ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2021 року

м. Київ

Справа № 922/1016/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Случ О. В. - головуючий, Волковицька Н. О., Могил С. К.

за участю секретаря судового засідання - Гогусь В. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 і Фермерського господарства "Планета"

на постанову Східного апеляційного господарського суду від 24.12.2020 (головуючий суддя Шевель О. В., судді Крестьянінов О. О., Тарасова І. В.)

у справі № 922/1016/20

за позовом Керівника Дергачівської місцевої прокуратури

до 1) ОСОБА_1 , 2) Головного управління Держгеокадастру у Харківської області і 3) Фермерського господарства "Планета"

про визнання незаконними та скасування наказів, визнання недійсними договорів і повернення ділянки

(у судовому засіданні взяв участь прокурор Скрипка М.В.)

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. Керівник Дергачівської місцевої прокуратури (позивач) звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до ОСОБА_1 (відповідач 1), Головного управління Держгеокадастру у Харківській області (відповідач 2), Фермерського господарства "Планета" (відповідач 3), з вимогами про:

- визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держземагенства у Харківській області № 655-СГ від 27.05.2014 про надання в оренду земельної ділянки ОСОБА_1 ;

- визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 30.05.2014, загальною площею 36,9932 га, кадастровий номер :01:000:0595, укладеного між Головним управлінням Держземагенства у Харківській області та ОСОБА_1 ;

- скасування державної реєстрації договору оренди земельної ділянки від 30.05.2014 з кадастровим номером :01:000:0595, загальною площею 36,9932 га;

- визнання недійсним договору суборенди земельної ділянки від 03.06.2014 з кадастровим номером :01:000:0595, загальною площею 36,9932 га, укладеного між ОСОБА_1 та Фермерським господарством "Планета";

- скасування державної реєстрації договору суборенди земельної ділянки від 03.06.2014 з кадастровим номером :01:000:0595, загальною площею 36,9932 га, укладеного між ОСОБА_1 та Фермерським господарством "Планета";

- зобов`язання ОСОБА_1 повернути державі в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області земельну ділянку з кадастровим номером :01:000:0595, загальною площею 36,9932 га шляхом складання акту прийому-передачі.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

2. Ухвалою Господарського суду Харківської області від 27.10.2020 закрито провадження у справі № 922/1016/20 на підставі пункту 1 частини першої статті 231 ГПК України.

3. Місцевий господарський суд зазначив, що спірна земельна ділянка була надана в оренду ОСОБА_1 як громадянину України на підставі договору оренди землі від 30.05.2014, укладеного між Головним управлінням Держземагенства у Харківській області та ОСОБА_1 . Після отримання спірної земельної ділянки в оренду, ОСОБА_1 фактично передав її в суборенду вже існуючому на той час ФГ "Планета" за договором суборенди земельної ділянки від 03.06.2014, однак вказане не свідчить, що спірна земельна ділянка є землею фермерського господарства в розумінні статті 12 Закону України "Про фермерське господарство", за таких обставин, із посиланням на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 12.05.2020 у справі № 357/1180/17, суд першої інстанції зазначив, що спори, пов`язані з наданням в оренду земельної ділянки існуючому фермерському господарству без проведення земельних торгів шляхом надання в оренду додаткової земельної ділянки для ведення фермерського господарства його засновнику і подальшого передання цієї ділянки у користування фермерського господарства, підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

4. Постановою Східного апеляційного господарського суду від 24.12.2020 ухвалу Господарського суду Харківської області від 27.10.2020 скасовано, справу № 922/1016/20 направлено на розгляд до суду першої інстанції.

5. Суд апеляційної інстанції зазначив, що у позовній заяві прокурор вказав, що постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10.04.2019 у справі № 619/264/18 закрито провадження у справі за позовом керівника Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області, який було подано в січні 2018 року до ОСОБА_1 , Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, ФГ "Планета" про визнання незаконними та скасування наказів, визнання недійсними договорів оренди, суборенди, зобов`язання вчинити дії - стосовно двох земельних ділянок, у тому числі, земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0595 (щодо якої заявлено відповідні вимоги у даній господарській справі № 922/1016/20).

6. Так, з постанови Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 619/264/18, яка долучена до позовної заяви, вбачається, що підставою для закриття провадження став висновок про те, що оскільки фермерські господарства є юридичними особами, земельні спори з іншими юридичними особами підвідомчі господарським судам, тому вказана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

7. Суд апеляційної інстанції зазначив, що місцевим господарським судом в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали не було надано жодної оцінки зазначеним обставинам та доводами прокурора, та не наведено обґрунтування щодо причин відхилення посилань прокурора на обставини, щодо звернення до суду в порядку цивільного судочинства в межах справи № 619/264/18.

8. Апеляційний господарський суд, з посиланням на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 20.11.2019 у справі № 761/46959/17 (провадження № 14-306цс19) та у постановах Верховного Суду від 17.12.2019 у справі № 914/422/19, від 11.11.2020 у справі № 759/14328/18 та від 24.11.2020 у справі № 916/3076/19, зазначив, що місцевим господарським судом не було враховано висновки Верховного Суду у наведених постановах та не обґрунтовано підстав для закриття провадження в даній господарській справі (з урахуванням того, що прокурору вже було відмовлено в розгляді такого ж позову в порядку цивільного судочинства).

9. Також, суд апеляційної інстанції зазначив, що на момент звернення прокурора з позовом у даній господарській справі (у квітні 2020 року) постанову Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 357/1180/17 (на яку посилався місцевий господарський суд) ще не було ухвалено. При цьому в ухвалі суду першої інстанції відсутнє мотивування, з якого вбачалося б, що прокурор неправильно визначив юрисдикцію спору при зверненні з цим позовом до господарського суду.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

10. ОСОБА_1 (відповідач 1) і Фермерське господарство "Планета" (відповідач 3) подали касаційну скаргу, в якій просять скасувати постанову Східного апеляційного господарського суду від 24.12.2020 та залишити в силі ухвалу Господарського суду Харківської області від 27.10.2020 у справі № 922/1016/20.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу (узагальнено)

11. Скаржники не погоджується з висновками суду апеляційної інстанції та вказують на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

12. Відповідачі зазначають, що оскаржувана постанова була ухвалена судом апеляційної інстанції без урахування останніх висновків Великої Плати Верховного Суду, викладених у постанові від 12.05.2020 у справі № 357/1180/17, згідно якої Велика Палата Верховного Суду відступила від власного правового висновку щодо юрисдикції спорів за участю фермерського господарства, визначивши, що спори, пов`язані з наданням в оренду земельних ділянок існуючому фермерському господарству без проведення земельних торгів шляхом надання в оренду додаткової земельної ділянки для ведення фермерського господарства його засновнику і подальшого передання цієї земельної ділянки у користування фермерського господарства, підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

13. Разом з тим, за доводами скаржників, у цій справі наявне зловживання прокуратурою своїми процесуальними правами, зокрема при викладенні обставин фактичного отримання і використання відповідачами спірної земельної ділянки, оскільки земельна ділянка була отримана відповідачем 3 відповідно до рішення Виконавчого комітету Токарівської сільської ради від 12.12.2000 № 109 "Про виділення земельної ділянки Фермерському господарству "Планета", а також розпорядження Дергачівської РДА № 114 від 10.03.2011, яким було поновлено укладений з Фермерським господарством "Планета" договір оренди земельної ділянки від 16.01.2001 на 49 років зі зменшенням її площі до 37 га. Так, за доводами відповідачів 1 і 3, земельна ділянка до цього часу знаходиться в оренді, а не отримана в 2014 році для розширення землекористування, як зазначено прокурором.

14. Скаржники стверджують, що за фактичних обставин щодо отримання відповідачем 3 спірної земельної ділянки у прокурора були відсутні підстави для звернення до господарського суду з позовом, у зв`язку з чим, провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту 2 частини першої статті 231 ГПК України.

Позиція інших учасників справи

15. Прокурор подав відзив на касаційну скаргу, у якому не погоджуються з доводами касаційної скарги, вважає їх безпідставними і необґрунтованими, просить у задоволенні касаційної скарги відмовити, а оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін.

16. Прокурор зазначає, що судом апеляційної інстанції було правомірно відхилено посилання відповідачів 1 і 3 на правову позицію щодо юрисдикції спору за участю фермерського господарства, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 357/1180/17, оскільки на момент постановлення ухвали місцевого господарського суду у цій справі прокурору вже було відмовлено в розгляді такого ж позову в порядку цивільного судочинства.

17. За доводами прокурора, закриття провадження у цій справі на підставі пункту 1 частини першої статті 231 ГПК України, за наявності чинної постанови Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 619/264/18, позбавляє прокурора можливості реалізації права на судовий захист у спірних правовідносинах.

18. Відповідач 2 подав відзив на касаційну скаргу, у якому підтримав доводи касаційної скарги та просив її задовольнити, скасувати оскаржувану постанову та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

19. Відповідно до статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (1). Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (2). У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається (3). Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги (4).

Оцінка аргументів скаржника і висновків судів попередніх інстанцій

20. Місцевий господарський суд, закриваючи провадження у справі, дійшов висновку про те, що спір у цій справі має розглядатись за правилами цивільного, а не господарського судочинства.

21. При цьому, як свідчать матеріали справи, вбачається з позовної заяви та оскаржуваної постанови, позивач звертався із зазначеними позовними вимогами в порядку цивільного судочинства, проте постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10.04.2019 у справі № 619/264/18 закрито провадження у справі за позовом керівника Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області, який було подано в січні 2018 року до ОСОБА_1 , Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, ФГ "Планета" про визнання незаконними та скасування наказів, визнання недійсними договорів оренди, суборенди, зобов`язання вчинити дії - стосовно двох земельних ділянок, у тому числі, земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0595 (щодо якої заявлено відповідні вимоги у даній господарській справі № 922/1016/20).

22. Верховний Суд у наведеній постанові дійшов висновку про те, що оскільки фермерські господарства є юридичними особами, земельні спори з іншими юридичними особами підвідомчі господарським судам, тому вказана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

23. Так Верховний Суд зазначає, що з огляду на закриття провадження у справі за правилами цивільного судочинства за аналогічними вимогами позивача, висновок (у цій справі) про наявність юрисдикції цивільного суду щодо розгляду цього спору ставить під загрозу сутність гарантованого Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод права позивача на доступ до суду та на ефективний засіб юридичного захисту.

24. Як вказує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), у пункті першому статті 6 Конвенції закріплене «право на суд» разом із правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» («Golder v. the United Kingdom») від 21 лютого 1975 року, заява № 4451/70, § 36). Проте такі права не є абсолютними та можуть бути обмежені, але лише таким способом і до такої міри, що не порушує сутність цих прав (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «Станєв проти Болгарії» («Stanev v. Bulgaria») від 17 січня 2012 року, заява № 36760/06, § 230).

25. Згідно із статтею 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

26. ЄСПЛ неодноразово встановлював порушення Україною Конвенції через наявність юрисдикційних конфліктів між національними судами (див. mutatis mutandis рішення від 9 грудня 2010 року у справі «Буланов та Купчик проти України» («Bulanov and Kupchik v. Ukraine», заяви № 7714/06 та № 23654/08), в якому ЄСПЛ встановив порушення пункту першого статті 6 Конвенції щодо відсутності у заявників доступу до суду касаційної інстанції з огляду на те, що відмова Вищого адміністративного суду розглянути касаційні скарги заявників всупереч ухвалам Верховного Суду України не тільки позбавила заявників доступу до суду, але й знівелювала авторитет судової влади; крім того, ЄСПЛ вказав, що держава має забезпечити наявність засобів для ефективного та швидкого вирішення спорів щодо судової юрисдикції (§ 27-28, 38-40); рішення від 1 грудня 2011 року у справі «Андрієвська проти України» («Andriyevska v. Ukraine», заява № 34036/06), в якому ЄСПЛ визнав порушення пункту першого статті 6 Конвенції з огляду на те, що Вищий адміністративний суд відмовив у відкритті касаційного провадження за скаргою заявниці, оскільки її справа мала цивільний, а не адміністративний характер, і тому касаційною інстанцією мав бути Верховний Суд України; натомість останній відмовив у відкритті касаційного провадження, зазначивши, що судом касаційної інстанції у справі заявниці є Вищий адміністративний суд України (§ 13-14, 23, 25-26); рішення від 17 січня 2013 року у справі «Мосендз проти України» («Mosendz v. Ukraine», заява № 52013/08), в якому ЄСПЛ визнав, що заявник був позбавлений ефективного національного засобу юридичного захисту, гарантованого статтею 13 Конвенції через наявність юрисдикційних конфліктів між цивільними й адміністративними судами (§ 116, 119, 122-125); рішення від 21 грудня 2017 року у справі «Шестопалова проти України» («Shestopalova v. Ukraine», заява № 55339/07), в якому ЄСПЛ дійшов висновку, що заявниця була позбавлена права на доступ до суду всупереч пункту першого статті 6 Конвенції, оскільки національні суди надавали їй суперечливі роз`яснення щодо юрисдикції, відповідно до якої позов заявниці мав розглядатися у судах України, а Вищий адміністративний суд України не виконав рішення Верховного Суду України щодо розгляду позову заявниці за правилами адміністративного судочинства (§ 13, 18-24)).

27. Верховний Суд вважає, що непослідовність національних судів створила позивачеві перешкоди у реалізації права на судовий захист. Тому з огляду на наведену вище аргументацію доходить висновку, що розгляд цього спору має завершитися за правилами господарського судочинства.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2019 у справі № 761/46959/17 (провадження № 14-306цс19), а також у постановах Верховного Суду від 17.12.2019 у справі № 914/422/19, від 11.11.2020 у справі № 759/14328/18. Також, Суд звертається до власної правової позиції, викладеної у постанові від 24.11.2020 у справі № 916/3076/19, на яку послався апеляційний господарський суд.

28. Враховуючи обставини даної справи та беручи до уваги викладене у пунктах 20-22 цієї Постанови, Верховний Суд зазначає, що закриття провадження у даній справі за вимогами про визнання незаконними та скасування наказів, визнання недійсними договорів і повернення ділянки призведе до порушення права позивача на судовий захист, а відтак колегія суддів погоджується з висновками апеляційного господарського суду щодо необхідності скасування ухвали Господарського суду Харківської області від 27.10.2020 про закриття провадження у справі.

29. У зв`язку із зазначеними вище висновками колегія суддів відхиляє доводи скаржників щодо неврахування судом апеляційної інстанції правової позиції, викладеної у постанові Великої Плати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 357/1180/17, стосовно юрисдикції спорів за участю фермерського господарства, а також не надає оцінки іншим доводам скаржників, наведеним у касаційній скарзі і зазначає, що більшість з них (зокрема, пункти 13-14 цієї Постанови) стосуються розгляду справи по суті, а не питання юрисдикції цього спору, що і є предметом касаційного розгляду.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

30. Відповідно до частини третьої статті 304 ГПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанції розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

31. За змістом пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

32. Звертаючись із касаційною скаргою, скаржники не спростували висновків суду апеляційної інстанції про неправомірність закриття провадження в цій справі.

33. За таких обставин касаційна інстанція вважає за необхідне касаційну скаргу ОСОБА_1 і Фермерського господарства "Планета" залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Розподіл судових витрат

34. Оскільки суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги та залишає без змін оскаржуване судове рішення, відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді касаційної інстанції, покладаються на скаржників.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Cуд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 і Фермерського господарства "Планета" залишити без задоволення.

2. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 24.12.2020 у справі № 922/1016/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Случ

Судді Н. О. Волковицька

С. К. Могил