РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.04.2021Справа № 910/1714/21

Суддя Господарського суду міста Києва Босий В.П., розглянувши в письмовому провадженні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Менеджмент Енерго»

до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція»

про стягнення 784 612,01 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Менеджмент Енерго» (надалі - ТОВ «Менеджмент Енерго») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» (надалі - ДП НАЕК «Енергоатом») про стягнення 784 612,01 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язання з виконання робіт за договором №21008-19/20-121-11-19-08188 від 26.06.2019, у зв`язку з чим позивач вказує на наявність заборгованості у розмірі 672 150,00 грн., а також заявляє про стягнення з відповідача пені у розмірі 65 477,11 грн., 3% річних у розмірі 19 281,75 грн. та інфляційних у розмірі 27 703,15 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.02.2021 відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо така буде подана) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив, позивачу визначено строк для подання відповіді на відзив протягом 5 днів з дня його отримання.

01.03.2021 через канцелярію суду від ДП НАЕК «Енергоатом» надійшов відзив на позов, відповідно до якого відповідач заперечує проти позову та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з огляду на те, що умовами договору №21008-19/20-121-11-19-08188 від 26.06.2019 не визначено строку оплати частини вартості робіт у розмірі суми ПДВ, а вимога про сплату такої вартості від позивача не надходила, у зв`язку з чим обов`язок із сплати виконаних робіт не настав, а також зазначає про те, що відповідальність замовника за порушення грошового зобов`язання у вигляді пені вказаним договором не передбачена.

30.03.2021 до Господарського суду міста Києва від ТОВ «Менеджмент Енерго» надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позивач підтримав позов та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, а також зауважив, що передбачені умовами договору зобов`язання, які пов`язані з настанням строку оплати, позивачем виконані.

13.04.2021 через канцелярію суду від ДП НАЕК «Енергоатом» надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач надав пояснення щодо відповіді на відзив позивача, проти позову заперечив та просив відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

14.04.2021 до Господарського суду міста Києва від ТОВ «Менеджмент Енерго» надійшла заява про прискорення розгляду справи, яка обґрунтована тим, що суд має розглянути справу у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі, а з моменту відкриття провадження у справі такий строк вичерпався.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Судом враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Суд звертає увагу на те, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.02.2021 сторонам було визначено строки на подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив, що передбачено процесуальним законодавством та є забезпеченням принципів господарського судочинства.

Суд звертає увагу на те, що відповідь на відзив була направлена позивачем відповідачу засобами поштового зв`язку 30.03.2021, що підтверджується наданими позивачем доказами, а саме: фіскальним чеком, накладною №372 від 30.03.2021 та описом вкладення.

За даними інформації офіційного веб-сайту ПАТ «Укрпошта» за трек номером №372, відповідачем отримана відповідь на відзив 05.04.2021, що свідчить про те, що ДП НАЕК «Енергоатом» має право на подання заперечень на відповідь на відзив до 12.04.2021, включно.

Заперечення на відповідь на відзив були направлені відповідачем засобами поштового зв`язку 09.04.2021, що вбачається із штемпеля відповідно відділу поштового зв`язку проставленого на конверті, тобто в межах встановлених судом строків.

Разом з тим, судом досліджено питання належного виконання позивачем своїх обов`язків щодо своєчасного подання відповіді на відзив, що безпосередньо впливає на строки розгляду справи, та встановлено наступне.

До відзиву на позов відповідачем додані докази його направлення на адресу позивача, а саме: опис вкладення у цінний лист №414, і за даними офіційного веб-сайту ПАТ «Укрпошта» за трек номером №414 таке відправлення знаходиться у точці видачі/доставки ще з 25.02.2021, а отже не отримано позивачем.

При цьому, відзив на позов було направлено за офіційною адресою місця знаходження ТОВ «Менеджмент Енерго», яка міститься у ЄДР, та надавалась у ЄДР самим позивачем, а відтак, неотримання поштового відправлення позивачем за вказаною ним самим адресою є свідомим діянням (бездіяльністю) самого позивача, тому всі несприятливі наслідки такого неотримання покладаються на нього самого.

Крім того, відповідь на відзив була подана ТОВ «Менеджмент Енерго» безпосередньо до канцелярії суду 30.03.2021.

Викладені обставини свідчать про позбавлення можливості розгляду даної справи в межах шістдесяти днів виключно у зв`язку з поведінкою самого позивача.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва встановив наступне.

26.06.2019 між ТОВ «Менеджмент Енерго» (замовник) та ДП НАЕК «Енергоатом» (підрядник) був укладений договір підряду №21008-19/20-121-11-19-08188 (надалі - «Договір»), відповідно до п. 1.1 замовник доручає та зобов`язується оплатити, а підрядник приймає на себе зобов`язання з виконання робіт на тему: «Технічне переоснащення. ВП «Запорізька АЕС», м. Енергодар, Промислова, 133. Навчально-тренувальний центр. Повномасштабний тренажер енергоблоку №5 «Заміна головного моделюючого комп`ютера на ПМТ БЩК енергоблоку №5. Заміна програмного забезпечення систем активної зони (CR), теплогідравлики 1-го контуру (ТН) і термооболонки (СН)» Розробка проектно-кошторисної документації». Код ДКПП - 71.12, надалі за текстом, проектно-кошторисна документація, на підставі Технічних вимог (невідємний додаток №4 до договору).

Згідно з п. 2.1 Договору вартість робіт за цим договором зазначається в протоколі погодження договірної ціни (невід`ємний додаток №1 до договору) ы визначена на пыдставы договірної ціни (невід`ємний додаток №2 до договору) та складає:

- 694 575,00 грн. (шістсот дев`яносто чотири тисячі п`ятсот сімдесят п`ять грн.. 00 коп.);

- окрім того ПДВ 138 915,00 грн.

- разом 833 490,00 грн. (вісімсот тридцять три тисячі чотириста дев`яносто грн. 00 коп.).

Оплата виконаних робіт здійснюється на підставі акта здачі-приймання виконаних робіт, підписаного обома сторонами, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок підрядника протягом 45 (сорока п`яти) календарних днів з дати підписання акта здачі-приймання виконаних робіт. Оплата замовником частини вартості робіт у розмірі суми ПДВ здійснюється після отримання ним від підрядника податкової накладної, оформленої та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) у встановлених ПК України випадках та порядку (п. 2.2 Договору).

Пунктом 4.11 Договору сторони дійшли згоди про те, що підрядник зобов`язаний надати замовнику податкову накладну, за формою, визначеною чинною редакцією наказу Мінфіну №13074 від 13.12.2015, складену в електронній формі з дотримання умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, і зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН), шляхом направлення її на дві електронні адреси замовника та протягом терміну, визначеного чинною редакцією ПКУ. Разом з податковою накладною підрядник надає замовнику електронну квитанцію про реєстрацію податкової накладної у ЄРПН.

На виконання умов Договору, позивачем виконано, а відповідачем прийнято роботи на загальну суму 822 150,00 грн., в тому числі ПДВ 137 025,00 грн., що підтверджується актом здачі-приймання проектних робіт №1 від 16.12.2019.

Також, 27.12.2019 позивачем на електронні адреси відповідача та направлені податкова накладна №71 від 16.12.2019 та квитанція про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних від 26.12.2019, в ЄРПН зареєстровано за №.

В свою чергу, відповідачем сплачено позивачу за виконані на підставі Договору роботи 150 000,00 грн., що підтверджується банківськими виписками з рахунку позивача.

Спір у справі виник у зв`язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошового зобов`язання із оплати виконаних на підставі Договору робіт, у зв`язку з чим позивач вказує на існування заборгованості у розмірі 672 150,00 грн.

Укладений між сторонами Договір є договором підряду, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 61 Цивільного кодексу України та Глави 33 Господарського кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно із ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ст. 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Матеріалами справи підтверджується (акт здачі-приймання проектних робіт №1 від 16.12.2019) виконання позивачем та прийняття відповідачем робіт згідно Договору на загальну суму 822 150,00 грн., в тому числі ПДВ 137 025,00 грн.

В свою чергу відповідачем сплачено позивачу 150 000,00 грн. за виконані на підставі Договору роботи, а саме: 100 000,00 грн. - 27.04.2020 та 50 000,00 грн. - 18.05.2020, що підтверджується банківськими виписками з рахунку позивача.

При цьому, із змісту банківських виписок вбачається, що вказані суми були сплачені з урахуванням ПДВ у розмірі 8 333,33 грн. та 16 666,67 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України та п. 2.2 Договору у відповідача наявна заборгованість з оплати виконаних позивачем на підставі Договору робіт у розмірі 672 150,00 грн., з яких ПДВ складає 112 025,00 грн., а строк виконання такого зобов`язання на момент звернення позивача із позовною заявою до суду настав.

При цьому, умовами Договору передбачено, такі строки оплати вартості:

- протягом 45 (сорока п`яти) календарних днів з дати підписання акта здачі-приймання виконаних робіт, а враховуючи, що акт здачі-приймання проектних робіт №1 від 16.12.2019 підписаний замовником 16.12.2019, то не пізніше 30.01.2020;

- частина вартості робіт у розмірі суми ПДВ - після отримання замовником податкової накладної, а враховуючи, що податкова накладна отримана відповідачем 27.12.2019, то не пізніше 28.12.2019.

Твердження відповідача про визначення строку оплати вартості робіт у розмірі суми ПДВ з моменту пред`явлення вимоги позивачем не приймається судом до уваги, оскільки зміст п. 2.2 Договору чітко визначає, що така оплата здійснюється після отримання відповідачем від позивача податкової накладної, а не вимоги про сплату.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Як унормовано приписами частини другої статті 42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи зобов`язані, зокрема: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Згідно з приписами частини першої статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов`язання по сплаті на користь позивача заборгованості у розмірі 672 150,00 грн., з яких ПДВ складає 112 025,00 грн., за виконані згідно Договору роботи. Відповідачем вказана заборгованість не спростована, доказів її погашення не надано.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідачем обставин, з якими чинне законодавство пов`язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання, не наведено.

Таким чином, позовні вимоги ТОВ «Менеджмент Енерго» про стягнення з ДП НАЕК «Енергоатом» заборгованості у розмірі 672 150,00 грн. грн. є правомірними та обґрунтованими.

Також, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача пені у розмірі 65 477,11 грн., 3% річних у розмірі 19 281,75 грн. та інфляційних у розмірі 27 703,15 грн. нарахованих за прострочення виконання грошового зобов`язання за загальний період з 30.01.2020 по 24.12.2020.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений Договором строк свого обов`язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

У відповідності до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

За змістом ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 547 та п. 1 ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання (в тому числі щодо неустойки) вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

З матеріалів справи не вбачається, судом не встановлено та сторонами не доведено укладення між сторонами у справі письмового правочину щодо забезпечення виконання зобов`язання у вигляді неустойки (пені, штрафу), а розмір пені договором або актом цивільного законодавства у спірних правовідносинах сторін також не встановлено, що виключає правові підстави для стягнення пені, нарахованої позивачем.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільного кодексу України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

За таких обставин, чинне цивільне законодавство не передбачає можливість забезпечення виконання зобов`язань, що виникли між сторонами, шляхом позадоговірного встановлення пені, а договірні відносини між сторонами з цього приводу відсутні.

Таким чином, підстави для стягнення пені відсутні.

Згідно із частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок, враховуючи відсутність підстав для виходу за межі позовних вимог, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 19 281,75 грн. та інфляційні у розмірі 27 703,15 грн.

За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог та стягнення з ДП НАЕК «Енергоатом» на користь ТОВ «Менеджмент Енерго» заборгованості у розмірі 672 150,00 грн., 3% річних у розмір 19 281,75 грн. та інфляційних у розмірі 27 703,15 грн. В іншій частині позовних вимог (пеня у розмірі 65 477,11 грн.) необхідно відмовити з викладених обставин.

В позовній заяві позивач просить суд стягнути з відповідача судові витрати, які відповідно до попереднього (орієнтованого) розрахунку суми судових витрат, які позивач очікує понести в зв`язку з розглядом справи, складають: 11 769,18 грн. - судового збору та 30 000,00 грн. - витрати на професійну правничу допомогу адвоката.

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано копії договору про надання правової допомоги №02/12 від 02.12.2020, додаткової угоди №1 від 20.12.2020, акта здачі прийняття робіт (надання послуг) №АО-0000031 від 22.12.2020 та платіжного доручення №582 від 24.12.2020 з банківською випискою з рахунку позивача.

Судом встановлено, що 02.12.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Менеджмент Енерго» (клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Всеукраїнська асоціація адвокатів» (адвокатське об`єднання) було укладено договір про надання правової допомоги №02/12, відповідно до якого адвокатське об`єднання, на підставі звернення клієнта, приймає на себе зобов`язання з надання наступної правової допомоги, зокрема, надає клієнту консультації та юридичні послуги щодо представництва та захисту інтересів останнього перед фізичними особами, органах нотаріату, в органах державної влади та місцевого самоврядування, структурних підрозділах прокуратури України, в органах внутрішніх справи, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань, Національного антикорупційного бюро України, державної виконавчої служби, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, а також в місцевих загальних судах, апеляційних судах, місцевих адміністративних судах (місцевих загальних судах як адміністративних та окружних адміністративних судах), апеляційних адміністративних судах, місцевих господарських судах, Верховному Суді (в тому числі у Великій Палаті, Касаційному адміністративному суді, Касаційному господарському суді, Касаційному цивільному суді, Касаційному кримінальному суді) Вищому адміністративному суді, зокрема у цивільних, кримінальних, господарський та адміністративних справах, у справах про адміністративні правопорушення, у справах окремого та наказного провадження, в кримінальному провадженні, під час досудового та судового слідства, в тому числі оскарження дій та бездіяльності службових та посадових осіб. Представляє клієнта з усіма правами, які надано законом позивачу, відповідачу, потерпілому, третій особі, свідку, заявнику, скаржнику, у тому числі з правом пред`явлення позову, зміни підстави або предмету позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, пред`явлення зустрічного позову, подання заяв та скарг, укладення мирової угоди на будь-якій стадії процесу, вимагати виконання судового рішення, оскарження рішення, постанов і ухвал суду в апеляційній та касаційній інстанції, одержання, рішень, ухвал, виконавчого листа, наказу та пред`явлення його до виконання: підписувати та подавати документи, зокрема будь-які заяви (в тому числі позовні заяви, апеляційні та касаційні скарги), клопотання, відводи, заперечення, скарги, уточнення, пояснення, запити, звернення, повідомлення, докази та інше; вести попередні переговори та узгоджувати процесуальні питання; отримувати документи, в тому числі відповіді, довідки, свідоцтва, витяги, виписки, рішення, ухвали, постанови, заочне рішення тощо, а також їх копії; сплачувати від імені клієнта державне мито, судовий збір та інші необхідні платежі; вчиняти інші дії в інтересах клієнта не передбачених даним договором.

20.12.2020 між адвокатським об`єднанням та клієнтом укладено додаткову угоду №1 до договору про надання правової допомоги №02/12 від 02.12.2020, в якій сторони погодили, що розмір адвокатського гонорару включає в себе наступні послуги: консультації - усна, з вивченням документів вартістю 3 000,00 грн., підготовка аналітичної довідки щодо судової практики вартістю 1 000,00 грн., додаткові усні консультації (шість консультації) вартістю 6 000,00 грн.; справи по ГПК - складання позовної заяви вартістю 15 000,00 грн., складання додаткових документів в межах судової справи (заяви, клопотання) вартістю 3 000,00 грн. та ознайомлення з матеріалами судової справи вартістю 2 000,00 грн.

Відповідно до акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) №АО-0000031 від 22.12.2020 адвокатським об`єднанням надано, а клієнтом прийнято послуги на підставі договору про надання правової допомоги №02/12 від 02.12.2020 на загальну суму 30 000,00 грн., які повністю сплачені ТОВ «Менеджмент Енерго» Адвокатському об`єднанню «Всеукраїнська асоціація адвокатів», що підтверджується випискою по особовому рахунку позивача та платіжним дорученням №582 від 24.12.2020.

Повноваження адвоката Огулькової А.М. підтвердженні ордером серії КВ №849723 від 24.12.2020 та свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю №4657 від 27.09.2011.

Отже, позивачем подано до матеріалів справи достатньо доказів на підтвердження факту надання Адвокатським об`єднанням «Всеукраїнська асоціація адвокатів» професійної правничої допомоги ТОВ «Менеджмент Енерго» в межах даної справи на суму 30 000,00 грн.

В той же час, у відзиві на позов відповідачем зауважено про те, що витрати на професійну правничу допомогу адвоката, які заявлені позивачем, є неспівмірними, необґрунтованими та непропорційними до предмета спору.

За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу).

Судом враховується, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю, суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, суд відзначає, що для включення всієї суми гонору у відшкодування за рахунок позивача відповідно до положень ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (наприклад, рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04, п. 269).

У постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року №7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» також роз`яснено, що оцінка тих чи інших витрат сторін як судових здійснюється господарським судом з урахуванням обставин конкретної справи, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Однак, із наданих позивачем документів не вбачається, що витрати у розмірі 30 000,00 грн. (враховуючи предмет та підстави позовних вимог у справі №910/1714/21, обставини даної справи та її складність) мають характер необхідних, а їх розмір є розумним та виправданим (як обов`язкової умови для відшкодування таких витрат іншою стороною).

Виходячи з конкретних обставин даної справи, на думку суду, такі витрати не відповідають критерію розумності їхнього розміру та реальності адвокатських витрат.

Враховуючи викладене, на переконання суду, розумними та реальними в даному випадку є адвокатські витрати ТОВ «Менеджмент Енерго» у розмірі 15 000,00 грн.

Витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Менеджмент Енерго» задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (01032, м. Київ, вул. Назарівська, будинок 3; ідентифікаційний код 24584661) в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» (71504, Запорізька обл., м. Енергодар, вул. Промислова, будинок 133; ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 19355964) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Менеджмент Енерго» (01135, м. Київ, пр. Перемоги, будинок 4, кабінет 212; ідентифікаційний код 40945499) заборгованість у розмірі 672 150 (шістсот сімдесят дві тисячі сто п`ятдесят) грн. 00 коп., 3% річних у розмір 19 281 (дев`ятнадцять тисяч двісті вісімдесят одна) грн. 75 коп., інфляційні у розмірі 27 703 (двадцять сім тисяч сімсот три) грн. 75 коп., судовий збір у розмірі 10 787 (десять тисяч сімсот вісімдесят сім) грн. 02 коп. та витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 13 748,23 грн. Видати наказ.

3. В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.П. Босий