ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2021м. ДніпроСправа № 904/6229/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Пулвер Україна", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Атарі Інвест", м. Дніпро

про стягнення 81 603,07 грн.

Суддя Євстигнеєва Н.М.

Секретар судового засідання Чернявська Е.О.

Представники:

Від позивача: не з`явився

Від відповідача: не з`явився

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Пулвер Україна" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, яким просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Атарі Інвест" заборгованість у розмірі 81 603,07 грн., з яких:

- основний борг у розмірі 80 709,97 грн.;

- інфляційні збитки у розмірі 403,55 грн.;

- 3 % річних у розмірі 489,55 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору купівлі-продажу №Р0601 від 07 липня 2017 року в частині повної та своєчасної оплати за поставлений товар. У зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання позивачем на підставі частини 2 статті 625 ЦК України нараховані три відсотки річних за період прострочки з 28.08.2020 по 09.11.2020 у сумі 489,55 грн. та інфляційні збитки за вересень 2020 року у розмірі 403,55 грн.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.11.2020 справу № 904/6229/20 передано на розгляд судді Євстигнеєвої Н.М.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.11.2020 позовну заяву залишено без руху.

27 листопада 2020 року від позивача до господарського суду надійшла заява на виконання вимог ухвали суду від 20.11.2020 та долучено витребувані докази.

Ухвалою суду від 30.11.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Ухвалою суду від 02.02.2021 здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 25.02.2021.

16 лютого 2021 року від позивача до господарського суду надійшла заява, яка сформована за допомогою системи "Електронний суд" про участь у судовому засіданні, яке призначено на 25.02.2021 о 12 год. 00 хв. в режимі відеоконференції в Оболонському районному суді міста Києва (04207, м. Київ, вул. Тимошенко, 2-є).

Ухвалою суду від 17.02.2021 в задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Пулвер Україна" про участь представника позивача у судовому засіданні в режимі відеоконференції відмовлено.

Ухвалою суду від 25.02.2021 підготовче засідання відкладено до 25.03.2021.

У судовому засіданні 25.03.2021 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду на 21.04.2021.

30.03.2021 від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, якою просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 72730,00грн., втрати від інфляції у сумі 1105,84грн. за вересень-жовтень 2020 року, три відсотки річних у сумі 377,91грн за період з 09.09.2020 по 09.11.2020, витрати по сплаті судового збору у сумі 2102,00грн., витрати на професійну правничу допомогу у сумі 7500,00грн.

Розглянувши заяву представника позивача про зменшення розміру позовних вимог від 30.03.2021 (вх. канц. № 15639/21 від 30.03.2021) суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 ГПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи.

Учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 43 ГПК України).

Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу (ч.ч. 2, 3 ст. 45 ГПК України).

Процесуальні права та обов`язки сторін врегульовано статтею 46 ГПК України.

Зокрема, згідно з п.2 ч.2, ч. 3 ст. 46 ГПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, а також до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Відтак, Господарським процесуальним кодексом України передбачена можливість збільшити або зменшити розмір позовних вимог лише до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом. Суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства (ч. 1 ст. 113, ч. ч. 1, 2 ст. 114 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно ч. 1, 3-6 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Як вбачається із матеріалів справи, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 25.03.2021 у справі № 904/87/21 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті в засіданні суду на 21.04.2021.

Отже, враховуючи те, що підготовче засідання у справі було закінчено 25.03.2021, судом встановлено, що представником позивача заяву б/н від 25.03.2021 (вх.канц. № 15639/21 від 30.03.2021) подано до суду 26.03.2021, про що свідчить відбиток пошти на конверті (а.с.99-102), тобто з пропущенням встановленого законом процесуального строку для такої заяви, суд розглядає вимоги позивача, викладені в позовній заяві від 10.11.2020, яка надійшла до суду 17.11.2020.

Відповідач у підготовчі та судове засідання не з`являвся, явку повноважних представників не забезпечив, про день, час, місце розгляду справи повідомлявся рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідно до вимог статей 120, 242 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвали суду, направлені на адресу відповідача, повернулися з відміткою "за закінченням терміну зберігання", проставленою органом поштового зв`язку (містяться в матеріалах справи).

За частиною третьою статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Судові рішення відповідно до цієї статті вручаються шляхом надсилання (видачі) відповідній особі копії (тексту) повного або скороченого судового рішення, що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень (ч. 10 статті 242 цього Кодексу).

За змістом статей 9, 14, 17 Закону України № 755-IV від 15.05.2003 (зі змінами та доповненнями) "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" відомості про місцезнаходження юридичної особи у Єдиному державному реєстрі зазначаються на підставі поданих нею документів.

Статтею 93 Цивільного кодексу України встановлено, що місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Тобто, офіційне місцезнаходження повідомляється юридичною особою для забезпечення комунікації з нею, зв`язку зацікавлених осіб, у тому числі контрагентів, органів державної влади тощо.

Правила надання послуг поштового зв`язку затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 (далі - Правила). Для отримання поштових відправлень юридична особа повинна забезпечити створення умов доставки та вручення поштових відправлень відповідно до вимог Закону України "Про поштовий зв`язок", цих Правил (п. 94 Правил).

Відтак, повна відповідальність за достовірність інформації про місцезнаходження, а також щодо наслідків неотримання поштових відправлень покладається саме на юридичну особу.

Процедура вручення рекомендованого поштового відправлення передбачає, окрім іншого, повідомлення одержувача через абонентську поштову скриньку (ст.ст. 19, 23 Закону України "Про поштовий зв`язок", п.п. 101, 110 Правил).

У разі неможливості вручення одержувачам поштових відправлень останні зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження до об`єкта поштового зв`язку місця призначення (п. 116 Правил).

Після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення повертаються відправнику (п. 117 Правил).

За таких обставин можна дійти висновку, що повернення судової ухвали з викликом відповідача у судове засідання відбулося через незабезпечення ним вимог законодавства щодо можливості реального вручення йому поштових відправлень за його офіційним місцезнаходженням.

Згідно з пунктом 5 частини шостої статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставляння у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Отже, судом були вчинені всі передбачені законом заходи для належного виклику відповідача в підготовчі та судове засідання у цій справі.

У судове засідання 21.04.2021 представники позивача та відповідача не з`явилися.

Відповідно до ч.4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

07 липня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Пулвер Україна" (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Атарі Інвест" (покупець) укладено договір купівлі-продажу № Р0601, відповідно до п.1.1. якого продавець зобов`язується поставити і передати у власність покупця на умовах та у встановлені договором строки порошкові фарби в асортименті, а покупець зобов`язується прийняти товар у власність і оплатити його на умовах даного договору.

Асортимент, найменування, загальна кількість та ціна Товару, що може бути поставлений згідно цього Договору, визначається на підставі попереднього усного/письмового замовлення Покупця. Продавець має право вносити зміни до замовлення про що повідомляє Покупця (п.1.2 договору).

Сторони погодили, що найменування, асортимент, загальна кількість, ціна за одиницю, а також загальна вартість кожної партії Товару визначаються Сторонами у рахунках-фактурах та видаткових накладних, оформлених на підставі попередніх замовлень Покупця, які є невід`ємною частиною даного договору (п.1.3. договору).

Умови поставки товару та його приймання-передача врегульовано розділом 2 договору.

Згідно пункту 2.2. договору, поставка товару здійснюється на підставі заявки Покупця.

Строк поставки Товару додатково узгоджується Сторонами шляхом переговорів щодо кожної окремої партії Товару та відображаються у заявці (п.2.3. договору).

Датою передачі Товару Покупцю вважається дата, що зазначена друкарським

способом у відповідній видатковій накладній (п.2.4. договору).

Право власності на Товар переходить від Продавця до Покупця з моменту отримання Покупцем товару в пункті поставки (п.2.5. договору).

Зобов`язання Продавця з поставки кожної окремої партії Товару вважається виконаним з моменту підписання Сторонами оформленої належним чином видаткової накладної або іншого документу на підставі якого поставлено Товар (п.2.6. договору).

Згідно п.2.16 договору одночасно з передачею партії Товару Продавець здійснює передачу належним чином оформлених документів: рахунок-фактуру, видаткову накладну, податкову накладну, а також документи, що підтверджують якість Товару, якщо це передбачено і необхідно для такого виду Товару.

Підписана Сторонами видаткова накладна є свідченням того, що Продавець передав зазначені документи Покупцеві.

Ціна за одиницю Товару погоджується Сторонами у національній валюті України - гривні, із застереженням щодо еквіваленту до валюти Євро за курсом продажу на міжбанківському ринку станом на день виставлення рахунку - фактури, а також зазначається у рахунку-фактурі та видатковій накладній (п.3.1. договору).

Вартість Товару визначається у відповідному рахунку-фактурі та видатковій накладній на партію Товару (п.3.2. договору).

Згідно п.3.3. договору загальна вартість Товару, що поставлений Продавцем Покупцю на підставі даного Договору, визначається шляхом складання вартостей кожної партії Товару, поставленого Покупцеві протягом дії даного Договору.

У зв`язку з імпортним походженням Товару, Продавець залишає за собою право змінити ціну товару у відповідності до змін умов, що впливають на формування ціни (зміна умов імпорту, зміна тарифів митного збору, оподаткування, зміна цін заводу виробника (п.3.4. договору).

Сторони передбачили в договорі, що покупець зобов`язаний оплатити вартість кожної поставленої партії товару на підставі рахунку-фактури або видаткової накладної протягом тридцяти календарних днів з моменту отримання партії товару та підписання видаткової накладної (п.3.5. договору).

За пунктом 6.1. договору, даний Договір діє з моменту його підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення їх печатками та закінчується через 1 рік з дня підписання договору. У разі не надходження письмових повідомлень від жодної із Сторін щодо припинення дії Договору, він вважається продовженим на кожен наступний рік.

На виконання умов договору Товариство з обмеженою відповідальністю "Пулвер Україна" поставило Товариству з обмеженою відповідальністю "Атарі Інвест" товар (фарбу порошкову RAL 9016 E/P-PARLAK та BEYWP25 E/P-PARLAK) на загальну суму 94 599,97грн, що підтверджується видатковими накладними:

№ NК 19_1299 від 08 травня 2019 року на суму 40 896,00грн,

№ NК 19_1484 від 22 травня 2019 року на суму 40 824,00грн,

№ NК 19_1504 від 23 травня 2019 року на суму 12 879,97грн.

Зазначені видаткові накладні підписані відповідачем, скріплені печаткою.

Згідно акту звіряння розрахунків за період з 01.01.2019 по 12.11.2019 між позивачем та відповідачем заборгованість за договором складає 80 709,97грн.

В подальшому відповідач перерахував на рахунок позивача 7 979,97грн (28.08.2020 - 5000,00грн., 12.10.2020 - 2979,97грн).

Таким чином, заборгованість, яка виникла станом на на дату звернення з позовом до суду складає 72730,00грн (80 709,97грн.- 7 979,97грн ).

Товариство з обмеженою відповідальністю "Пулвер Україна" просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Атарі Інвест" заборгованість за поставлений товар у сумі 80709,97грн, три відсотка річних у сумі 489,55грн та втрати від інфляції у сумі 403,55грн.

Наведене і є причиною виникнення спору.

Предметом доказування є обставини, пов`язані з виконанням/невиконанням сторонами прийнятих на себе договірних зобов`язань в частині поставки й оплати товару за спірними видатковими накладними; наявність/відсутність підстав для застосування до відповідача відповідальності на підставі ч. 2 статті 625 ЦК України.

Згідно з частиною першою статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За приписами частини другої статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (частина перша статті 655 Цивільного кодексу України).

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина перша статті 193 Господарського кодексу України).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

За частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що оплата товару, що поставляється за цим договором, здійснюється покупцем по факту його поставки протягом 30-ти календарних днів.

Тож, строк оплати вартості поставленого товару є таким, що настав за видатковими накладними:

№ NК 19_1299 від 08 травня 2019 року на суму 40 896,00гр 07.06.2019,

№ NК 19_1484 від 22 травня 2019 року на суму 40 824,00грн 21.06.2019,

№ NК 19_1504 від 23 травня 2019 року на суму 12 879,97грн 24.06.2019 (оскільки 22.05.2019 є вихідний день, а в силу положень частини 5 статті 254 ЦК України граничний строк оплати переноситься на перший за вихідним робочий день).

Згідно зі ст.ст. 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

В установлений договором строк, відповідач свої зобов`язання не виконав.

Доказів оплати вартості поставленого товару у сумі 72 730,00грн станом на дату звернення з позовом відповідач суду не надав, доводів, наведених в обґрунтування позову, не спростував.

За таких обставин, вимога позивача про стягнення заборгованості за поставлений товар у розмірі 72730,00грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

В задоволенні вимоги про стягнення 7 979,97грн. суд відмовляє з огляду на те, що сума 7 979,97грн. була сплачена відповідачем до звернення позивача з позовом до суду (згідно банківської виписки відповідачем сплачено 28.08.2020 5000,00грн., 12.10.2020 2979,97грн. (а.с.87-93)), а позивач звернувся з позовом до суду 13.11.2020, а.с.25.

У зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання позивачем нараховані три відсотка річних у сумі 489,55грн за період з 28.08.2020 по 09.11.2020 та втрати від інфляції у сумі 403,55грн. за вересень 2020 року.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіркою наданого позивачем розрахунку встановлено, що позивачем невірно визначено суму основного боргу, на яку нараховуються три відсотки річних та втрати від інфляції та невірно визначена кількість днів прострочення в заявленому періоді.

За розрахунком суду три відсотки річних складають 439,97грн, а втрати від інфляції - 378,55грн. виходячи з наступного:

на суму боргу 75709,97грн. (80709,97грн-5000,00грн) нараховуються три відсотки річних за період з 28.08.2020 по 11.10.2020 та складають 273,05грн (44дні прострочки),

на залишок заборгованості 72730,00грн (75709,97грн.- 2979,97грн.) три відсотки нараховуються за період з 12.10.2020 по 09.11.2020 та складають 166,92грн.

Розрахунок втрат від інфляції проводиться на суму 75709,97грн. за вересень 2020 року (період, вказаний позивачем в позовній заяві) та складає 378,55грн (75709,97грнх100,5% = 76088,52грн-75709,97грн.).

Таким чином, вимоги позивача підлягають задоволенню частково у сумі 73548,52грн, з яких заборговавність за поставлений товар у сумі 72730,00грн, три відсотки річних у сумі 439,97грн та втрати від інфляції у сумі 378,55грн.

В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат господарський суд враховує таке.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За змістом статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед яких витрати на професійну правничу допомогу.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст. 16 ГПК України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною восьмою статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

До позову позивачем долучений договір від 30.10.2020 про надання правової допомоги, укладений між ТОВ "Пулвер Україна" (Клієнт) та адвокатським об`єднанням "П.Р.С. і Компанія" в особі керівника Бєгунової Ольги Олексіївни, за умовами якого Клієнт доручає, а адвокатське об`єднання погоджується надавати через адвокатів об`єднання, яким видано відповідний ордер, наступні види правничої допомоги, а саме: представництво інтересів Клієнта в будь-яких державних органах, підприємствах, установах та організаціях, органах досудового розслідування, органах прокуратури, судових органах всіх інстанцій з питань захисту порушених прав та інтересів клієнта при стягнення заборгованості за договорами поставки з ТОВ "Атарі Інвест" та ТОВ "Адванс Систем" в Господарському суді Дніпропетровської області, апеляційній та касаційній інстанціях (а.с.18).

У якості доказу понесених витрат на професійну правничу допомогу позивач надає платіжне доручення №9688 від 06.11.2020 на суму 15 000,00грн., ордер серія АА № 1059945 (а.с.19-20).

Позивач просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу у сумі 7 500,00грн.

Дослідивши надані позивачем документи, суд дійшов висновку, що останні є достатніми доказами на підтвердження наявності підстав для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу.

Витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

За таких обставин, витрати позивача на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню у розмірі 6759,72грн пропорційно до розміру задоволених вимог.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача пропорційно до розміру задоволених вимог у сумі 1894,52грн.

Керуючись ст.ст. 2, 46, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Пулвер Україна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Атарі Інвест" про стягнення 81 603,07 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Атарі Інвест" (49021, м. Дніпро, вул. Берегова, буд.164-А, ідентифікаційний код 41076610) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Пулвер Україна" (04080, м. Київ, вул. Кирилівська (Фрунзе), 69-В, оф.506, ідентифікаційний код 38233004) заборгованість у сумі 72730 (сімдесят дві тисячі сімсот тридцять)грн 00 коп, три відсотка річних у сумі 439 (чотириста тридцять дев`ять)грн 97коп, втрати від інфляції у сумі 378 (триста сімдесят вісім)грн 55коп, витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у сумі 1894(одна тисяча вісімсот дев`яносто чотири) грн 52коп, витрати на професійну правничу допомогу у сумі 6759 (шість тисяч сімсот п`ятдесят дев`ять)грн 72 коп, видати наказ.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення, шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення підписано 21.04.2021

Суддя Н.М. Євстигнеєва