ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" квітня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/204/21

Господарський суд Одеської області у складі:

судді В.С. Петрова

при секретарі судового засідання Г.С. Граматик

за участю представників:

від позивача - Полубоярова К.В.,

від відповідача - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Одеського морського порту) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Метро Сервіс Юг" про стягнення заборгованості у розмірі 59576,89 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Одеського морського порту) звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Марін Порт Сервіс" про стягнення заборгованості за договором про спільне використання технологічних електричних мереж № 2639-П-ОДФ-19 від 26.06.2019 р. в розмірі 59576,89 грн., яка складається із суми основного боргу у розмірі 55573,92 грн., пені за несвоєчасне виконання зобов`язань у розмірі 3039,63 грн., 3% річних у розмірі 963,34 грн., посилаючись на наступне.

26 червня 2019 року між Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" (основний споживач, адміністрація) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Марін Порт Сервіс" (користувач) укладено договір № 2639-П-ОДФ-19, відповідно до якого адміністрація зобов`язується забезпечити технічну можливість доставки електричної енергії необхідного обсягу та рівня потужності (із забезпечення якості, надійності та безперервності) власними електричними мережами в точки приєднання електроустановок користувача або інших суб`єктів господарювання, розподіл (передачу) електричної енергії яким забезпечує користувач, а користувач - своєчасно сплачувати вартість послуг основного споживача з утримання технологічних електричних мереж спільного використання та інші послуги відповідно до умов договору (п. 1.1 договору).

Відповідно до п.п. 1 п. 4.1 договору користувач зобов`язується здійснювати оплату за використання технологічних електричних мереж основного споживача за розрахунковий період.

Оплата користувачем послуг із утримання технологічних електричних мереж спільного використання здійснюється платіжним дорученням на підставі оформленого "Акта здачі-прийняття робіт (надання послуг)" та виставленого основним споживачем рахунка не пізніше 20-го числа місяця, наступного за звітним періодом (п. 7.3 договору).

Так, позивач зазначає, що обсяг фактично переданої за розрахунковий період електричної енергії визначається за показами розрахункових приладів обліку, знятих відповідно до "Переліку місць встановлення розрахункових електролічильників" (додаток № 2), "Графіку зняття показів засобів обліку електроенергії" (додаток № 4) та вноситься у акт здачі-прийняття робіт (надання послуг). Розмір коштів, які має оплатити користувач основному споживачу в розрахунковий період визначено на підставі оформленого акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) та сплачується користувачем на підставі виставленого рахунку основним споживачем, що зазначено в п. 2 додатку № 5 до договору "Порядок розрахунків".

Згідно п.п. 1 п. 3.1 договору основний споживач має право на отримання від користувача плати за спільне використання технологічних електричних мереж ОФ ДП "АМПУ", яка здійснюється за тарифом, що діє на момент отримання послуг електрозабезпечення, розрахованим відповідно до чинного законодавством порядку та затвердженому наказом начальника адміністрації Одеського морського порту.

В п. 4 додатку № 5 до договору "Порядок розрахунків" визначено, що безоблікове користування електричною енергією може бути дозволено основним споживачем, якщо у користувача відсутня технічна можливість встановити розрахункові засоби обліку електричної енергії або недоцільне внаслідок використання електричної енергії для використання потужності 0,1 кВт.

При цьому позивач зауважує, що основний споживач оформлює акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) та надає їх на узгодження користувачу. Користувач упродовж трьох календарних днів зобов`язується повернути погоджений акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) (п. 3 додатку № 5 до договору "Порядок розрахунків").

Наразі позивач додає, що відповідно до контрольних показників лічильників електроспоживання та розрахунку споживання електроенергії по об`єкту ТОВ "Марін Порт Сервіс" об`єм електроенергії, спожитої користувачем за січень 2020 р. становить 3055 кВт* годин, за лютий 2020 р. становить 3205 кВт* годин, за березень 2020 р. становить 1161 кВт* годин, за квітень 2020 р. становить 1640 кВт* годин, за травень 2020 р. становить 1161 кВт* годин, за червень 2020 р. становить 1161 кВт* годин, за липень 2020 р. становить 1161 кВт* годин, за серпень 2020 р. становить 1161 кВт* годин, за вересень 2020 р. становить 1161 кВт* годин, за жовтень 2020 р. становить 1161 кВт* годин, за листопад 2020 р. становить 1161 кВт* годин, за грудень 2020 р. становить 1161 кВт* годин.

Відтак, за ствердженнями позивача, на підтвердження наданих послуг за період з січня по серпень 2020 р. позивачем та відповідачем підписано та скріплено печатками акти здачі-прийняття робіт (надання послуг):

- за січень 2020 р. - № 113 від 31.01.2020 р. на суму 9774,88 грн.;

- за лютий 2020 р. - № 215 від 29.02.2020 р. на суму 10 254,82 грн.;

- за березень 2020 р. - № 360 від 31.03.2020 р. на суму 3714,77 грн.;

- за квітень 2020 р. - № 544 від 30.04.2020 р. на суму 5247,40 грн.;

- за травень 2020 р. - № 627 від 31.05.2020 р. на суму 3528,64 грн.;

- за червень 2020 р. - № 792 від 30.06.2020 р. на суму 3528,64 грн.;

- за липень 2020 р. - № 980 від 31.07.2020 р. на суму 3528,64 грн.;

- за серпень 2020 р. - № 1147 від 31.08.2020 р. на суму 3628,81 грн.

Між тим, як додає позивач, за період з вересня по грудень 2020 р. позивачем направлено користувачу для підписання акти здачі-прийняття робіт (надання послуг):

- за вересень 2020 р. - № 1314 від 30.09.2020 р. на суму 3628,81 грн.;

- за жовтень 2020 р. - № 1474 від 31.10.2020 р. на суму 3628,81 грн.;

- за листопад 2020 р. - № 1642 від 30.11.2020 р. на суму 2984,06 грн.;

- за грудень 2020 р. - № 1851 від 31.12.2020 р. на суму 3325,64 грн.

Однак, як вказує позивач, всупереч умовам договору зазначені акти без поважних причин не були підписані користувачем.

Також позивач додає, що відповідно до зазначених актів здачі-прийняття робіт основним споживачем було виставлено користувачу рахунки, однак відповідачем останні не сплачені, зокрема:

- № 560071 від 31.01.2020 р. на суму 9774,88 грн. (отримано представником відповідача 14.02.2020 р., наявна відмітка в журналі) - прострочення становить 340 днів з 21.02.2020 р. по 25.01.2021 р.;

- № 560195 від 29.02.2020 р. на суму 10254,82 грн. (отримано представником відповідача 12.03.2020 р., наявна відмітка в журналі) - прострочення становить 311 днів з 21.03.2020 р. по 25.01.2021 р.;

- № 560338 від 31.03.2020 р. на суму 3714,77 грн. (повернуто підприємством поштового зв`язку 18.05.2020 р. через закінчення терміну зберігання) - прострочення становить 280 днів з 21.04.2020 р. по 25.01.2021 р.;

- № 560456 від 30.04.2020 р. на суму 5247,40 грн. (отримано представником відповідача 22.05.2020 р., наявна відмітка в журналі) - прострочення становить 9 днів з 21.05.2020 р. по 29.05.2020 р. Частково оплачено згідно банківської виписки № БВ00001878 від 29.05.2020 р. на суму 1200,00 грн., заборгованість становить 4047,40 грн., прострочення 241 день з 30.05.2020 р. по 25.01.2021 р.;

- № 560587 від 31.05.2020 р. на суму 3528,64 грн. (отримано представником відповідача 11.06.2020 р., наявна відмітка в журналі) - прострочення становить 219 днів з 21.06.2020 по 25.01.2021 р.;

- № 560726 від 30.06.2020 р. на суму 3528,64 грн. (отримано представником відповідача 15.07.2020 р., наявна відмітка в журналі) - прострочення становить 189 днів з 21.07.2020 р. по 25.01.2021 р.;

- № 560872 від 31.07.2020 р. на суму 3528,64 грн. (отримано представником відповідача 17.08.2020 р., наявна відмітка в журналі) - прострочення становить 158 днів з 21.08.2020 р. по 25.01.2021 р.;

- № 560997 від 31.08.2020 р. на суму 3628,81 грн. (отримано представником відповідача 11.09.2020 р., наявна відмітка в журналі) - прострочення становить 127 днів з 21.09.2020 р. по 25.01.2021 р.;

- № 561150 від 30.09.2020 р. на суму 3628,81 грн. (повернуто підприємством поштового зв`язку 24.11.2020 р. через закінчення терміну зберігання) - прострочення становить 97 дні з 21.10.2020 р. по 25.01.2021 р.;

- № 561305 від 31.10.2020 р. на суму 3628,81 грн. (повернуто підприємством поштового зв`язку 08.12.2020 р. через закінчення терміну зберігання) - прострочення становить 66 днів з 21.11.2020 р. по 25.01.2021 р.;

- № 561451 від 30.11.2020 р. на суму 2984,06 грн. (направлено поштою) - прострочення становить 36 днів з 21.12.2020 по 25.01.2020 р.;

- № 561580 від 31.12.2020 р. на суму 3325,64 грн. (направлено поштою) - прострочення становить 5 днів з 21.01.2021 по 25.01.2021 р.

Таким чином, за ствердженнями позивача, сума основного боргу є тотожною сумі за наданим відповідачу послуг відповідно до умов договору, актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) та рахунків за період з січня до грудня 2020 року і становить 55573,92 грн.

Також позивач додає, що з метою погашення заборгованості позивачем висувалися вимоги в досудовому порядку до відповідача щодо необхідності відшкодування витрат, а саме були виставлені претензії № 1265/19-06-01/Вих/19 від 28.05.2020 р. про сплату заборгованості за січень-лютий 2020 р.; № 1280/19-06-01/Вих/19 від 02.06.2020 р. про сплату заборгованості за березень-квітень 2020 р., однак це не призвело до добровільної сплати заборгованості відповідачем.

Відповідно до п. 8.5 договору за внесення платежів, передбачених п.п. 1 п. 4.1. цього договору з порушенням терміну (строку), користувач сплачує основному споживачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно оплаченої суми, за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Відтак, з урахуванням суми та строку прострочення сплати основного боргу відповідача за договором позивачем нараховано пеню за неналежне виконання відповідачем умов договору в розмірі 3039,63 грн.

Крім того, оскільки відповідачем не виконані умови договору щодо оплати отриманого природного газу, позивачем відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України нараховані відповідачу 3% річних від простроченої суми в розмірі 963,34 грн., що заявлені до стягнення.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 01.02.2021 р. вказану позовну заяву Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Одеського морського порту) (вх. № 214/21) залишено без руху, оскільки позивачем в якості відповідача вказано Товариство з обмеженою відповідальністю "Марін Порт Сервіс" (; місцезнаходження: 65007, м. Одеса, вул. Новощепний ряд, буд. 7/9, оф. 7), проте згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно ТОВ "Марін Порт Сервіс" за кодом в ЄДР міститься запис про іншу юридичну особу - Товариство з обмеженою відповідальністю "Метро Сервіс Юг" з місцезнаходженням: 65031, м. Одеса, вул. Хімічна, буд. 1/27. Так, з огляду на обставини щодо невірного зазначення найменування відповідача або коду ЄДРПОУ, відповідно судом не прийнято до уваги в якості належних доказів надані позивачем на підтвердження надсилання відповідачу копії позову із додатками копію опису вкладення від 27.01.2021 р. та копію реєстру № 23 від 27.01.2021 р., з яких вбачається направлення вказаних документів ТОВ „Марін Порт Сервіс" за адресою: 65007, м. Одеса, вул. Новощепний ряд, буд. 7/9, оф. 7.

09.02.2021 р. до господарського суду від Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Одеського морського порту) надійшла заява про усунення недоліків (вх. № 3652/21), в якій позивачем зазначено, що 22 січня 2021 р. відбулася державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу ТОВ "Марін Порт Сервіс" (), про що надано витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, витяги з сайту "Опендатабот" https://opendatabot.Ua/c/41422562 та https://ring.org.ua/edr/uk/company/41422562. Так, позивач звертає увагу суду, що позовна заява була складена та зареєстрована 19.01.2021 р., тобто до внесення змін до відомостей про юридичну особу, а тому, як вказує позивач, відповідно до вищезазначених доказів ТОВ "Марін Порт Сервіс" змінило назву на ТОВ "Метро Серв"с Юг"; адресу з 65007, м. Одеса, вул. Новощепний ряд, будинок 7/9, офіс 7 на 65031, м. Одеса, вул. Хімічна, будинок 1/27, а також засоби зв`язку з тел. на тел. та інші відомості. Таким чином, у зв`язку зі зміною вказаних вище відомостей, позивач просить вважати правильними такі дані щодо відповідача: ТОВ "Метро Серв"с Юг"; ; 65031, м. Одеса, вул. Хімічна, будинок 1/27; тел. ; електронна пошта: . При цьому позивачем до вказаної заяви надано докази направлення позовної заяви з додатками та заяви про усунення недоліків на адресу ТОВ "Метро Серв"с Юг" за адресою: 65031, м. Одеса, вул. Хімічна, будинок 1/27.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 11.02.2021 р. позов Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Одеського морського порту) прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/204/21 за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи, при цьому судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 04.03.2021 р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 04.03.2021 р. розгляд справи № 916/204/21 відкладено на 26 березня 2021 р. з огляду на неявку відповідача.

В засідання суду, призначене на 26.03.2021 р., представник відповідача не з`явився.

У судовому засіданні 26.03.2021 р. представником позивача було повідомлено суду, що відповідачем змінено місцезнаходження, що вбачається із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

При цьому господарським судом встановлено, що відповідачем було змінено назву відповідача з Товариства з обмеженою відповідальністю "Метро Серв"с Юг" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Метро Сервіс Юг".

Ухвалою господарського суду Одеської області від 26.03.2021 р. розгляд справи № 916/204/21 відкладено на 12 квітня 2021 р. з огляду на неявку відповідача з метою належного його повідомлення.

Відповідач відзив на позов у встановлений судом строк не надав, також відповідач в засідання суду не з`явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи відповідач повідомлявся судом належним чином за відповідною юридичною адресою, що значилась в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на момент відкриття провадження у справі: 65031, м. Одеса, вул. Хімічна, будинок 1/27, а також після зміни місцезнаходження: 02093, м. Київ, вул. Бориспільська, буд. 11А. Проте, надіслані судом копії ухвал суду були повернуті до суду без вручення разом з рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, що містяться в матеріалах справи, з позначкою "за закінченням терміну зберігання" та "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до п. 4, 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За змістом п. 116 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270 (зі змінами), у разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою у порядку, визначеному у пунктах 99, 99-1, 99-2, 106 та 114 цих Правил, із зазначенням причини невручення.

В п. 99-2 вказаних Правил передбачено, що рекомендовані поштові відправлення з позначкою "Судова повістка", адресовані юридичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються представнику юридичної особи, уповноваженому на одержання пошти, під розпис. У разі відсутності адресата за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку робить позначку "адресат відсутній за вказаною адресою", яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду.

Так, надіслані на юридичні адреси відповідача копії ухвал суду повернулись на адресу господарського суду Одеської області з відміткою відділення поштового зв`язку "за закінченням терміну зберігання" та "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до частин 3, 7 статті 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного суду від 28.01.2019р. у справі № 915/1015/16.

Також згідно ч. 4 ст. 122 ГПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. В оголошенні про виклик вказуються дані, зазначені в частині першій статті 121 цього Кодексу.

Так, поряд з вказаним відповідач викликався господарським судом через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цієї статтею.

Виходячи з вищевикладених положень ГПК України та встановлених обставин щодо порядку викликів і повідомлень відповідача, суд вважає, що відповідач є належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, що наділяє суд правом розглядати справу без його участі.

На думку суду, процесуальна поведінка відповідача при розгляді даної справи в суді свідчить про відсутність реальної зацікавленості у вирішенні даного спору у встановлений процесуальним законом строк та відповідно до положень ст. 2 ГПК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Під час розгляду справи по суті позивач підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши та дослідивши всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд дійшов наступних висновків.

26 червня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Марін Порт Сервіс" (користувач) та Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" (основний споживач) був укладений договір про спільне використання технологічних електричних мереж № 2639-П-ОДФ-19, відповідно до п. 1.1 якого основний споживач зобов`язується забезпечити технічну можливість доставки електричної енергії необхідного обсягу та рівня потужності (із забезпечення якості, надійності та безперервності) власними електричними мережами в точки приєднання електроустановок користувача або інших суб`єктів господарювання, розподіл (передачу) електричної енергії яким забезпечує користувач, а користувач - своєчасно сплачувати вартість послуг основного споживача з утримання технологічних електричних мереж спільного використання та інші послуги відповідно до умов цього договору.

Згідно п. 1.2 договору основний споживач забезпечує доставку електричної енергії до межі балансової належності належних йому електричних мереж, визначених "Актом розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін", який є додатком № 1 до цього договору.

Відповідно до п.п. 2.4.1, 2.4.4 п. 2.4 договору основний споживач зобов`язаний: утримувати технологічні електричні мережі спільного використання у належному технічному стані, формувати електричну схему цих мереж відповідної пропускної здатності та забезпечувати технічну можливість для передачі електричної енергії до межі балансової належності електроустановок користувача або інших суб`єктів господарювання, розподіл (передачу) електричної енергії яким забезпечує користувач; щомісяця до 05 числа наступного за розрахунковим місяцем надавати користувачу рахунок на оплату послуг за спільне використання технологічних мереж та два примірника акта здачі-прийняття робіт (надання послуг), оформлених з боку основним споживачем.

В п.п. 3.1.1 п. 3.1 договору визначено, що основний споживач має право на отримання від користувача плати за спільне використання технологічних електричних мереж ОФ ДП "АМПУ", яка здійснюється за тарифом, що діє на момент отримання послуг електрозабезпечення, розрахованим відповідно до чинного законодавством порядку та затвердженому наказом Начальника адміністрації Одеського морського порту.

Тариф за спільне використання технологічних електричних мереж ОФ ДП "АМПУ" на 01.04.2019 р. становить 2,54124 грн. Тариф змінюється відповідно до чинного законодавства. Повідомлення про зміну діючих тарифів користувач отримує на адресу, зазначену и главі 13 цього договору.

За умовами п.п. 4.1.1 п. 4.1 договору користувач зобов`язується здійснювати оплату та використання технологічних електричних мереж основного споживача за розрахунковий період. Розрахунок плати за використання технологічних електричних мереж основного споживача здійснюється згідно з підпунктом 1 пункту 3.1 глави 3 та додатком № 5 "Порядок розрахунків", який є додатком до цього договору.

Пунктом 7.1 договору сторони передбачили, що розрахунковим вважається період з 1 числа розрахункового місяця до такого самого числа наступного місяця.

Вартість послуг основного споживача з утримання технологічних електричних мереж спільного використання визначається відповідно до "Порядку розрахунків", який є додатком № 5 до цього договору (п. 7.2 договору).

Згідно п. 7.3 договору оплата користувачем послуг з утримання технологічних електричних мереж спільного використання здійснюється платіжним дорученням на підставі оформленого акта здачі-прийняття робіт (надання послуг) та виставленого основним споживачем рахунка не пізніше 20 числа місяця, наступного за звітним періодом.

Відповідно до п. 7.4 договору рахунки направляються користувачу на його фактичну адресу рекомендованим листом з повідомленням вказаним в договорі або вручаються уповноваженому представнику користувача під підпис.

В п. 8.5 договору визначено, що за внесення платежів, передбачених підпунктом 1 пункту 4.1. глави 4 цього договору, з порушенням терміну (строку) користувач сплачує основному споживачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої в період, за котрий нараховується пеня, від несвоєчасно оплаченої суми за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

За умовами п. 8.6 договору усі спори, пов`язані з цим договором, вирішуються шляхом переговорів між сторонами.

Пунктом 8.7 договору визначено, що усі спори між сторонами, з яких не було досягнуто згоди, вирішуються у судовому порядку згідно з чинним законодавством України.

За положеннями п. 11.1 договору останній укладається на строк до 31.12.2019 року, набирає чинності з дня його підписання, скріплення печатками сторін (за наявністю) та вважається продовженим на кожен наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку не буде заявлено однією із сторін про відмову від цього договору або його перегляд.

Відповідно до п. 11.2 договору згідно зі ст. 631 ЦК України умови цього договору розповсюджуються на взаємовідносини сторін, які виникли до її укладання, а саме з 14.12.2018 р. Після підписання цього договору споживач зобов`язаний оплатити послуги за спожиту електроенергію за тарифами, які діють на момент укладання договору.

Усі майнові суперечки з питань цього договору вирішуються шляхом переговорів між сторонами. У випадку, якщо їх неможливо вирішити шляхом переговорів між сторонами, вони вирішуються в судовому порядку відповідно до чинного законодавства (п. 12.3 договору).

Згідно п. 12.4 договору всі права та обов`язки ДП "АМПУ" (н т.ч. ведення бухгалтерського обліку, проведення розрахунків, підписання первинних документів, приймання-передача товарів, робіт та послуг за кількістю і якістю тощо), які передбачені цим договором, виконуються Одеською філією ДП "АМПУ".

Відповідно до п. 12.5 договору сторони зобов`язуються письмово повідомляти про зміни реквізитів (місцезнаходження, найменування, організаційно-правової форми, банківських реквізитів тощо) на пізніше, ніж через 10 днів після настання таких змін.

В п. 12.7 договору наведені його додатки, які є його невід`ємними частинами, а саме: додаток № 1 "Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін"; додаток № 2 "Перелік струмоприймачів електроенергії"; додаток № 3 "Перелік місць встановлення розрахункових електролічильників"; додаток № 4 "Графік зняття показань засобів обліку електроенергії"; додаток № 5 "Порядок розрахунків".

Як вбачається із матеріалів справи, жодна із сторін не зверталась з відповідною заявою про припинення дії договору № 2639-П-ОДФ-19 від 26.06.2019 р. за місяць до 31 грудня 2019 р., у зв`язку з чим вказаний договір є діючим.

Так, згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 статті 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

При цьому за правилами статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Так, вищевказаний договір про спільне використання технологічних електричних мереж № 2639-П-ОДФ-19 від 26.06.2019 р., який за своєю правовою природою є договором про надання послуг, є підставою для виникнення у сторін за цим договором господарських зобов`язань відповідно до ст.ст. 173, 174 ГК України (ст.ст. 11, 202, 509 ЦК України), і згідно ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання його сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення глави 63 згідно ч. 2 ст. 901 цього ж Кодексу можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Як випливає зі змісту вищевказаного договору № 2639-П-ОДФ-19, позивач взяв на себе зобов`язання забезпечити технічну можливість доставки електричної енергії необхідного обсягу та рівня потужності (із забезпечення якості, надійності та безперервності) власними електричними мережами в точки приєднання електроустановок користувача, натомість відповідач як користувач згідно з договором зобов`язався своєчасно сплачувати вартість послуг основного споживача з утримання технологічних електричних мереж спільного використання та інші послуги відповідно до умов цього договору.

Між тим відповідно до п. 1 додатку № 5 "Порядок розрахунків" до договору від 26.06.2019 р. розрахунковим вважається період з 1 числа місяця до такого ж числа наступного місяця. При розрахунках за фактичну спожиту електроенергію поняття "розрахунковий період" та "календарний місяць" вважати прирівняними. Розрахунки за передану електричну енергію проводяться користувачем виключно грошовими коштами на розрахунковий рахунок основного споживача. За дату оплати приймається дата зарахування коштів на розрахунковий рахунок основного споживача. Платіжні доручення або інші платіжні (розрахункові) документи повинні обов`язково містити наступні реквізити назву товару (активна, реактивна електроенергія) або вид іншою платежу (пеня, індекс інфляції та інші нарахування), номер і дату договору за яким здійснюються платежі.

Згідно п. 2 додатку № 5 "Порядок розрахунків" до договору від 26.06.2019 р. обсяг фактично переданої за розрахунковий період електричної енергії визначається за показами розрахункових приладів обліку знятих відповідно до "Перелік місць встановлення розрахункових електролічильників" (Додаток № 2), "Графік зняття показів засобів обліку електроенергії" (Додаток № 4), та вноситься у "Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг)". Розмір коштів, які має оплатити користувач основному споживачу в розрахунковий період визначено на підставі оформленого "Акту здачі-прийняття робіт (надання послуг)" та сплачується користувачем на підставі виставленою рахунку основним споживачем.

Пунктом 3 додатку № 5 "Порядок розрахунків" до договору від 26.06.2019 р. встановлено, що основний споживач оформлює "Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг)" та надає їх на узгодження користувачу. Користувач у впродовж трьох календарних днів зобов`язується повернути погоджений "Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг)". У разі не надання погодженою акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) у встановлений термін користувачем, основний споживач складає додатковий акт здачі-прийняття робіт (надання послуг), який вважається дійсним при підписанні його двома уповноваженими представниками основного споживача, та направляється користувачу на його фактичну адресу вказану в договорі.

Крім того, сторонами до договору про спільне використання технологічних електричних мереж № 2639-П-ОДФ-19 від 26.06.2019 р. було складено та підписано додаток № 1 - "Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін"; додаток № 2 - "Перелік струмоприймачів електроенергії"; додаток № 3 - "Перелік місць встановлення розрахункових електролічильників"; додаток № 4 - "Графік зняття показань засобів обліку електроенергії".

Як з`ясовано судом, позивачем кожного місяця виставлялись відповідачу рахунки за надані послуги (спільне використання технологічних електричних мереж власних мереж ОФ ДП "АМПУ" з урахуванням вартості покупки електроенергії), а також оформлювались відповідні акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), а саме:

- рахунок № 560071 від 31.01.2020 р. за січень 2020 р. на суму 9774,88 грн. (в т.ч. ПДВ 1629,15 грн.), акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 113 за січень 2020 р. на суму 9774,88 грн. (в т.ч. ПДВ 1629,15 грн.), які отримано користувачем 14.02.2020 р. нарочно та проставлено дату отримання, прізвище та ініціали особи та засвідчено підписом, про що свідчить відмітка в журналі, при цьому акт підписано директором користувача та скріплено печаткою товариства;

- рахунок № 560195 від 29.02.2020 р. за лютий 2020 р. на суму 10254,82 грн. (в т.ч. ПДВ 1709,14 грн.), акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 215 за лютий 2020 р. на суму 10254,82 грн. (в т.ч. ПДВ 1709,14 грн.), які отримано користувачем 12.03.2020 р. нарочно та проставлено дату отримання, прізвище та ініціали особи та засвідчено підписом, про що свідчить відмітка в журналі, при цьому акт підписано директором користувача та скріплено печаткою товариства;

- рахунок № 560338 від 31.03.2020 р. за березень 2020 р. на суму 3714,77 грн. (в т.ч. ПДВ 619,13 грн.), акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 360 за березень 2020 р. на суму 3714,77 грн. (в т.ч. ПДВ 619,13 грн.), які направлено на юридичну адресу відповідача та які були повернуті до позивача без вручення разом з рекомендованим повідомленням про вручення поштових відправлень, копія якого містяться в матеріалах справи, з позначкою "за закінченням встановленого строку зберігання", при цьому акт підписано директором користувача та скріплено печаткою товариства;

- рахунок № 560456 від 30.04.2020 р. за квітень 2020 р. на суму 5247,40 грн. (в т.ч. ПДВ 874,57 грн.), акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 544 за квітень 2020 р. на суму 5247,40 грн. (в т.ч. ПДВ 874,57 грн.), які отримано користувачем 22.05.2020 р. нарочно та проставлено дату отримання, прізвище та ініціали особи та засвідчено підписом, про що свідчить відмітка в журналі, при цьому акт підписано директором користувача та скріплено печаткою товариства;

- рахунок № 560587 від 31.05.2020 р. за травень 2020 р. на суму 3528,64 грн. (в т.ч. ПДВ 588,11 грн.), акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 627 за травень 2020 р. на суму 3528,64 грн. (в т.ч. ПДВ 588,11 грн.), які отримано користувачем 11.06.2020 р. нарочно та проставлено дату отримання, прізвище особи та засвідчено підписом, про що свідчить відмітка в журналі, при цьому акт підписано директором користувача та скріплено печаткою товариства;

- рахунок № 560726 від 30.06.2020 р. за червень 2020 р. на суму 3528,64 грн. (в т.ч. ПДВ 588,11 грн.), акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 792 за червень 2020 р. на суму 3528,64 грн. (в т.ч. ПДВ 588,11 грн.), які отримано користувачем 15.07.2020 р. нарочно та проставлено дату отримання, прізвище та ініціали особи та засвідчено підписом, про що свідчить відмітка в журналі, при цьому акт підписано директором користувача та скріплено печаткою товариства;

- рахунок № 560872 від 31.07.2020 р. за липень 2020 р. на суму 3528,64 грн. (в т.ч. ПДВ 588,11 грн.), акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 980 за липень 2020 р. на суму 3528,64 грн. (в т.ч. ПДВ 588,11 грн.), які отримано користувачем 17.08.2020 р. нарочно та проставлено дату отримання, прізвище та ініціали особи та засвідчено підписом, про що свідчить відмітка в журналі, при цьому акт підписано директором користувача та скріплено печаткою товариства;

- рахунок № 560997 від 31.08.2020 р. за серпень 2020 р. на суму 3628,81 грн. (в т.ч. ПДВ 604,80 грн.), акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 1147 за серпень 2020 р. на суму 3628,81 грн. (в т.ч. ПДВ 604,80 грн.), які отримано користувачем 11.09.2020 р. нарочно та проставлено дату отримання, прізвище та ініціали особи та засвідчено підписом, про що свідчить відмітка в журналі, при цьому акт підписано директором користувача та скріплено печаткою товариства;

- рахунок № 561150 від 30.09.2020 р. за вересень 2020 р. на суму 3628,81 грн. (в т.ч. ПДВ 604,80 грн.), акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 1314 за вересень 2020 р. на суму 3628,81 грн. (в т.ч. ПДВ 604,80 грн.), які направлено на юридичну адресу відповідача та які були повернуті до позивача без вручення разом з рекомендованим повідомленням про вручення поштових відправлень, копія якого містяться в матеріалах справи, з позначкою "за закінченням терміну зберігання";

- рахунок № 561305 від 31.10.2020 р. за жовтень 2020 р. на суму 3628,81 грн. (в т.ч. ПДВ 604,80 грн.), акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 1474 за жовтень 2020 р. на суму 3628,81 грн. (в т.ч. ПДВ 604,80 грн.), які направлено на юридичну адресу відповідача та які були повернуті до позивача без вручення разом з рекомендованим повідомленням про вручення поштових відправлень, копія якого містяться в матеріалах справи, з позначкою "за закінченням терміну зберігання";

- рахунок № 561451 від 30.11.2020 р. за листопад 2020 р. на суму 2984,06 грн. (в т.ч. ПДВ 497,34 грн.), акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 1642 за жовтень 2020 р. на суму 2984,06 грн. (в т.ч. ПДВ 497,34 грн.), які направлено на юридичну адресу відповідача та які були повернуті до позивача без вручення разом з рекомендованим повідомленням про вручення поштових відправлень, копія якого містяться в матеріалах справи, з позначкою "адресат відсутній за вказаною адресою";

- рахунок № 561580 від 31.12.2020 р. за грудень 2020 р. на суму 3325,64 грн. (в т.ч. ПДВ 554,27 грн.), акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 1851 за грудень 2020 р. на суму 3325,64 грн. (в т.ч. ПДВ 554,27 грн.), які направлено на юридичну адресу відповідача засобами поштового зв`язку.

В силу статті 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання, при якому сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено умовами договору, актами цивільного законодавства тощо.

Отже, прийняття відповідачем наданих позивачем послуг є підставою виникнення у відповідача зобов`язання оплатити вказані послуги відповідно до умов договору та чинного законодавства на підставі виставлених вищезазначених рахунків та актів здачі-прийняття робіт (надання послуг), копії яких містяться в матеріалах справи.

Ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Так, за умовами п. 7.3 договору № 2639-П-ОДФ-19 від 26.06.2019 р. оплата користувачем послуг з утримання технологічних електричних мереж спільного використання здійснюється платіжним дорученням на підставі оформленого акта здачі-прийняття робіт (надання послуг) та виставленого основним споживачем рахунка не пізніше 20 числа місяця, наступного за звітним періодом.

Однак, як встановлено судом, надані позивачем послуги не були оплачені відповідачем у повному обсязі, а саме відповідач здійснив оплату послуг частково в сумі 1200,00 грн. На підтвердження часткової оплати відповідачем наданих послуг позивачем надано до матеріалів справи копію виписки за 29.05.2020 р. Відтак, у відповідача існує заборгованість перед позивачем, що на момент розгляду справи складає 55573,92 грн. (56773,92 грн. - 1200,00 грн.). При цьому слід зазначити, що вказану суму боргу відповідач не оспорив, докази її погашення в матеріалах справи відсутні.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про неналежне виконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за вказаним договором про спільне використання технологічних електричних мереж № 2639-П-ОДФ-19 від 26.06.2019 р. щодо оплати наданих позивачем за відповідним договором послуг та наявність підстав для стягнення з відповідача існуючої суми боргу в розмірі 55573,92 грн. за надані послуги. Так, несплатою позивачу вказаної суми заборгованості за спірним договором відповідач порушив прийняті на себе зобов`язання відповідно до умов договору, що є недопустимим згідно ст. 525 Цивільного кодексу України.

Також згідно ч. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 229 ГК України учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов`язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов`язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Ч. 1, 2, 4 ст. 217 ГК України передбачають, що господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції. Господарські санкції застосовуються у встановленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин.

В силу положень частини 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За змістом статті 231 ГК України розмір штрафних санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання, незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Так, п. 8.5 договору № 2639-П-ОДФ-19 від 26.06.2019 р. передбачено, що за внесення платежів, передбачених підпунктом 1 пункту 4.1. глави 4 цього договору, з порушенням терміну (строку) користувач сплачує основному споживачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої в період, за котрий нараховується пеня, від несвоєчасно оплаченої суми за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Згідно положень ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України).

Згідно з частиною 2 статті 343 ГК України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Стаття 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачає, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" визначає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Таким чином, договірні правовідносини між платниками і одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань врегульовано Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань".

Отже, яким би способом не визначався в договорі розмір пені, він не може перевищувати той розмір, який установлено законом як граничний, тобто за прострочення платежу за договором може бути стягнуто лише пеню, сума якої не перевищує ту, що обчислено на підставі подвійної облікової ставки Національного банку України.

Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Виходячи зі змісту зазначених норм, початком для нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано.

Враховуючи те, що відповідачем не були своєчасно виконані зобов`язання за договором № 2639-П-ОДФ-19 від 26.06.2019 р. щодо здійснення повної та своєчасної оплати наданих позивачем послуг за період з січня 2020 р. по грудень 2020 р. включно, а також те, що сторонами у п. 8.5 договору погоджено нарахування пені за несвоєчасну оплату платежів, на думку суду, позивачем правомірно нараховано відповідачу пеню за несвоєчасну оплату наданих послуг, виходячи з облікової ставки НБУ, що діяла у відповідному періоді прострочення. Дослідивши та перевіривши наведений позивачем у позовній заяві розрахунок суми пені в розмірі 3039,63 грн., судом встановлено, що вказаний розрахунок пені був здійснений позивачем вірно, також вказаний розрахунок відповідачем не оспорено. Відтак, з відповідача підлягає стягненню пеня в розмірі 3039,63 грн.

Щодо нарахування 3% річних суд зазначає наступне.

Наразі ст. 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В свою чергу згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Слід зазначити, що, виходячи з положень ст. 625 ЦК України, право кредитора на стягнення 3% річних не залежить від моменту пред`явлення вимоги про таке стягнення (до моменту погашення боргу або після цього). При цьому визначальним є наявність факту порушення боржником строків виконання грошового зобов`язання. Таким чином, право кредитора на стягнення 3% річних може бути реалізовано у будь-який момент при наявності вищезазначених вимог, передбачених законодавством.

Наразі слід зазначити, що згідно положень ЦК проценти річних є самостійною формою цивільно-правової відповідальності за порушення грошових зобов`язань. Так, розмір таких процентів річних може бути визначений сторонами в договорі.

Враховуючи вищенаведене та порушення відповідачем термінів сплати вартості наданих позивачем послуг за спірний період, суд вважає, що позивачем цілком правомірно нараховано 3% річних. Дослідивши та перевіривши здійснений позивачем розрахунок суми 3% річних в розмірі 963,34 грн., судом встановлено, що розрахунок 3% річних було здійснено позивачем вірно, також вказаний розрахунок відповідачем не оспорено. Відтак, з відповідача підлягають стягненню 3% річних в розмірі 963,34 грн.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Вказані положення ЦК кореспондуються з положеннями ст. 20 ГК України.

Оцінюючи надані сторонами докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Одеського морського порту) обґрунтовані та відповідають вимогам чинного законодавства і фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим підлягають задоволенню.

У зв`язку з тим, що рішення відбулось на користь позивача, згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2270,00 грн., понесені позивачем при подачі позову, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 236-239, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Одеського морського порту) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Метро Сервіс Юг" про стягнення заборгованості у розмірі 59576,89 грн. задовольнити.

2. СТЯГНУТИ з Товариства з обмеженою відповідальністю "Метро Сервіс Юг" (02093, м. Київ, вул. Бориспільська, буд. 11А; ) на користь Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (01135, м. Київ, проспект Перемоги, 14; ) в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Одеського морського порту) (65026, м. Одеса, Митна площа, буд. 1; ) основний борг в сумі 55573/п`ятдесят п`ять тисяч п`ятсот сімдесят три/грн. 92 коп., пеню в розмірі 3039/три тисячі тридцять дев`ять/грн. 63 коп., 3% річних в сумі 963/дев`ятсот шістдесят три/грн. 34 коп., витрати по сплаті судового збору в сумі 2270/дві тисячі двісті сімдесят/грн. 00 коп.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 20-денного строку з моменту складення повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 19 квітня 2021 р.

Суддя В.С. Петров