ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" квітня 2021 р. Справа№ 4/749

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Куксова В.В.

за участю секретаря судового засідання: Майданевич Г.А.

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання від 06.04.2021 року у справі №4/749 (в матеріалах справи).

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА»

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.12.2020, повний текст якої складено 28.12.2020

у справі №4/749 ( суддя Демидов В.О.)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», первісний стягувач: Публічне акціонерне товариство «СТАРОКИЇВСЬКИЙ БАНК», боржники: фізична особа-підприємець Симоненко Олександр Валерійович, Приватне підприємство «Ательє мод «Драйв» про заміну стягувача його правонаступником.

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство Акціонерний банк «Старокиївський Банк» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до фізичної особи-підприємця Симоненко Олександра Валерійовича та Приватного підприємства «Ательє мод «Драйв» про розірвання кредитного договору № 5/СК-2009 від 29.04.2009 та стягнення солідарно з відповідачів 275 404,26 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.01.2010 у справі №4/749 позов задоволено частково та присуджено до солідарного стягнення з фізичної особи-підприємця Симоненко Олександра Валерійовича та Приватного підприємства «Ательє мод «Драйв» на користь Відкритого акціонерного товариства Акціонерний банк «Старокиївський Банк» 228 312, 29 грн основного боргу по кредиту, 16 693, 80 грн відсотків, 1 662,76 грн пені за несплату кредиту, 351,15 грн пені за несплату відсотків, 23 874,27 грн штрафу за прострочення сплати кредиту, 4 512,89 грн штрафу за прострочення сплати відсотків, 2 754,08 грн державного мита та 236,00 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

11.12.2020 до Господарського суду міста Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» про заміну стягувача його правонаступником, в якій заявник просить суд замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «СТАРОКИЇВСЬКИЙ БАНК» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» у судовому наказі, виданому на виконання рішення суду у справі № 4/749.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.12.2020 у справі №4/749 у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» про заміну стягувача його правонаступником відмовлено.

Вирішуючи питання про заміну стягувача у виконавчому провадженні, суд першої інстанції виходив з того, що строк пред`явлення виконавчого документу до виконання сплив до відступлення права вимоги, а також такий строк на даний час не поновлений та не переривався, а відтак відсутні підстави для задоволення вказаної заяви.

Не погодившись з прийнятою ухвалою суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.12.2020 у справі №4/749 та прийняти нове судове рішення, яким змінити вибулого стягувача Публічне акціонерне товариство «СТАРОКИЇВСЬКИЙ БАНК» на його правонаступника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» у судовому наказі, який був виданий на виконання рішення у справі №4/749. Крім того, скаржником заявлено клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що висновки суду першої інстанції не ґрунтуються на нормах матеріального права та дробленні із неправильним застосуванням норм процесуального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, скаржник вказував на те, що підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин та переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах; заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведеною на будь-якій стадії процесу.

Згідно протоколу передачі судової справи між суддями від 23.02.2021, справу №4/749 передано на розгляд колегії суддів у складі: Яковлєв М.Л. - головуючий суддя; судді: Шаптала Є.Ю., Куксов В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського від 24.02.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.12.2020 у справі №4/749 залишено без руху, а також повідомлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» про право на усунення встановлених при поданні апеляційної скарги недоліків протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, шляхом подачі доказів сплати судового збору у розмірі 2 270,00 грн.

Через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від скаржника надійшла заява з доказами сплати судового збору у розмірі 2 270,00 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.03.2021 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 21.12.2020 у справі №4/749; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.12.2020 у справі №4/749; розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.12.2020 у справі №4/749 призначено на 06.04.2021 о 10:00 год.; встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв (відзивів) та клопотань в письмовій формі протягом п`яти днів з дня вручення даної ухвали.

Учасники справи не скористалися своїм правом згідно ч.1 ст.263 ГПК України та не надали суду відзивів на апеляційну скаргу, що згідно ч.3ст.263 ГПК не перешкоджає перегляду оскаржуваного судового рішення.

06.04.2021 в судове засідання з`явився лише представник скаржника, інші учасники справи наданим їм процесуальним правом не скористались та у судове засідання не з`явились, своїх повноважних представників не направили, про причини своєї неявки суд не повідомили. При цьому, судом апеляційної інстанції було вчинено всі дії з метою належного повідомленні його про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

Враховуючи викладене та те, що матеріали справи містять докази повідомлення учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, явка представників сторін не визнавалась обов`язковою, а також нез`явлення їх не перешкоджає вирішенню спору, колегія суддів вважає можливим розглянути справу у відсутності зазначених вище учасників справи.

Представник скаржника у даному судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, а оскаржуване судове рішення скасувати.

Відповідно до ч.1 ст.271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника скаржника, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення не підлягає скасуванню чи зміні, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 30.08.2019 між Публічним акціонерним товариством «Старокиївський банк» (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» (новий кредитор) був укладений Договір про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців та/або поручителів та/або фізичних осіб та/або фізичних осіб-підприємців та/або юридичних осіб, зазначених у Додатку №1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами та договорами поруки, договорами застави, з урахуванням всіх змін, доповнень і додатків до них, згідно з Реєстром у Додатку №1 до цього договору. Новий кредитор сплачує банку за право вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначеними цим договором.

За цим договором новий кредитор в день укладення цього Договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання банком у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4 цього договору, набуває усі права кредитора за основними договорами, включаючи (але не обмежуючись): право вимагати належного виконання боржниками зобов`язань за основними договорами, сплати боржниками грошових коштів, сплати процентів, сплати штрафних санкцій у розмірах, вказаних у Додатку №1 до цього Договору, передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань, тощо. Розмір заборгованості станом на 30.08.2019 року за Правами вимоги, які переходять до Нового кредитора, вказаний у Додатку №1 до цього Договору. Права кредитора за основними договорами переходять до нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з боржників, що надане банку відповідно до умов основних договорів. Сторони домовились, що права вимоги включають всі права вимоги за кредитними договорами, договорами забезпечення, а також всі похідні вимоги з цих договорів або такі, що випливають з них, які належали банку як первісному кредитору, в т.ч. вимоги про застосування наслідків недійсності правочинів, вимоги по отриманню коштів від реалізації заставного та іншого майна боржників, вимоги, які випливають з розірвання та/або визнання недійсним договорів, права, що випливають із судових справ, в тому числі справ про банкрутство, виконавчих проваджень, в тому числі щодо майна, яке не було реалізоване на торгах та передане стягувачу в погашення боргу, мирових угод, договорів з арбітражними керуючими, охоронними організаціями, права кредиторів, права участі в колегіальних органах, в тому числі в комітеті кредиторів, тощо (п.2 Договору).

Пунктом 4 Договору сторони погодили, що за відступлення прав вимоги за основними договорами, відповідно до цього Договору новий кредитор сплачує банку грошові кошти у сумі 192 360,68 грн. Грошові кошти, визнані у пункті 4 цього Договору, а саме у розмірі 192 360,68 грн без ПДВ сплачені новим кредитором банку до моменту укладання цього Договору на підставі протоколу, складеного за результатами відкритих торгів (аукціону), переможцем яких став новий кредитор.

Передача документів, які підтверджують право вимоги до боржників буде відбуватися за окремим актом приймання передачі в термін до 06.09.2019, який не підлягає нотаріальному посвідченню (п.5 Договору).

Згідно із Додатком №1 до Договору (Реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами) банк відступив новому кредитору права вимоги до фізичної особи-підприємця Симоненка Олександра Валерійовича за Кредитним договором №5/МК-2009 від 29.04.2009 (стягнення заборгованості за яким було предметом спору у справі №4/749), виконання зобов`язань за яким було забезпечено порукою Приватного підприємства «Ательє мод «Драйв», у розмірі 245 006,09 грн, з яких 228 312,29 грн заборгованості за кредитом та 16 693,80 грн заборгованості за процентами за користування кредитом.

У відповідності до ст. 52 ГПК України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив. Про заміну або про відмову в заміні учасника справи його правонаступником суд постановляє ухвалу.

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони у матеріальному правовідношенні її правонаступником). У зв`язку з цим для вирішення судом питання про процесуальну заміну сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника.

Відтак, процесуальне правонаступництво, передбачене ст.52 ГПК України, - це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.

За приписами ч.1 ст.512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України).

Заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена в постанові від 20.02.2019 у справі №910/16109/14.

Внаслідок заміни кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус як сторони виконавчого провадження. Заміна такої особи належним кредитором проводиться відповідно до ч.5 ст.15 Закону України "Про виконавче провадження", ст.334 ГПК України за заявою, зокрема, заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

У відповідності до положень ст.334 ГПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Як свідчать матеріали справи, ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.05.2015 відновлено пропущений строк пред`явлення до примусового виконання наказу №4/749 від 08.02.2010 виданого на підставі рішення Господарського суду міста Києва від 21.01.2010. Видано дублікат наказу Господарського суду міста Києва у справі №4/749 про стягнення солідарно з Фізичної особи-підприємця Симоненко Олександра Валерійовича ( АДРЕСА_1 ; Код: НОМЕР_1 ) та Приватного підприємства «Ательє мод «Драйв» (02094, м. Київ, вул. Мігнітогорська, 1-а, к. 1; Код: 33633217) на користь Публічного акціонерного товариства «Старокиївський Банк» (01033, м. Київ, вул. Микільсько-Ботанічна, 6/8; Код: 19024948) 228 312 (двісті двадцять вісім тисяч триста дванадцять) грн 29 коп. основного боргу по кредиту, 16 693 (шістнадцять тисяч шістсот дев`яносто три) грн 80 коп. відсотків, 1 662 (одну тисячу шістсот шістдесят дві) грн 76 коп. пені за несплату кредиту, 351 (триста п`ятдесят одну) грн 15 коп. пені за несплату відсотків, 23 874 (двадцять три тисячі вісімсот сімдесят чотири) грн 27 коп. штрафу за прострочення сплати кредиту, 4 512 (чотири тисячі п`ятсот дванадцять) грн 89 коп. штрафу за прострочення сплати відсотків, 2 754 (дві тисячі сімсот п`ятдесят чотири) грн 08 коп. державного мита та 236 (двісті тридцять шість) грн 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Встановлено, що наказ може бути пред`явлений до виконання у строк до 07.11.2015.

07.05.2015 Господарським судом міста Києва видано дублікат наказу про примусове виконання рішення у справі №4/749.

Частиною 1 статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.199 (в редакції, чинній на момент видачі дублікату наказу) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.05.2015 встановлено, що наказ може бути пред`явлений до виконання у строк до 07.11.2015.

З огляду на що, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції що строк пред`явлення до виконання дублікату наказу про примусове виконання рішення станом на день подання заяви про заміну стягувача закінчився.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент видачі дублікату наказу) від 21.04.1999 строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються: 1) пред`явленням виконавчого документа до виконання; 2) частковим виконанням рішення боржником; 3)наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Відповідно до ч. 5 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Частиною 1 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Статтею 514 Цивільного кодексу України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відтак, згідно з нормами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.

Тобто, не може бути предметом відступлення права вимоги та вимога, яка не виникла та/або не існувала на момент переходу права.

Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору.

Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду України від 05.07.2017 у справах № 6-459цс-17 та № 752/8842/14-ц, Верховного Суду від 26.09.2018 у справі № 756/9788/15-ц та від 21.01.2019 у справі № 909/1411/13.

Як встановлено вище, Договір про відступлення прав вимоги укладено між Публічним акціонерним товариством «Старокиївський Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» 30.08.2019.

Таким чином, строк пред`явлення виконавчого документу до виконання рішення Господарського суду міста Києва від 21.01.2010 сплив ще до придбання 30.08.2019 заявником прав вимоги до фізичної особи-підприємця Симоненко Олександра Валерійовича та Приватного підприємства «Ательє мод «Драйв».

Тобто, під час продажу права вимоги право пред`явлення виконавчого документа до виконання вже закінчився. Доказів, які б свідчили про переривання строку пред`явлення дублікату наказу про примусове виконання рішення суду від 21.01.2010 у справі № 4/749 до виконання у розумінні Закону України «Про виконавче провадження», заявником до суду першої інстанції не надано.

Згідно з ст.52 ГПК України, яка визначає загальні положення процесуального правонаступництва, заміна учасника справи його правонаступником допускається не будь-коли (тобто, протягом невизначеного терміну), а лише на стадіях судового процесу. Тобто, таке право не є абсолютним і обмежено часовими рамками певних стадій судового процесу.

Стадія виконавчого провадження, як завершальна стадії судового процесу, має встановлені законом строкові межі. Зокрема, така стадія починається після видачі виконавчого документу стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або із спливом строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, оскільки якщо цей строк пропущено, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання (ст.4 Закону України «Про виконавче провадження»). Тобто, за межами цього строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження, як завершальної стадії судового процесу, спливає одночасно із строком пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Інше тлумачення закону (зокрема, про можливість здійснювати заміну сторони виконавчого провадження протягом необмеженого строку, незалежно від того чи закінчився встановлений строк пред`явлення до виконання наказу) означатиме, що стягувач після спливу строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, який не був поновлений судом, матиме можливість «штучно» збільшити цей строк на невизначений термін шляхом відступлення права вимоги іншим особам, таким чином уникнувши законодавчої вимоги щодо строку, що вже безпосередньо впливає на права та інтереси боржника, який не може бути у невизначеному стані протягом тривалого строку. Таке тлумачення може порушити принцип правової визначеності, яке є одним з основоположних аспектів верховенства права.

При цьому, в силу приписів ч.4 ст.236 ГПК України, апеляційним господарським судом враховуються висновки Верховного Суду, викладені у постановах Верховного Суду від 25.06.2019 у справі №910/10031/13, від 30.07.2019 у справі №5/128, від 21.08.2020 у справі №905/2084/14-908/4066/14, від 11.03.2021 у справі №910/2954/17, стосовно того, що подання заяви про заміну стягувача його правонаступником після спливу строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, що не був поновлений судом, виключає можливість задоволення такої заяви.

Колегія суддів також враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 03.11.2020 у справі № 916/617/17, відповідно до якої на стадії виконавчого провадження як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 334 цього Кодексу з урахуванням підстав, визначених статтею 52 ГПК України. У цьому випадку приписи статті 334 ГПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва на стадії виконання судового рішення, застосовуються разом з положеннями статті 52 цього Кодексу. Натомість, як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється виключно на підставі статті 52 ГПК України. У такому випадку з огляду на відсутність відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою. Єдиним винятком є заміна боржника або стягувача у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження, що окремо обумовлено у частині п`ятій статті 334 ГПК України.

Процесуальне правонаступництво в розумінні статті 52 ГПК України допускається на будь-якій стадії судового провадження, включаючи й стадію виконання судового рішення. Законом передбачена можливість відновлення виконавчого провадження. Так, згідно із частиною першою статті 41 Закону №1404-VIII у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. Отже, відповідна заміна сторони виконавчого провадження правонаступником може бути здійснена лише у разі скасування постанови виконавця про закінчення такого виконавчого провадження.

Таким чином, враховуючи у даному випадку сукупність встановлених вище обставин та положення ст.ст.75-79, 86 ГПК України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви про заміну стягувача його правонаступником.

Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Порушень або неправильного застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права колегією суддів під час перегляду справи не встановлено.

Доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи. Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення в розумінні ст.269, 277, 281 ГПК України з викладених в апеляційній скарзі обставин.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла до висновку про те, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідає законодавству та матеріалам справи, а тому відсутні підстави для її скасування чи зміни. Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Судові витрати (судовий збір) на підставі ст.129 ГПК України покладаються на скаржника.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 252, 255, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-285 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.12.2020 у справі №4/749 залишити без задоволення.

2.Ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.12.2020 у справі №4/749 залишити без змін.

3.Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на скаржника.

4.Матеріали справи №4/749 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 19.04.2021.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді Є.Ю. Шаптала

В.В. Куксов