ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2021 справа № 914/442/21

Господарський суд Львівської області у складі судді Долінської О.З., за участю секретаря судового засідання Муравець О.М., розглянувши матеріали справи

за позовом: Державного підприємства Львіввугілля в особі відокремленого підрозділу Вуглезбут Державного підприємства Львіввугілля, м. Сокаль Львівська область

до відповідача: Приватного акціонерного товариства Шахта Надія, с. Сілець Сокальський район, Львівська область

про: стягнення заборгованості в розмірі 17 637,54 грн.

Представники сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

23.02.2021 р. на розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Державного підприємства Львіввугілля в особі відокремленого підрозділу Вуглезбут Державного підприємства Львіввугілля до відповідача: Приватного акціонерного товариства Шахта Надія про стягнення заборгованості в розмірі 17 637,54 грн.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 26.02.2021 р. судом постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі. Розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Розгляд справи по суті призначено на 22.03.2021 р.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 22.03.2021 р. розгляд справи по суті відкладено на 21.04.2021 р.

21.04.2021 р. представник позивача в судове засідання з розгляду справи по суті не з`явився, хоча належно був повідомлений про час, дату та місце судового засідання (докази містяться в матеріалах справи). 11.03.2021 р. представником позивача подано на адресу суду заяву за вх. № 5800/21, в якій позивач просить суд здійснювати розгляд справи № 914/442/21 за відсутності повноважного представника позивача.

21.04.2021 р. представник відповідача в судове засідання з розгляду справи по суті не з`явився, вимог ухвали суду від 26.02.2021 р. не виконав, письмового відзиву на адресу суду не подав, хоча належно повідомлявся про час, дату та місце судового засідання (докази містяться в матеріалах справи).

Враховуючи ч.3 ст.222 ГПК України, відповідно до якої, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Відтак, фіксування судового процесу під час судового засідання 21.04.2021 р. не здійснюється.

Відповідно до частин третьої та сьомої статті 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Заяв про зміну відповідачем місцезнаходження на адресу суду не поступало.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду викладеної у постанові від 15.05.2018 у справі № 904/6063/17, отримання поштової кореспонденції залежить від волевиявлення юридичної особи і на неї, як на суб`єкта господарської діяльності покладається обов`язок належної організації отримання поштової кореспонденції пов`язаної із здійснюваною господарською діяльністю. Сам лише факт неотримання скаржником кореспонденції, якою суд із додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки наведене зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на її адресу (аналогічна позиція викладена в постановах КГС ВС від 16.05.2018 у справі № 910/15442/17, від 10.09.2018 у справі № 910/23064/17, від 24.07.2018 у справі № 906/587/17).

За змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень", кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі (Постанова Верховного Суду від 11.12.18р. у справі № 921/6/18.).

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, про належне повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду даної справи.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст.202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Частиною 1 ст.202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно ч. 2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач, будучи належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду даної справи, що підтверджується наявними у справі доказами, не скористався своїм правом на подання відзиву, не заперечив у визначеному Законом порядку проти розгляду справи за його відсутності, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Стаття 43 ГПК України зобов`язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Враховуючи вищенаведене, судом, згідно вимог ГПК України, надавалась в повному обсязі можливість учасникам справи щодо обґрунтування їх правової позиції по суті справи та подання доказів.

Враховуючи те, що норми ст.81 ГПК України щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом учасників справи подавати докази, а п.4 ч.3 ст.129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства - свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, господарським судом створені належні умови для надання сторонами доказів в обґрунтування своєї правової позиції у справі.

Отже, судом було забезпечено принцип змагальності сторін, рівність сторін, що полягає у наданні їм однакових можливостей для реалізації ними своїх процесуальних прав, з огляду на сплив строків для подання доказів, з метою дотримання прав позивача на своєчасне вирішення спору.

В силу приписів ст. 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Одним із основних принципів (засад) господарського судочинства є, зокрема, розумність строків розгляду справи.

Крім того, суд враховує, що пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справ упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейського суду з прав людини у справах проти України.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення Європейського суд з прав людини від 08.11.2005 у справі Смірнова проти України).

Водночас, необґрунтоване відкладення розгляду справи призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що може призвести до порушення положень ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку.

Враховуючи те, що подані у цій справі докази дозволяють суду встановити та оцінити конкретні обставини (факти), якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги та які мають суттєве значення для вирішення цього спору, а отже, розглянути та вирішити спір й здійснити розподіл судових витрат у цій справі, що в свою чергу, вказує на можливість виконання завдань господарського судочинства та з урахуванням необхідності дотримання розумних строків розгляду справи, суд вважає, що в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення у справі № 914/442/21.

В судовому засіданні 21.04.2021 р., відповідно до ч. 1 ст. 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позиція позивача.

14.01.2020 р. Державне підприємство «Львіввугілля» в особі Відокремленого підрозділу «Вуглезбут» Державного підприємства «Львівівугілля» (надалі - Виконавець або Позивач) та ПАТ «Шахта «Надія» (надалі Замовник або Відповідач) уклали договір про надання платних послуг по визначенню аналізів рядового вугілля № 7311-14-01-11 (далі Договір). Відповідно до п.1.1. Договору, за завданням "Замовника „Виконавець зобов`язується надати послуги по проведенню лабораторних досліджень та визначенню аналізів відібраних вугільних проб згідно умов даного Договору (ДК 021:20-6 Дослідницькі послуги (уточнюючий код 73111000-3 Послуги дослідних лабораторій ), а „Замовник зобов`язується оплатити їх в строки встановлені даним договором. Відповідно до п.2.3. Договору, надані послуги оформляються Актом приймання-передачі наданих послуг за підписами обох сторін. Відповідно до п.3.2.Договору, розрахунки за надані послуги здійснюються «Замовником» на умовах 100% попередньої оплати за місяць, згідно виставленого рахунку, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок «Виконавця». Остаточний розрахунок здійснюється на протязі 5-ти календарних днів з моменту підписання акту приймання-передачі наданих послуг за відповідний місяць. За згодою Сторін можливі інші види розрахунків, які не заборонені чинним законодавством. Як зазначає позивач, за період з січня по грудень 2020 р., згідно актів надання послуг №5/ПЛ від 31.01.2020р., №10/ПЛ від 29.02.2020р., №3/ПЛ від 31.03.2020р., № 5/ПЛ від 30.04.2020р., №10/ПЛ від 31.05.2020р., №11/ПЛ від 30.06.2020р., №7/ПЛ від 31.07.2020р., №7/ПЛ від 31.08.2020р., №17/ПЛ від 30.09.2020р., №11/ПЛ від 31.10.2020р., №5/ПЛ від 31.12.2020р. (копії вказаних актів надання послуг позивачем долучено до матеріалів справи), Відповідачу було надано послуги по визначенню лабораторних проб на загальну суму 355 307,28 грн. та виставлені відповідні рахунки на оплату (копії рахунків позивачем долучено до матеріалів справи). Позивач вказує на те, що за період з 31.01.2020р. по 25.08.2020р. згідно платіжних доручень №3828 від 31.01.2020р., №3896 від 13.02.2020р., №4062 від 28.02.2020р., №4155 від 01.04.2020р., №4156 від 01.04.2020р., №4352 від 28.04.2020р., №4495 від 22.05.2020р., №4550 від 29.05.2020р., №4778 від 16.07.2020р., №4787 від 20.07.2020р., №4858 від 31.07.2020р., №5016 від 25.08.2020р. (копії долучено до матеріалів справи) Відповідачем була проведена лише часткова оплата наданих послуг на загальну суму 337 669,74 грн. Відповідно до проведеного розрахунку, заборгованість Відповідача перед Позивачем за надані послуги по визначенню аналізів рядового вугілля договору № 7311-14-01-11 від 14.01.2020р. складає 17 637,54 грн., що також підтверджується підписаним актом звірки взаємних розрахунків станом на 01.02.2021р. На адресу Відповідача була направлена претензія №15/1/231 від 02.07.2020р., яка залишена Відповідачем без відповіді та реагування.

Позиція відповідача.

21.04.2021 р. представник відповідача в судове засідання з розгляду справи по суті не з`явився, вимог ухвали суду від 26.02.2021 р. не виконав, письмового відзиву на адресу суду не подав, хоча належно був повідомлений про час, місце та дату судового засідання за адресою відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 80086, Львівська область, Сокальський район, село Сілець (докази містяться в матеріалах справи). Відповідач проти позову у визначеному Законом порядку не заперечив, не скористався своїми процесуальними правами як відповідач у даній справі.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані суду документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, здійснивши огляд документів, суд встановив наступне.

14.01.2020 р. між Державним підприємством «Львіввугілля» в особі Відокремленого підрозділу «Вуглезбут» Державного підприємства «Львівівугілля» (за договором виконавець, позивач у справі) та ПАТ «Шахта «Надія» (замовник за договором, відповідач у справі) укладено договір про надання платних послуг по визначенню аналізів рядового вугілля № 7311-14-01-11 (надалі договір від 14.01.2020 р.).

Відповідно до п. 1.1 договору від 14.01.2020 р. за завданням Замовника Виконавець зобов`язується надати послуги по проведенню лабораторних досліджень та визначенню аналізів відібраних вугільних проб згідно умов даного Договору (ДК 021:20-6 Дослідницькі послуги (уточнюючий код 73111000-3 Послуги дослідних лабораторій ), а Замовник зобов`язується оплатити їх в строки встановлені даним договором. Згідно з п. 2.3 договору від 14.01.2020 р. надані послуги оформляються Актом приймання-передачі наданих послуг за підписами обох сторін.

Відповідно до п.3.2. договору від 14.01.2020 р., розрахунки за надані послуги здійснюються Замовником на умовах 100% попередньої оплати за місяць, згідно виставленого рахунку, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок Виконавця. Остаточний розрахунок здійснюється на протязі 5-ти календарних днів з моменту підписання акту приймання-передачі наданих послуг за відповідний місяць.

На виконання умов укладеного договору від 14.01.2020 р. позивачем за період з січня 2020 року по грудень 2020 року надано послуг з визначення лабораторних проб на загальну суму 355 307,28 грн., що підтверджується актами надання послуг, які долучені позивачем до матеріалів справи, а саме: №5/ПЛ від 31.01.2020 р. на суму 46 277,06 грн., №10/ПЛ від 29.02.2020р. на суму 55 716, 84 грн., №3/ПЛ від 31.03.2020р. на суму 45 919,57 грн., № 5/ПЛ від 30.04.2020р. на суму 38 025,84 грн., №10/ПЛ від 31.05.2020р. на суму 47 188,03 грн., №11/ПЛ від 30.06.2020р. на суму 20 787,55 грн., №7/ПЛ від 31.07.2020р. на суму 25 701,88 грн., №7/ПЛ від 31.08.2020р. на суму 29 850,34 грн., №17/ПЛ від 30.09.2020р. на суму 16 033,20 грн., №11/ПЛ від 31.10.2020р. на суму 19 897,99 грн., №5/ПЛ від 31.12.2020р. на суму 9 908,98 грн. Вказані акти надання послуг підписані повноважними представниками сторін та підписи засвідчені печатками юридичних осіб. Крім того, позивачем були виставлені відповідачу відповідні рахунки на оплату наданих послуг, які долучені позивачем до матеріалів справи.

Відповідачем була проведена лише часткова оплата наданих послуг на загальну суму 337 669,74 грн. за період з 31.01.2020р. по 25.08.2020р., що підтверджується платіжними дорученнями, які долучені до матеріалів справи, а саме: платіжне доручення №3828 від 31.01.2020р. на суму 30 000,00 грн.; платіжне доручення №3896 від 13.02.2020р. на суму 30 000,00 грн.; платіжне доручення №4062 від 28.02.2020р. на суму 30 000,00 грн.; платіжне доручення №4155 від 01.04.2020р. на суму 30 000,00 грн.; платіжне доручення №4156 від 01.04.2020р. на суму 20 000,00 грн.; платіжне доручення №4352 від 28.04.2020р. на суму 20 000,00 грн.; платіжне доручення №4495 від 22.05.2020р. на суму 25 000,00 грн.; платіжне доручення №4550 від 29.05.2020р. на суму 25 000,00 грн.; платіжне доручення №4778 від 16.07.2020р. на суму 40 000,00 грн.; платіжне доручення №4787 від 20.07.2020р. на суму 30 000,00 грн.; платіжне доручення №4858 від 31.07.2020р. на суму 40 000,00 грн.; платіжне доручення №5016 від 25.08.2020р. на суму 17 669,74 грн.

Відтак, заборгованість відповідача перед позивачем за надані послуги становить 17 637,54 грн. (355 307,28-337 669,74).

Крім того, відповідно до акту звірки взаємних розрахунків станом на 01.02.2021 р., який долучений позивачем до матеріалів справи, заборгованість відповідача перед позивачем становить 17 637,54 грн. Вказаний акт звірки взаємних розрахунків підписаний повноважними представниками сторін та підписи засвідчені печатками юридичних осіб.

У порядку досудового врегулювання спору 02.07.2020 позивач направляв відповідачу претензію за вих. № 15/1/231 про сплату заборгованості, яка залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Спір виник внаслідок того, що відповідач не виконав договірних зобов`язань, у зв`язку з чим, ДП Львіввугілля в особі відокремленого підрозділу Вуглезбут ДП Львіввугілля подало до Господарського суду Львівської області позов про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 17 637,54 грн.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (ст. 11 ЦК України).

Як підтверджується матеріалами справи та встановлено судом, позивач та відповідач уклали договір про надання платних послуг по визначенню аналізів рядового вугілля № 7311-14-01-11 від 14.01.2020 р., у зв`язку із чим набули взаємних прав і обов`язків. За своєю правовою природою вказаний договір належить до договорів про надання послуг.

За договором про надання послуг, відповідно до вимог ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України, одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Виконавець повинен надати послугу особисто (ч. 1 ст. 902 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 4.3.1 договору від 14.01.2020 р., позивач (виконавець за договором) зобов`язався забезпечити надання послуг на умовах і в строки, встановлені цим договором, а відповідач (замовник за договором) зобов`язався, згідно з п. 4.1.3 договору від 14.01.2020 р., своєчасно та в повному обсязі сплачувати надані послуги.

Позивачем свої зобов`язання за укладеним договором від 14.01.2020 р. виконано повністю. За період з січня 2020 року по грудень 2020 року позивачем надано послуг з визначення лабораторних проб на загальну суму 355 307,28 грн., що підтверджується актами надання послуг, належно засвідчені копії яких долучено до матеріалів справи, а саме: №5/ПЛ від 31.01.2020 р. на суму 46 277,06 грн., №10/ПЛ від 29.02.2020р. на суму 55 716, 84 грн., №3/ПЛ від 31.03.2020р. на суму 45 919,57 грн., № 5/ПЛ від 30.04.2020р. на суму 38 025,84 грн., №10/ПЛ від 31.05.2020р. на суму 47 188,03 грн., №11/ПЛ від 30.06.2020р. на суму 20 787,55 грн., №7/ПЛ від 31.07.2020р. на суму 25 701,88 грн., №7/ПЛ від 31.08.2020р. на суму 29 850,34 грн., №17/ПЛ від 30.09.2020р. на суму 16 033,20 грн., №11/ПЛ від 31.10.2020р. на суму 19 897,99 грн., №5/ПЛ від 31.12.2020р. на суму 9 908,98 грн. Вказані акти надання послуг підписані повноважними представниками сторін та підписи засвідчені печатками юридичних осіб сторін.

Відповідачем була проведена лише часткова оплата наданих послуг на загальну суму 337 669,74 грн. за період з 31.01.2020р. по 25.08.2020р., що підтверджується платіжними дорученнями, які долучені до матеріалів справи, а саме: платіжне доручення №3828 від 31.01.2020р. на суму 30 000,00 грн.; платіжне доручення №3896 від 13.02.2020р. на суму 30 000,00 грн.; платіжне доручення №4062 від 28.02.2020р. на суму 30 000,00 грн.; платіжне доручення №4155 від 01.04.2020р. на суму 30 000,00 грн.; платіжне доручення №4156 від 01.04.2020р. на суму 20 000,00 грн.; платіжне доручення №4352 від 28.04.2020р. на суму 20 000,00 грн.; платіжне доручення №4495 від 22.05.2020р. на суму 25 000,00 грн.; платіжне доручення №4550 від 29.05.2020р. на суму 25 000,00 грн.; платіжне доручення №4778 від 16.07.2020р. на суму 40 000,00 грн.; платіжне доручення №4787 від 20.07.2020р. на суму 30 000,00 грн.; платіжне доручення №4858 від 31.07.2020р. на суму 40 000,00 грн.; платіжне доручення №5016 від 25.08.2020р. на суму 17 669,74 грн.

А отже, заборгованість відповідача перед позивачем за надані послуги становить 17 637,54 грн. (355 307,28-337 669,74).

Відповідач про дійсність отримання послуг та проти наявності зазначеної заборгованості за договором не заперечив, не спростував доводів позовної заяви, не надав суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, що досліджені в ході судового розгляду.

Наявність заборгованості підтверджена також актом звірки взаємних розрахунків станом на 01.02.2021, який підписаний повноважними представниками сторін та підписи засвідчені печатками юридичних осіб.

В матеріалах справи відсутні та сторонами не надані докази визнання недійсним договору про надання платних послуг по визначенню аналізів рядового вугілля № 7311-14-01-11 від 14.01.2020 р. чи визнання неукладеним в певній частині.

В матеріалах справи відсутні докази про погашення заборгованості відповідачем заявленої до стягнення позивачем у даній справі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 96 Цивільного кодексу України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

Відповідач самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями і така відповідальність не може ставитися у залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб.

Згідно із ст. 617 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Доказів наявності обставин зазначених у ст. 617 ЦК України, які є підставами звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання відповідачем не подано.

Отже, відповідач своїх зобов`язань не виконав, чим порушив вимоги ч. 2 ст. 193 ГК України, якою передбачено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем доведено факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань щодо оплати за надані йому послуги за договором в сумі 17 637,54 грн.

Згідно із ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Статтею 77 ГПК України встановлено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.86 ГПК України).

Враховуючи вищевикладене, подані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що обставини, які є предметом доказування у справі судом визнаються встановленими та позовні вимоги до відповідача щодо стягнення 17 637,54 грн. заборгованості є обґрунтованими, не спростованими, підтвердженими належними і допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню.

Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2 270,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 164 від 16.02.2021 р. на суму 2 270,00 грн.

Судовий збір в розмірі 2 270,00 грн., відповідно до ст. 129 ГПК України, покладається на відповідача, так як спір виник з його вини і не погашено суму заборгованості на час ухвалення рішення у справі.

Керуючись ст. ст. 2, 13, 43, 46, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 129, 178, 202, ч. 3 ст. 222, ст.ст. 236-241, 252, 327 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з відповідача: Приватного акціонерного товариства Шахта Надія (80086, Львівська область, Сокальський район, село Сілець, код ЄДРПОУ № 00178175) на користь позивача: Державного підприємства Львіввугілля в особі відокремленого підрозділу Вуглезбут Державного підприємства Львіввугілля (80000, Львівська область, м. Сокаль, вул. Б. Хмельницького, 26; код ЄДРПОУ № 35749204) 17 637,54 грн. заборгованості та 2 270,00 грн. понесених втрат на сплату судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст. 327 ГПК України.

4. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено 21.04.2021 р.

Суддя О.З. Долінська