ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2021м. ДніпроСправа № 904/5542/20

розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу

за позовом Акціонерного товариства "Страхова компанія "Інго", м. Київ

до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта", м. Дніпро

про стягнення страхового відшкодування у сумі 21 601,41 грн

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство "Страхова компанія "ІНГО" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" страхового відшкодування у сумі 21601,41 грн.

Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач посилається на завдану страхувальнику позивача (водій ОСОБА_1 ) шкоду пошкодженням автомобіля "Suzuki" (реєстраційний № НОМЕР_1 ) внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 08.10.2017 з вини страхувальника відповідача - водія ОСОБА_2 .

Правовою підставою позову позивач зазначає, серед іншого, статтю 27 Закону України "Про страхування", статтю 1191 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Провадження у справі відкрито ухвалою господарського суду від 15.10.2020 (суддя Петренко Н.Е) за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

У зв`язку із звільненням судді ОСОБА_3 , за розпорядженням заступника керівника апарату суду від 15.02.2021 та на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу від 15.02.2021 справу передано для розгляду судді Коліснику І.І.

Ухвалою суду від 16.02.2021 справу прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач відзиву на позов не надав. Про відкриття судового провадження у справі відповідач повідомлявся рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідно до вимог статей 120, 242 Господарського процесуального кодексу України. Однак, 10.03.2021 судова ухвала від 16.02.2021 про відкриття провадження у справі повернулася з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою", проставленою органом поштового зв`язку 04.03.2021.

Відповідно до пункту п`ятого частини шостої статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 зазначив, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку - суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

Отже, судом були вчинені всі передбачені законом заходи для належного повідомлення відповідача про розгляд справи та за вказаних обставин відповідач вважається таким, що повідомлений належним чином.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги, що відповідно до статей 13, 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів покладено на сторони, справа підлягає розгляду за наявними матеріалами.

За результатом дослідження матеріалів справи, оцінки доказів у їх сукупності господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Страхова компанія "ІНГО" (далі - страховик, позивач) уклало із страхувальником - ОСОБА_1 (далі - страхувальник) договір № 670535706.16 добровільного страхування засобів наземного транспорту - Suzuki Grand Vitara, реєстраційний номер НОМЕР_1 (далі - договір страхування).

Згідно з пунктом 2.1 договору предметом договору страхування є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом.

Дійсна вартість ТЗ: 208 000,00 грн.

Страхова сума ТЗ: 50 000,00 грн.

Франшиза: 1000,00 грн.

Вигодонабувач: ОСОБА_4 .

Строк дії договору: з 00:00 год 23.11.2016 до 24:00 год 22.11.2017.

Страховим випадком за договором визначено пошкодження та/або знищення транспортного засобу, його складових частин, деталей внаслідок: дорожньо-транспортної пригоди, що відбулася за участю встановленої третьої особи або тварини, власник якої встановлений (пункт 2.2 договору страхування).

Відповідно до постанови Приморського районного суду міста Одеси від 08.12.2017 у справі № 522/20599/17 (провадження № 3/522/8084/17) водій ОСОБА_2 08.10.2017 близько 10:15 год, керуючи транспортним засобом Toyota Corolla (реєстраційний номер НОМЕР_2 ) у місті Одесі по вулиці Посмітного, 19, не виконала вимогу дорожнього знаку « 2.1», не надала перевагу в русі транспортному засобу й допустила зіткнення з автомобілем марки Suzuki Grand Vitara, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , яка рухалася по головній дорозі. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Винуватим у скоєнні ДТП судом визнано ОСОБА_2 - водія транспортного засобу Toyota Corolla, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

На дату дорожньо-транспортної пригоди діяв страховий поліс серії АМ № 001534747 Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта", що є договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів щодо транспортного засобу Toyota Corolla, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Згідно з цим полісом визначені ліміт за шкоду майну - 100 000,00 грн та франшиза - 0,00 грн (а.с. 44).

Відповідно до висновку автотоварознавчого дослідження спеціаліста № 10-021 від 20.10.2017 вартість відновлювального ремонту Suzuki Grand Vitara, реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить 73 755,97 грн, а вартість матеріальної шкоди, завданої володільцю в результаті аварійного пошкодження цього автомобіля, - 28 912,63 грн.

Згідно з ремонтною калькуляцією № 1551502 від 08.11.2017 загальна сума (після вирахувань) становить 22 601,41 грн (а.с. 18 - 40).

Відповідно до страхового акта позивача № 1573811 від 13.11.2017 зазначена дорожньо-транспортна пригода з наслідками пошкодження автомобіля Suzuki Grand Vitara, реєстраційний номер НОМЕР_1 , визнана страховою подією з висновком до відшкодування шкоди у сумі 21 601,41 грн (а.с. 42).

За платіжним дорученням № 12064 від 28.11.2017 позивачем було сплачено на користь вигодонабувача ОСОБА_4 - власника транспортного засобу Suzuki Grand Vitara, реєстраційний номер НОМЕР_1 , страхове відшкодування у сумі 21 601,41 грн (а.с. 43).

Предметом спору є зворотна вимога позивача до відповідача про сплату страхового відшкодування у сумі 21 601,41 грн.

Предметом доказування у цій справі є обставини, пов`язані з наявністю/відсутністю підстав для сплати відповідачем на користь позивача страхового відшкодування, виплаченого останнім за договором добровільного страхування № 670535706.16 транспортного засобу Suzuki Grand Vitara, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Згідно з положеннями статті 11 ЦК України заподіяння внаслідок ДТП шкоди зумовлює виникнення правовідносин, у яких право потерпілого на отримання відшкодування завданої шкоди кореспондується з обов`язком винуватця відшкодувати таку шкоду, а за наявності у винуватця договору (полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспортного засобу (ОСЦПВВНТЗ), яким застраховано його цивільно-правову відповідальність за завдання шкоди майну третіх осіб внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу, такий обов`язок покладається також і на страховика у визначених законодавством межах його відповідальності, адже між винуватцем та його страховиком у такому випадку існують договірні відносини, в яких останній узяв на себе зобов`язання відшкодувати у визначених межах за винуватця завдану потерпілому шкоду з настанням обумовлених страхових випадків.

У такому випадку потерпілий виступає кредитором стосовно винуватця та страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ, які зі свого боку є боржниками у відповідному зобов`язанні згідно з визначеними законодавством межах їх відповідальності.

За змістом статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, установлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Отже, з виконанням страховиком на підставі договору добровільного майнового страхування свого обов`язку з відшкодування на користь потерпілого завданої йому внаслідок ДТП шкоди відповідно до приписів статті 512 ЦК України відбувається фактична заміна кредитора у таких зобов`язаннях: у деліктному зобов`язанні винуватця; у зобов`язанні страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ здійснити відшкодування завданої шкоди, адже відповідні права потерпілого як кредитора переходять до страховика за договором добровільного майнового страхування.

Зазначений висновок відповідає висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 05.06.2018 у справі № 910/7449/17, яка, до того ж, зазначила, що в такому випадку перехід права кредитора від потерпілого до страховика за договором добровільного майнового страхування не зумовлює виникнення нових зобов`язань винуватця та страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ, а відбувається виключно заміна кредитора як сторони у вже існуючих правовідносинах (в існуючих зобов`язаннях з відшкодування завданої шкоди: деліктному зобов`язанні винуватця; зобов`язанні страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ) (п.п. 6.7, 6.8).

Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176 цс 18), такий перехід права вимоги є суброгацією (п. 43).

Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Стаття 38 Закону України № 1961-IV від 01.07.2004 (із змін. і доп.) «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов.

З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.20218 у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176 цс 18) дійшла висновку, що стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону № 1961-IV, з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини (п. 34).

Враховуючи викладене, правовідносини між позивачем і відповідачем у справі, що розглядається, засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої сторони (страхувальника) у деліктному зобов`язанні.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За статтею 29 цього Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Отже, за фактом дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої страхувальником, а саме винуватцем-водієм ОСОБА_2 було завдано пошкоджень автомобілю Suzuki Grand Vitara, реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідач є відповідальною особою у зобов`язанні щодо відшкодування у межах страхової суми (ліміту відповідальності) витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом зазначеного транспортного засобу з урахуванням його зносу.

У пункті 35.1 статті 35 Закону № 1961-IV передбачено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

За змістом пункту 36.2 статті 36 Закону 1961-IV страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його, а у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Зокрема, відповідно до пункту 37.1.4 статті 37 Закону № 1961-IV підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому зазначений у пункті 37.1.4 статті 37 Закону № 1961-IV строк є присічним і поновленню не підлягає.

Тому, саме річний строк звернення із заявою про виплату страхового відшкодування є припинювальним і з його спливом у страховика настає право на відмову у виплаті страхового відшкодування.

У Законі № 1961-IV прямо не передбачено, що встановлено досудовий порядок врегулювання спору. Не зазначено про обов`язок особи, яка заявляє вимогу про виплату страхового відшкодування, спочатку звернутися до страховика, та не пов`язано дотримання такого порядку з правом чи можливістю цієї особи звернутися до суду з вимогою про стягнення страхового відшкодування.

Проте, у будь-якому разі строк звернення обмежується щодо стягнення майнової шкоди річним строком.

Інших обмежень щодо порядку звернення із заявою про виплату страхового відшкодування норми Закону № 1961-IV не містять.

Зазначений висновок відповідає висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 11.12.2019 у справі № 465/4287/15.

Отже, процедура отримання страхового відшкодування в порядку, передбаченому Законом 1961-IV, детально регламентована на законодавчому рівні та передбачає вчинення потерпілим і страховиком низки взаємних, послідовних, кореспондуючих одне одному юридично значимих дій.

До числа юридично значимих дій потерпілого (іншої особи, яка має відповідне право), необхідних для отримання страхового відшкодування, належить, серед іншого, подання страховику заяви про страхове відшкодування.

Подання відповідної заяви як підстави для виплати страхового відшкодування не заперечує права потерпілого звернутися безпосередньо за судовим захистом, у тому числі у разі ігнорування страховиком такої заяви, незгоди із розміром визначеної страхової виплати чи із рішенням страховика про відмову у страховому відшкодуванні.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.06.2019 у справі №465/4621/16-к (провадження № 13-24кс19) дійшла висновку, що попереднє звернення потерпілого (іншої особи, яка має відповідне право) у випадках, передбачених законом, до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному статтею 35 Закону № 1961-IV, загалом не є обов`язковим та не виключає право особи звернутися безпосередньо до суду із позовом про стягнення відповідного страхового відшкодування.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.07.2021 у справі № 910/6013/20 з посиланням на постанову Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справі № 465/4621/16-к (провадження № 13-24кс19) також зазначено, що законодавець передбачає дві підстави для виплати страхового відшкодування потерпілому. Перша з них - передбачена статтею 35 Закону №1961-IV, а саме шкода може бути відшкодована на підставі звернення потерпілого до страховика за умови подання ним відповідної заяви про таке відшкодування. Інший спосіб передбачає можливість звернення за відшкодуванням до суду з вимогою до страховика про відшкодування шкоди та ухвалення відповідного судового рішення. Так, згідно з пунктом 36.1. статті 36 Закону рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду у разі, якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

У вказаній постанові Судом, крім того, зазначено, що у системному зв`язку зі статтею 36 положення підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 цього Закону щодо неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених цим пунктом строків як підстави для відмови у відшкодуванні стосуються випадків, коли впродовж цих строків потерпілий взагалі не здійснював волевиявлення, спрямованого на одержання компенсації - не звертався ані до страховика (або МТСБУ), ані до суду. Якщо ж особа впродовж цих строків подала позовну заяву до суду, вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права.

Викладене свідчить про сталу судову практику щодо визначення порядку отримання потерпілим (іншою особою, яка має відповідне право) страхового відшкодування у відносинах обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а також щодо тлумачення норм Закону № 1961-IV.

Отже, відсутність волевиявлення страховика впродовж річного строку про відшкодування сплаченого ним страхового відшкодування має наслідком відмову у його виплаті.

У справі, що розглядається, страховий випадок (ДТП) стався 08.10.2017, позов до суду подано засобами поштового зв`язку 02.10.2020, тобто з пропуском установленого законом річного строку. При цьому позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження звернення ним до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування протягом року від страхового випадку.

З огляду на викладене позовні вимоги про стягнення з відповідача страхового відшкодування у сумі 21 601,41 грн задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у сумі 2102,00 грн покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства "Страхова компанія "ІНГО" до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" про cтягнення страхового відшкодування у сумі 21 601,41 грн відмовити повністю.

Судовий збір у сумі 2 102,00 грн покладається на позивача.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 ГПК України, з урахуванням підпункту 17.5 підпункту 17 пункту 1 розділу XI "Перехідні положення" цього Кодексу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 19.04.2021.

Суддя І.І. Колісник