ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

19 квітня 2021 року Справа № 903/260/21

Господарський суд Волинської області у складі судді Шума М. С., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦУМАНЬ-РИБА», смт. Цумань, Ківерцівський район, Волинська область

про забезпечення позову

у справі №903/260/21

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦУМАНЬ-РИБА», смт Цумань, Ківерцівський район, Волинська область

до відповідачів: Дочірнього підприємства «РИБГОСП» ЦУМАНЬ», м.Луцьк

Затурцівської селищної ради в особі державного реєстратора речових прав Адамчука Руслана Євгенійовича, с.Затурці, Локачинський район, Волинська область

про скасування права постійного користування земельної ділянки, визнання дій державного реєстратора незаконними, поновлення договорів оренди

встановив: Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦУМАНЬ-РИБА» в позовній заяві б/н та б/д (вх.01-50/278/21 від 07.04.2021) до Дочірнього підприємства «РИБГОСП» ЦУМАНЬ», Затурцівської селищної ради в особі державного реєстратора речових прав Адамчука Руслана Євгенійовича , с.Затурці, Локачинський район, Волинська область просить суд:

1. скасувати право постійного користування земельної ділянки кадастровий номер :01:001:2037, зареєстроване за ДП «РИБГОСП» ЦУМАНЬ» державним реєстратором Затурцівської селищної ради Локачинського району, Волинської області Адамчуком Русланом Євгенійовичем.

2. скасувати право постійного користування земельної ділянки кадастровий номер :01:001:2038, зареєстроване за ДП «РИБГОСП» ЦУМАНЬ» державним реєстратором Затурцівської селищної ради Локачинського району, Волинської області Адамчуком Русланом Євгенійовичем.

3. скасувати право постійного користування земельної ділянки кадастровий номер :01:001:2039, зареєстроване за ДП «РИБГОСП» ЦУМАНЬ» державним реєстратором Затурцівської селищної ради Локачинського району, Волинської області Адамчуком Русланом Євгенійовичем.

4. визнати дії державного реєстратора Затурцівської селищної ради Локачинського району, Волинської області Адамчука Руслана Євгенійовича щодо реєстрації права постійного користування земельними ділянками за ДП «РИБГОСП» ЦУМАНЬ» та розірвання договорів оренди земельних ділянок із кадастровими номерами :01:001:2037, :01:001:2038, :01:001:2039, які розташовані в межах населеного пункту смт. Цумань та укладені між Цуманською селищною радою та ТзОВ «Цумань-Риба» незаконними.

5. поновити договори оренди земельних ділянок із кадастровими номерами :01:001:2037, :01:001:2038, :01:001:2039, які були укладені між ТзОВ «ЦУМАНЬ-РИБА» та Цуманською селищною радою 20.07.2017 на строк 49 років для ведення рибного господарства.

Судовий збір у сумі 11 350 грн. 00 коп. покласти на ДП «РИБГОСП» ЦУМАНЬ».

Крім того, позивачем у вступній частині заяви зазначено третю особу на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Цуманську селищну раду.

Позовна заява обґрунтована тим, що між позивачем та Цуманською селищною радою укладено договори оренди земельних ділянок з кадастровими номерами :01:001:2037, :01:001:2038, :01:001:2039 на 49 років. Однак, відповідач 1 повідомив позивача, що такі договори розірвано, а на дані земельні ділянки зареєстроване право постійного користування за ДП «РИБГОСП» ЦУМАНЬ». Позивач вважає, що здійснені дії державного реєстратора Адамчука Р. Є. незаконні та вчинені з грубими помилками. Угоди про розірвання договорів оренди вказаних земельних ділянок позивач не підписував. З державного акту на право постійного користування земельною ділянкою, на підставі якого внесено відомості в реєстр речових прав, неможливо встановити правомірність набуття та використання на праві постійного користування спірною земельною ділянкою, технічна документація із землеустрою щодо проведення інвентаризації земельної ділянки зазначеної в акті не надана. Саме позивачем виготовлена технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки внатурі на спірний земельні ділянки та затверджено її в зазначеному законом порядку. Позивач продовжує сплачувати орендну плату, жодні платежі на рахунок орендаря Цуманською селищною радою не повернуті. ТзОВ «ЦУМАНЬ-РИБА» позбавлене можливості здійснення господарської діяльності та отримання будь-якого прибутку, оскільки відповідач 1 вчиняє незаконні дії щодо проникнення на земельні ділянки, захаращує територію.

Ухвалою суду від 12.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 11.05.2021.

16.04.2021 через канцелярію суду надійшла заява б/н та б/д (вх.01-60/9/21) від позивача у справі ТзОВ «ЦУМАНЬ-РИБА» про забезпечення позову шляхом заборони вчинення певних дій, а саме користування земельними ділянками із кадастровими номерами :01:001:2037, :01:001:2038, :01:001:2039 відповідачем у справі - Дочірнім підприємством «Рибгосп Цумань».

Заявник просить суд заяву розглядати за участю сторони позивача. Суд відмовляє у задоволенні заяви в частині виклику представника ТзОВ «ЦУМАНЬ-РИБА» з огляду на таке:

Відповідно до п. 1 ст. 138 ГПК України заява про забезпечення позову подається, зокрема, після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Згідно з п.п. 1, 3, 4 ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, що подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням.

У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Відтак, Господарським процесуальним кодексом України передбачено право суду з власної ініціативи за необхідності викликати особу, що подала заяву про забезпечення позову. Така необхідність може бути зумовлена потребою у наданні пояснень або додаткових доказів щодо заяви, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням.

В даному випадку, суд не вбачає необхідності викликати заявника для розгляду заяви по суті. При цьому, ТзОВ «ЦУМАНЬ-РИБА» в порядку ст. 139 ГПК України в заяві про вжиття заходів забезпечення позову зазначено предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності. Законодавцем передбачено, що обґрунтування своєї позиції щодо доцільності вжиття заходів забезпечення позову заявником реалізується саме шляхом подання до суду відповідної заяви відповідного змісту. Суд з огляду на зміст заяви про забезпечення позову не вбачає необхідності викликати заявника для надання додаткових доказів чи пояснень у справі, заявник такої необхідності не обґрунтовує взагалі.

Відтак, суд розглядає заяву в порядку п. 1 ст. 140 ГПК України без повідомлення учасників справи.

В обґрунтування заяви ТзОВ «ЦУМАНЬ-РИБА» зазначає про наявність укладених 20.06.2017 договорів оренди спірних земельних ділянок для ведення рибного господарства. На початку 2021 року товариству став відомий факт про внесення до Державного реєстру речових прав відомостей про розірвання вказаних договорів оренди. Проте, товариство стверджує, що жодних додаткових угод про розірвання договорів не підписувало, інших дій, спрямованих на розірвання договорів, не вчиняло. Натомість, на дані земельні ділянки зареєстровано право постійного користування за відповідачем у справі - ДП «РИБГОСП» ЦУМАНЬ». Відтак, ТзОВ «ЦУМАНЬ-РИБА» звернулося до суду з відповідною позовною заявою.

Заявник обгрунтовує, що позбавлений можливості здійснювати господарську діяльність та отримувати будь-який прибуток, оскільки, за твердженнями ТзОВ «ЦУМАНЬ-РИБА», директор ДП «РИБГОСП» ЦУМАНЬ» почав вчиняти незаконні дії щодо проникнення на спірні земельні ділянки шляхом зняття усіх замків із воріт та завезення на територію різного роду старої техніки, захаращення території. Також, заявник зазначає, що директор ДП «РИБГОСП» ЦУМАНЬ» вчиняє моральний тиск на колектив товариства-позивача, що в сукупності унеможливлює роботу товариства та отримання прибутку.

Так, існує вірогідність незаконного використання земельними ділянками, що полягають у передачі її в оренду іншим особам, відчуженні майна, що знаходиться на спірних земельних ділянках, захаращенні та засміченні території, незаконному вилову риби, розведенням якою займається ТзОВ «ЦУМАНЬ-РИБА».

Заявник, посилаючись на ст. 124 Конституції України та ст. 136 ГПК України, стверджує, що запропонований ним захід забезпечення позову унеможливить незаконне використання земельних ділянок, не завдасть матеріальних втрат сторонам у справі,

Суд розглянувши відповідну заяву про забезпечення позову, дійшов висновку про відмову в її задоволення повністю з огляду на таке:

Згідно зі ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 137 ГПК України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Отже, забезпечення позову - це, по суті обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Право на ефективний засіб юридичного захисту» встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи, або забезпечити ефективний захист чи поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі задоволення позову.

Слід зазначити, що згідно рішення Європейського суду з прав людини від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» було зазначено що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припинення порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настане подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Позивач звернувся до суду із позовними вимогами немайнового характеру.

Отже, зважаючи на зазначене, судове рішення у разі задоволення таких вимог не вимагатиме примусового виконання, в цьому випадку така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не підлягає дослідженню, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому, в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18.

Спірні земельні ділянки щодо яких заявник просить суд вжити заходів забезпечення позову є землями із цільовим призначенням: для лісогосподарських потреб, комунальної форми власності, розташовані на території Цуманської селищної ради.

В свою чергу, спір між сторонами виник щодо речового права на оспорювані земельні ділянки: користування на праві орендаря/постійного користування. Позивач стверджує наявність дійсних договорів оренди на земельні ділянки, натомість за відповідачем - ДП «РИБГОСП» ЦУМАНЬ» зареєстровано право постійного користування земельними ділянками на підставі Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою, з якого за твердженням позивача, неможливо встановити право постійного користування саме спірними земельними ділянками.

Заявник просить суд заборонити ДП «РИБГОСП» ЦУМАНЬ» користуватися земельними ділянками з кадастравоми номерами :01:001:2037, :01:001:2038, :01:001:2039, зазначає про існування вірогідності незаконного використання земельних ділянок, що полягають у передачі її в оренду іншим особам, відчуженні майна, що знаходиться на спірних земельних ділянках, захаращенні та засміченні території, незаконного вилову риби, розведенням якою займається ТзОВ «ЦУМАНЬ-РИБА». Жодних доказів в обґрунтування такої позиції суду не надано.

Суд при винесенні судового рішення про вжиття заходів забезпечення позову не може керуватися лише припущеннями заявника, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Суд також бере до уваги ту обставину, що позивач не є власником земельної ділянки, органом, уповноваженим державою чи територіальною громадою, управляти спірними земельними ділянками.

При цьому, встановлення факту правомірного/неправомірного користування спірними земельними ділянками не підлягає оцінці на стадії розгляду заяви про забезпечення позову у даній справі.

Поряд із не наданням заявником суду будь-яких фактичних обґрунтувань та будь-яких доказів на підтвердження своєї позиції щодо передачі земельних ділянок відповідачем в оренду іншим особам, відчуженні майна, що знаходиться на спірних земельних ділянках, захаращенні та засміченні території, незаконного вилову риби, розведенням якою займається ТзОВ «ЦУМАНЬ-РИБА», суд також не вбачає підстав стверджувати, що невжиття запропонованого заходу може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, якщо таке буде встановлено та доведено під час розгляду по суті відповідного спору.

Разом з тим суд зазначає, що під час вирішення питання щодо наявності правових підстав для забезпечення позову, обґрунтованість позовних вимог не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження під час розгляду спору по суті.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 138, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ТзОВ «ЦУМАНЬ-РИБА» б/н та б/д (вх.01-60/9/21 від 16.04.2021) про забезпечення позову шляхом заборони вчинення певних дій, а саме користування земельними ділянками із кадастровими номерами :01:001:2037, :01:001:2038, :01:001:2039 відповідачем у справі - Дочірнім підприємством «РИБГОСП «ЦУМАНЬ» відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала суду підписана 19.04.2021

Ухвала може бути оскаржена до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя М. С. Шум