, 612 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання, що передбачено частиною першою статті 550 ЦК України.

Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (ст. 551 ЦК України).

Частиною першою статті 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

В силу вимог частини другої статті 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що нарахування пені здійснено відповідно п. 5.11 Договору та пункту 7 комерційної пропозиції №2 якими встановлено, що у разі порушення споживачем строків оплати електричної енергії в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, передбачених п. 4 комерційної пропозиції постачальник проводить нарахування за весь час прострочення, у тому числі за день оплати: пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який здійснюється нарахування, від суми боргу, за кожен день прострочки; 3 % річних з простроченої суми. Суми пені, 3 % річних, зазначаються у розрахунковому документі окремим рядком, та повинні бути сплачені протягом 10 робочих днів від дня його отримання споживачем.

Перевіривши правомірність та правильність нарахування позивачем пені, 3% річних та інфляційних втрат, суд установив, що дані нарахування не суперечать вимогам чинного законодавства, умовам договору, нараховані арифметично вірно, з урахуванням чого, позовні вимоги про стягнення 602,39 грн. пені, 166,06 грн. 3% річних та 182,01 грн. інфляційних втрат суд визнав обґрунтованими, доведеним матеріалами справи та таким, що підлягають задоволенню.

Разом із тим, у відзиві на позовну заяву відповідачем заявлено клопотання про зменшення розміру пені на 70%.

Так, частиною першою статті 233 ГК України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій.

У частині третій статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, строку прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.04.2018 року у справі №925/1471/16).

Втім, додані до відзиву довідка Управління Державної казначейської служби України та рішення від 23.01.2017 №932 підтверджують лише повне фінансування відповідача з державного бюджету та факт присвоєння відповідачу ознаки неприбутковості.

У даному разі судом враховано, що нарахована позивачем пеня у розмірі 602,39 грн. не є надмірним великим розміром нарахованих штрафних санкцій порівняно з ціною поставленої та невчасно оплаченої електричної енергії.

Суд зазначає, що приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд повинен виходити з того, що одним з завдань неустойки є стимулювання належного виконання договірних зобов`язань, при цьому вона має обов`язкових для учасників правовідносин характер. Слід також враховувати, що сторони укладаючи договір погодили усі його істотні умови, в тому числі ціну, порядок розрахунків, відтак відповідач прийнявши на себе зобов`язання за спірним договором погодився із передбаченою ним відповідальністю за прострочення взятих на себе зобов`язань.

При цьому, відповідачем не надано суду доказів, зокрема знаходження у тяжкому фінансовому стані або виникнення інших суттєвих негативних наслідків для інтересів відповідача у зв`язку із сплатою пені в установленому Договором розмірі.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для зменшення розміру пені.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі викладеного, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" є обґрунтованими, а відтак позов підлягає задоволенню повністю.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується положеннями ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, та враховуючи висновки суду про повне задоволення позову покладає витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270,00 грн. на відповідача.

На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 546, 549, 551, 610, 624, 625 ЦК України, ст. ст. 193, 216, 217, 230, 233, 265 ГК України та керуючись ст.ст. 29, 42, 74, 86, 91, ст.ст. 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків (61024, м. Харків, вул. Пушкінська, буд. 61, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 126, ) 51917,82 грн. заборгованості за електричну енергію, 602,39 грн. пені, 166,06 грн. 3% річних, 182,01 грн. інфляційних втрат та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2270,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Харківської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому статтями 254, 256-259 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "16" квітня 2021 року.

Суддя О.В. Смірнова