ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" квітня 2021 р. м. Київ Справа № 911/366/21

Суддя Конюх О.В., при секретарі судового засідання Манілець А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом фізичної особи - підприємця Іванченка Антона Миколайовича, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області,

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Транс Альянс Карго Груп», м. Ірпінь Київської області,

про стягнення 94 430,99 грн.

без виклику представників;

СУТЬ СПОРУ:

позивач - фізична особа-підприємець Іванченко Антон Миколайович, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області (далі - ФОП Іванченко А.М.), звернувся до господарського суду Київської області з позовом від 01.02.2021 до відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю «Транс Альянс Карго Груп», м. Ірпінь Київської області (далі - ТОВ «Транс Альянс Карго Груп»), в якому просив суд:

розірвати договір поставки від 05.10.2020 № 12, укладений між ФОП Іванченком А.М. та ТОВ «Транс Альянс Карго Груп»;

стягнути з відповідача заборгованість у сумі 94 430,99 грн., з яких: попередня оплата у розмірі 93 580,40 грн., 170,12 грн. пені та відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 680,47 грн. (3% річних).

Суд звертає увагу на те, що у розрахунках, доданих до позовної заяви, позивачем нараховано 3% річних 170,12 грн. та пені 680,47 грн., тобто у позовній заяві допущено описку.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань щодо поставки товару за договором поставки від 05.10.2020 № 12. Позивач вказує, що він здійснив попередню оплату у розмірі 98 575,40 грн., проте відповідач не поставив товар у строк, передбачений договором поставки, у зв`язку з чим позивач звернувся до відповідача з вимогою повернути передоплату, яка відповідачем була задоволена частково в сумі 4995,00 грн. Відтак, позивач просить суд розірвати договір поставки від 05.10.2020 № 12, укладений між ФОП Іванченко А.М. та ТОВ «Транс Альянс Карго Груп», та стягнути з відповідача суму передоплати та нараховані пеню та три проценти річних.

Ухвалою господарського суду Київської області від 10.02.2021 позовну заяву ФОП Іванченка А.М. залишено без руху та встановлено заявнику строк для усунення недоліків позовної заяви.

18.02.2021 до господарського суду Київської області надійшла заява ФОП Іванченка А.М. від 12.02.2021 про усунення недоліків позовної заяви, до якої була додана позовна заява (уточнена) від 12.02.2021, в якій позивач не заявляє немайнову вимогу про розірвання договору, а просить суд стягнути з відповідача заборгованість у сумі 94 430,99 грн., з яких: попередня оплата у розмірі 93 580,40 грн., пеня 170,12 грн. та відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 680,47 грн. (3% річних).

Ухвалою господарського суду Київської області від 19.02.2021 позовну заяву ФОП Іванченка А.М. прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 911/366/21, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (без виклику учасників справи).

Копія ухвали господарського суду про відкриття провадження у справі направлялась у паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням на адресу ТОВ «Транс Альянс Карго Груп», вказану у позовній заяві, яка відповідає адресі місцезнаходження згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, а саме: 08200, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Новооскольська, буд. 8-В, офіс 2. Однак, поштове відправлення не було вручено адресатові та повернуто підприємством зв`язку на адресу суду із зазначенням причини повернення: «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до частини 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали у порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Згідно з пунктом 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками «адресат вибув», «адресат відсутній» і т.п. з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій (висновок зазначено у постанові Верховного Суду від 07.06.2019 у справі № 910/17797/17).

Місцезнаходження юридичної особи при здійсненні державної реєстрації, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» вноситься до відомостей про цю юридичну особу. За змістом ч. 4 ст. 17 вказаного Закону, державній реєстрації підлягають зміни до відомостей про юридичну особу, що містяться у Єдиному державному реєстрі, тобто і зміна місцезнаходження, про що юридична особа має звернутись із відповідною заявою. Не вживши заходів для внесення до Єдиного державного реєстру відомостей про зміну свого місцезнаходження (в разі такої зміни), юридична особа повинна передбачати або свідомо допускати можливість настання певних негативних ризиків (зокрема щодо неотримання поштової кореспонденції).

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

У відповідності до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Розглянувши позов ФОП Іванченка А.М. до ТОВ «Транс Альянс Карго Груп» про стягнення 94 430,99 грн., всебічно та повно вивчивши зібрані у справі докази, господарський суд

УСТАНОВИВ:

відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема з правочинів.

Майново-господарські зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають на підставі договорів (ст. 179 Господарського кодексу України) і сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору (ст. 627 Цивільного кодексу України).

10.10.2020 між ТОВВ «Транс Альянс Карго Груп» (постачальник) та ФОП Іванченко А.М. (покупець) укладено Договір поставки від 05.10.2020 № 12 (далі - Договір), відповідно до якого за заявкою покупця постачальник бере на себе зобов`язання поставити (імпортувати, викупити, перекупити) та передати у власність покупцю товар - скляну чашу для кальяну (4 кольорів) у кількості 500 шт. та комплект кальяну mini hookah (4 кольорів) у кількості 30 шт. від китайського виробника Wuxi Shjie import and export company ltd, параметри, найменування та кількість якого (вантажу) прописано у додатку 3 1 (специфікації), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити його на умовах, установлених даним Договором.

За умовами цього Договору:

- строк поставки товару покупцю становить 90 календарних днів з моменту оплати грошових коштів на рахунок постачальника (п. 3.1. Договору);

- строк поставки може змінюватися без штрафних санкцій у випадку форс-мажорних обставин, а саме: карантин (по маршруту проходження вантажу - міжнародний чи по території України); воєнні дії (по маршруту проходження вантажу); введення надзвичайного стану у місці отримання вантажу покупцем (п. 3.2. Договору);

- постачальник зобов`язаний передати товар згідно специфікації за адресою вказаною отримувачем вантажу на момент відвантаження (п. 3.3. Договору);

- приймання-передача товару по кількості проводиться відповідно до товаросупровідних документів (накладних), по якості - відповідно до документів, які засвідчують якість товару (п. 3.4. Договору);

- постачальник зобов`язаний разом з товаром передати покупцю відповідні накладні, технічну документацію, інструкцію по експлуатації та іншу документацію, що надається виробником (п. 3.6. Договору);

- платіж у розмірі 98 575,40 грн. (еквівалент 3 460 USD), що є повною оплатою за товар на користь Китайської компанії Wuxi Shjie import and export company ltd, покупець сплачує впродовж двох банківських днів з дня підписання Договору (п. 5.1.1. Договору);

- платіж у розмірі 35 612,50 грн. (еквівалент 1 250 USD), що є оплатою витрат на митне оформлення товару на користь постачальника в момент надходження товару (вантажу) на склад покупця у м. Кривий Ріг (п. 5.1.2. Договору);

- оплата товару проводиться шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника в національній валюті України на підставі виставленого постачальником рахунку-фактури або внесення готівкою через приходові-касовий ордер (п. 5.2. Договору).

Цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення його печатками сторін. Строк цього Договору починає свій перебіг з моменту його підписання та закінчується 31.12.2020 (п.п. 8.1., 8.2. Договору).

Також, сторонами складено та підписано додаток № 1 до вказаного Договору (Специфікацію), за умовами якого відповідач зобов`язався поставити товар з такими відповідними назвами та кількістю: скляну чашу для кальяну (4 кольори) у кількості 500 шт. та комплект кальяну mini hookah (4 кольори) у кількості 30 шт.

Укладений між сторонами договір за правовим змістом є змішаним договором поставки з окремими елементами договору комісії.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (стаття 712 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.ст. 1011, 1012 ЦК України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента. Істотними умовами договору комісії, за якими комісіонер зобов`язується продати або купити майно, є умови про це майно та його ціну.

Відповідно до положень статті 526 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України, частина 7 статті193 Господарського кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 Цивільного кодексу України).

На виконання умов Договору позивач здійснив авансовий платіж на загальну суму 98 575,40 грн., що підтверджується заявою на переказ готівки № 0.0..1 та квитанцією від 09.10.2020 № 2108-5177-2551-1687 на відповідну суму.

За умовами Договору строк поставки товару покупцю становить 90 календарних днів з моменту оплати грошових коштів на рахунок постачальника.

Як стверджує позивач, відповідач товар не поставив, чим порушив умови пункту 3.1. Договору, у зв`язку із чим позивач звернувся до відповідача - ТОВ «Транс Альянс Карго Груп» з заявою, в якій на підставі пункту 7.4 Договору просив останнього повернути грошові кошти у розмірі 98 575,40 грн.

Пунктом 7.4. Договору сторони узгодили, що у випадку затримки передачі товару згідно п. 3.1. цього Договору в термін більше тридцяти календарних днів, товар вважається непоставленим. Постачальник зобов`язаний впродовж 21 банківських днів повернути перераховані кошти на розрахунковий рахунок покупця, після отримання письмового запиту (заяви) на повернення коштів покупцю.

Відповідач, у свою чергу, листом від 25.11.2020 № 11 повідомив позивача, що вимогу про повернення коштів отримав 20.11.2020, що останнім днем поставки товару є 08.01.2021 (90 календарних днів з останньої оплати), відповідно вимога позивача є передчасною. Також у вказаному листі відповідач просив повідомити про банківські реквізити для повернення коштів та повідомив про повернення коштів на протязі 21 банківського дня з 29.01.2020 - до 20.02.2021.

Суд враховує, що на дату отримання вимоги про повернення коштів (20.11.2020 згідно листа ТОВ "Транс Альянс Карго Груп" від 25.11.2020 №11) строк поставки товару згідно договору не сплив, у зв`язку з чим у позивача були відсутні підстави твердити про прострочення відповідачем зобов`язнання з поставки.

Разом із тим, відповідно до ст.1025 ЦК України комітент має право відмовитися від договору комісії.

Крім того, суд встановив, що за платіжним дорученням від 10.12.2020 № 53 відповідачем було частково повернуто на користь позивача грошові кошти у сумі 4 995,00 грн. з призначенням платежу: «Часткове повернення предоплачених коштів згідно договору 12 від 05.10.2020».

У зв`язку з не поставкою товару позивач також звертався до відповідача претензією від 13.01.2021 про повернення попередньої оплати в сумі 98 575,40 грн. у строк протягом 5 (п`яти) календарних днів з дня отримання даної претензії. Доказів надання відповіді на вказану претензію, доказів повернення коштів суду не подано.

Доказів поставки товару відповідачем позивачу також не подано.

Суд бере до уваги позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 910/12382/17, відповідно до якої у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося, аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила.

Оскільки відповідач не довів виконання своїх зобов`язань щодо поставки оплаченого позивачем товару, крім того, здійснив повернення частини коштів, відтак вчинив дії, які свідчать про прийняття пропозиції розірвати договір та повернути кошти, відповідно вимога позивача про стягнення з відповідача попередньої оплати у розмірі 93 580,40 грн., що становить різницю між сумою попередньої оплати (98 575,40 грн.) та розміром частково повернутих грошових коштів (4 995,00 грн.), підлягає задоволенню у повному обсязі.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України визначено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати та 3 % річних від простроченої суми.

Виходячи із системного аналізу вимог чинного законодавства аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема за товар який має бути поставлений. При цьому, аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося.

Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення.

З метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному, заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порівняно зі стягненням збитків порядку, і ця спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків.

За змістом статей 509, 524, 533-535 і 625 Цивільного кодексу України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

При цьому, у статті 625 Цивільного кодексу України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї правової норми поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Не є таким винятком із загального правила випадок, коли у покупця виникає законне право вимагати повернення суми попередньої оплати на підставі частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України.

Тобто правовідношення, в якому у зв`язку із фактичною не поставкою товару у відповідача (постачальника) виникло зобов`язання повернути позивачу (покупцю) суму попередньої оплати (тобто сплатити грошові кошти) відповідно до частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України є грошовим зобов`язанням.

У відповідача виникло перед позивачем грошове зобов`язання з повернення грошових коштів у розмірі 93 580,40 грн., а тому відповідно на нього можуть нараховуватися 3% річних на підставі частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України. Така ж правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 918/631/19.

Відповідно до пункту 7.4 договору строк виконання такого грошового зобов`язання встановлений впродовж 21 банківського дня після отримання письмового запиту про повернення коштів (20.11.2020), відтак сплив 21.12.2020, а з 22.12.2020 настало прострочення.

Позивачем здійснено нарахування 3% річних за період з 08.01.2021 по 29.01.2021 на підставі положень ст. 625 Господарського процесуального кодексу України.

Суд перевірив розрахунок 3% річних за заявлений період та встановив, що він виконаний невірно, оскільки 3% річних нараховані не на суму авансу, що належить до повернення (93580,40 грн.), а на суму позовних вимог 94080,40 грн. Відтак, здійснивши власний розрахунок 3% річних, не виходячи при цьому за межі заявленого позивачем періоду 08.01 - 29.01.2021, суд встановив, що з відповідача на користь позивача належать до стягнення 3% річних в сумі 169,21 грн.

Вимоги про стягнення пені до задоволення не належать з огляду на таке.

Відповідно до статей 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Стаття 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» передбачає, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до ст.547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

За змістом укладеного між сторонами договору поставки №12 від 05.10.2020 пеня за прострочення повернення авансу не передбачена, відтак, нарахуванню та стягненню з відповідача не підлягає.

За таких обставин, повно та ґрунтовно дослідивши матеріали справи, перевіривши на відповідність закону та дійсним обставинам справи розрахунки заборгованості, надані позивачем, суд задовольняє позов ФОП Іванченка А.М. частково, приймає рішення про стягнення з ТОВ «Транс Альянс Карго Груп» 93 580,40 грн. основного боргу та 3% річних у розмірі 169,21 грн.

У зв`язку із тим, що спір у справі виник в результаті неправильних дій відповідача, що призвело до необхідності позивачу звертатися до суду з позовом та нести додаткові витрати на сплату судового збору, суд, відповідно до свого права, передбаченого ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладає на відповідача відшкодування позивачу судового збору у мінімальному законом встановленому розмірі повністю.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 73-92, 129, 233, 236-238, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов фізичної особи-підприємця Іванченка Антона Миколайовича задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Транс Альянс Карго Груп» (08200, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Новооскольська, буд. 8-В, офіс 2, ідентифікаційний код 43398411)

на користь фізичної особи - підприємця Іванченка Антона Миколайовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 )

93 580,40 грн. (дев`яносто три тисячі п`ятсот вісімдесят гривень сорок копійок) основного боргу,

169,21 грн. (сто шістдесят дев`ять гривень двадцять одну копійку) процентів річних,

2 270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень нуль копійок) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

3. У задоволенні решти вимог відмовити.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Конюх