ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2021 року Справа № 923/1277/20

Господарський суд Херсонської області у складі судді Павленко Н.А., при секретарі судового засідання Короткій Ю.А.

за участю представників судового процесу:

від позивача - Гладка А.О., адвокат,

від відповідача - Калугін Д.О., адвокат,

розглянувши у судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРЦ Фабрика ",

м. Херсон

до відповідача: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

про стягнення 131 247 грн. 74 коп.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача, заяви, клопотання, процесуальні дії суду.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТРЦ Фабрика" (надалі по тексту рішення позивач, ТОВ "ТРЦ Фабрика") звернулось до Господарського суду Херсонської області з позовною заявою про стягнення з з ОСОБА_1 (наділі по тексту рішення-відповідач):

-71269,59грн. заборгованості з орендної плати за листопад 2015,

- 1564,44грн. заборгованості з оплати маркетингових послуг за листопад 2015,

- 4693,33грн. заборгованості з компенсації експлуатаційних витрат за листопад 2015,

- 1913,21грн. заборгованості з компенсації вартості комунальних послуг, спожитих на об`єкті оренди та у місцях загального користування у листопаді 2015,

- 12198,42грн. в якості 3% річних,

- 39608,75грн. втрат від інфляції у правовідносинах за договором оренди, укладеним між ТОВ "ТРЦ Фабрика" та ФОП Білоковиленком С.П. 13.03.2013.

Позов обгрунтовано твердженням про неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором щодо здійснення передбачених його умовами оплат.

Також за позовом зазначається, що на час звернення з позовом до суду відповідачем припинено підприємницьку діяльність.

Позивач зазначає, що звертаючись до Господарського суду Херсонської області у грудні 2020 з позовом про стягнення заборгованості за договором оренди, ним не пропущено строк позовної давності.

Ухвалою суду від 05.01.2021 занесеною до протоколу підготовчого засідання оголошувалась перерва в підготовчому засіданні до 02.02.2021.

29.01.2021 за вх.№658/21 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву ТОВ "ТРЦ Фабрика", за яким відповідач вказує, що з огляду на дати виникнення заборгованості за договором оренди від 15.03.2013, трирічний строк позовної давності для звернення до суду з вимогами про стягнення такої заборгованості сплив, що в свою чергу є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Відповідач також вказує, що подання позову з недодержанням правил підвідомчості не перериває перебігу строку позовної давності.

Ухвалою суду від 02.02.2021 було продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів, до 09.03.2021 включно та відкладено підготовче засідання до 02.03.2021.

10.02.2021 за вх.№1070/21 надійшла від позивача відповідь на відзив ОСОБА_1 .

Так, позивач вказує, що у спірних правовідносинах перебіг позовної давності почався з дати здійснення останньої оплати відповідачем 05.02.2016.

За твердженнями позивача, подаючи позов до Херсонського міського суду Херсонської області 21.11.2018 ТОВ "ТРЦ Фабрика" не пропустило строк позовної давності.

Ухвалою суду від 02.03.2021 підготовче провадження у справ було закрито та було призначено розгляд справи у судовому засіданні на 01.04.2021.

Ухвалою суду від 01.04.2021 з підстав викладених в ухвалі суду було продовжено строк проведення розгляду справи по суті та відкладено розгляд справи у судовому засіданні до 22.04.2021.

12.04.2021 за вх.№2984/21 від позивача надійшли письмові пояснення по справі.

Так, позивач вказує, що заборгованість з орендної плати за листопад виникла з 21.10.2015.

За твердженнями позивача відповідач протягом усього періоду існування відносин оренди систематично порушував строки сплати орендної плати, вносив відповідні платежі не авансом, як передбачено договором, а у поточний місяць або у наступний місяць.

22.04.2021 за вх.№2/1077/21 від відповідача надійшли письмові пояснення по справі. Відповідач вказує, що відсутні акти виконаних робіт за період з 01.05.2014 до 28.02.2015, а заборгованість у вказаний період не визначена.

За твердженнями відповідача позивачем безпідставно не зараховано забезпечувальний платіж в рахунок заборгованості за останній місяць оренди-листопад 2015.

Представник позивача в судовому засіданні 22.04.2021 підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 22.04.2021 просив суд застосувати наслідки спливу трирічного строку позовної давності з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Відповідно до ст. 240 ГПК України в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Обставини, які встановленні судом та мотиви визнання доказів більш вірогідними щодо кожної обставини, яка є предметом доказування у справі, мотивована оцінка аргументів наведених учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Між ТОВ "ТРЦ Фабрика" (орендодавець) та ФОП Білоковиленко С.П. (орендар) 15.03.2013 укладено договір оренди нерухомого майна (а.с.13-21), за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає у тимчасове користування у відповідності з умовами договору нежитлове приміщення, а саме частину будівлі ТРЦ на 1 поверсі, загальною площею 65,5кв.м. (п.1.1. договору).

Сторони узгодили у п.2.2.3. договору, що орендодавець має право отримувати від орендаря щомісячно орендну плату та інші платежі у відповідності з умовами договору.

Відповідно до п.2.3.8. договору орендар зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендарю плату, компенсацію комунальних і експлуатаційних платежів, інших платежів, передбачених договором у відповідності з умовами договору.

Згідно п.5.2.4. договору орендар зобов`язується сплачувати орендарю плату авансом щомісяця в національній валюті України шляхом перерахування на поточний рахунок орендодавця не пізніше 20 числа місяця, який передує розрахунковому.

Сторони домовились, що розмір щомісячної орендної плати за користування 1 метром квадратним об`єкта оренди у період з дати початку орендного користування до дати припинення строку оренди складає 242,83грн. в т.ч. ПДВ., що є еквівалентом суми з ПДВ 30доларів США, відповідно до середньозваженого курсу гривні до долару США на міжбанківському ринку України станом на дату, що передує даті підписання договору (п.5.2.7. договору).

У відповідності до п.п.5.3.5-5.3.6. оплату спожитих на об`єкті оренди комунальних послуг орендар сплачує орендодавцю щомісячно, на підставі рахунків орендодавця в строк до 15 числа місяця, наступного за місяцем в якому були спожиті такі комунальні послуги. Орендодавець надає відповідний рахунок до 5 числа місяця, наступного за місяцем, в якому були спожиті такі комунальні послуги. Компенсацію експлуатаційних витрат сплачує орендодавцю щомісячно на підставі рахунків орендодавця в строк до 15 числа місяця, наступного за місяцем в якому були спожиті такі комунальні послуги. Орендодавець надає відповідний рахунок у строк до 5 числа місяця наступного за оплачуваним місяцем.

Орендар також зобов`язаний на протязі 5 робочих днів з моменту виставлення рахунку орендодавцем сплачувати орендодавцю щомісячні платежі за маркетингові послуги, що надаються орендодавцем з метою залучення найбільшої кількості відвідувачів (покупців) до ТРЦ, які не перевищують суми, що у гривневому еквіваленті дорівнює 1 долар США за 1кв.м. орендованої площі відповідно до середньозваженого курсу гривні до долару США на міжбанківському ринку України станом на дату, що передує даті виставлення рахунків (п.5.8. договору).

Відповідно до п. 9.2. договору сторони мають право на дострокове припинення даного договору в односторонньому порядку за умови письмового повідомлення іншої сторони про припинення даного договору за 3 місяці до дати такого припинення, при цьому забезпечувальний платіж, сплачений орендарем орендодавцеві за останній календарний місяць оренди, не повертається, а зараховується в рахунок орендної плати за останній місяць орендного користування.

Згідно з п. 10.1. договору виконання грошових зобов`язань орендаря, що виникають з договору оренди мають бути постійно забезпечені сумою, що дорівнює розміру місячної орендної плати за цим договором, сплаченої за останній місяць оренди. З метою забезпечення виконання даного договору орендар протягом 5 банківських днів з моменту підписання договору перераховує на поточний рахунок орендодавця забезпечувальний платіж в сумі 13254,25грн., крім того ПДВ 20 % - 2650,85 грн., а разом 15905,10грн., який зараховується в рахунок орендної плати за останній місяць оренди.

У випадку невиконання (прострочення) орендарем будь-якого із його зобов`язань за договором оренди, орендодавець має право погасити таку заборгованість орендаря за рахунок забезпечувального платежу (п.10.2. договору). Сплачена сума забезпечувального платежу зараховується в рахунок плати за оренду та плати на компенсацію комунальних, експлуатаційних витрат та витрат з обслуговування за останній місяць оренди (п.10.3. договору).

У п. 11.2. сторони передбачили, що у випадку несвоєчасної або не в повному обсязі оплати орендної плати або компенсації комунальних, експлуатаційних витрат та витрат з обслуговування та поповнення забезпечувального платежу, орендар сплачує орендодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України від суми прострочених платежів за кожний день прострочення.

15.03.2013 між позивачем та ФОП Білоковиленко С.П. було складено та підписано додатки до договору оренди нерухомого майна від 15.03.2012 (а.с.22-30), а саме:

-додаток №1 "Поверхова схема об`єкта оренди";

- додаток №2 "Цльове призначення об`єкта оренди";

- додаток №3 "Технічна характеристика об`єкта оренди";

- додаток №4 "Положення про охоронно пропускний режим торгово-розважального центру";

- додаток №5 "Правила торгово-розважального центру".

На виконання умов договору 11.04.2013 між позивачем та ФОП Білоковиленко С.П. було підписано акт прийому передачі (а.с.34) за яким орендодавець передав, а орендар прийняв нежитлове приміщення, а саме частину будівлі ТРЦ на 1 поверсі, загальною площею 65,5кв.м. розміщену у ТРЦ за адресою: місто Херсон, вулиця Залаегерсег,18, згідно договору оренди нерухомого майна.

Договорами від 14.02.2014, 04.03.2015, 15.04.2014 про внесення змін до договору оренди нерухомого майна від 15.03.2013 (а.с.31-33) ФОП Білоковиленко С.П. та позивачем вносилися зміни до умов укладеного договору щодо строку дії договору; розміру щомісячної орендної плати за користування 1 метром квадратним об`єкта оренди; щодо порядку визначення розміру щомісячних експлуатаційних та маркетингових платежів за договором оренди у період з 01.05.2014 до 28.02.2015.

26.11.2015 позивачем було отримано лист від ФОП Білоковиленко С.П. (а.с.35) з проханням перерахунку орендних платежів за жовтень та листопад 2015 у розмірі 21664,35грн. за місяць, та з 01.12.2015 розірвати договір без відпрацювання, при цьому врахувати гарантійний платіж останнього місяця.

За твердженнями позивача, ТОВ «ТРЦ Фабрика» припинило нарахування орендної плати та інших платежів за договором з 30.11.2015.

Означена обставина не заперечувалась відповідачем та не була спростована при розгляді справи.

19.09.2018 (відповідно до фіскального чеку ХД ПАТ "УКРПОШТА") позивач направив на адресу відповідача претензію від 10.09.2018 про сплату заборгованості у розмірі 101079,12грн.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Предметом спору в даній справі стало питання наявності чи відсутності підстав для стягнення заявленої позивачем суми боргу з орендної плати, оплати маркетингових послуг, компенсації експлуатаційних витрат, оплати комунальних послух за листопад 2015, а також втрати від інфляції та 3% річних за неналежне виконання відповідачем умов Договору, в частині здійснення оплати.

Статтями 11, 509 ЦК України передбачено, що договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань).

Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).

Згідно з положеннями статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Відповідно до приписів статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Згідно зі статтею 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (частина перша статті 762 ЦК України).

Частиною 7 ст. 179 ГК України передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 ГК України, яка кореспондується з приписами ст. 759 ЦК України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з ч. 1 статті 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

За змістом ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до приписів ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Виходячи із змісту вищенаведених норм права та умов п.п. 2.3.8 договору на відповідача покладено обов`язок щодо повної та своєчасної сплати, зокрема, орендних платежів.

Між тим, як свідчать наявні матеріали справи, позивач починаючи з серпня 2015 припинив належне виконання своїх зобов`язань, за зобов`язання вересня жовтня 2015 сплатив платіжними дорученнями 21.09.2015, 24.12.2015 та 05.02.2016. Також платіжним дорученням від 05.02.2016 було частково сплачено заборгованість за договором оренди у розмірі 8041,97грн, у зв`язку із чим за відповідачем рахується заборгованість з орендної плати за листопад 2015 у розмірі 71269,59грн.

Відповідачем належних та допустимих доказів на підтвердження погашення існуючої заборгованості з орендної плати не надано, тому позовні вимоги про стягнення 71269,59грн. заборгованості з орендної плати за листопад 2015 є доведеними та обґрунтованими.

Щодо заявленої позивачем до стягнення з відповідача заборгованості з оплати комунальних послуг, експлуатаційних витрат та маркетингових послуг суд зазначає наступне.

Так за умовами укладеного між сторонами договору, орендар зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату, компенсацію комунальних і експлуатаційних платежів, інших платежів, передбачених даним договором у відповідності з умовами договору (пункт 2.3.8. договору), щомісяця сплачувати відповідно до виставленого рахунку орендодавцю маркетингові платежі (за рекламу ТРЦ, розміщену орендодавцем в інтересах орендарів ТРЦ) (п. 2.3.9. договору).

У відповідності до п. 5.3. договору витрати, пов`язані з експлуатацією, обслуговуванням і утриманням та витрати на комунальні послуги. Орендар компенсує орендодавцю зазначені витрати протягом строку оренди з урахуванням нижченаведеного. До комунальних послуг на утримання загальних площ ТРЦ та прилеглої території належать: електропостачання, теплопостачання, водопостачання та каналізація. До витрат, які пов`язані з експлуатацією, обслуговуванням і утриманням загальних площ ТРЦ та прилеглої території належать: охорона, обслуговування комунікацій і механізмів, обслуговування систем контролю, пожежна сигналізація та систем сповіщення про пожежу, система безпеки та доступу на територію і в будинки та приміщення ТРЦ, поточні ремонти місць загального користування, витрати з менеджменту.

Орендар компенсує орендодавцю видатки на витрати, пов`язані з експлуатацією, обслуговуванням та утриманням всього ТРЦ (експлуатаційні витрати). Розмір компенсації експлуатаційних витрат становить: 20,23грн, крім того ПДВ у розмірі 4,05грн., всього 24,28грн. за один квадратний метр площі об`єкта оренди. Дану суму сторонами визначено як еквівалент трьом доларам США (п. 5.3.1. договору).

У відповідності до п. 5.3.2. договору фактичні витрати орендодавця на оплату послуг з електропостачання об`єкту оренди компенсуються орендарем на підставі показників лічильників встановлених орендарем на об`єкті оренди.

Компенсацію експлуатаційних витрат сплачує орендодавцю щомісячно на підставі рахунків орендодавця в строк до 15 числа місяця, наступного за місяцем, в якому були спожиті такі комунальні послуги. Орендодавець надає відповідний рахунок у строк до 5 числа місяця, наступного за місяцем, в якому були спожиті такі комунальні послуги (п.5.3.6. договору).

Згідно з п. 5.8. договору орендар також зобов`язаний протягом 5 робочих днів з моменту виставлення рахунку орендодавцем сплачувати орендодавцю щомісячні платежі за маркетингові послуги, що надаються орендодавцем з метою залучення найбільшої кількості відвідувачів (покупців) до ТРЦ, які не перевищують суми, що у гривневому еквіваленті дорівнює один долар США без ПДВ за кв.м.

Отже сторонами у договорі чітко погоджено строки та порядок розрахунків за енергозабезпечення, експлуатаційні витрати та маркетингові послуги.

Відтак, позовні вимоги ТОВ "ТРЦ Фабрика" в частині стягнення з відповідача комунальних послуг (відшкодування витрат з енергозабезпечення) за листопад 2015 у розмірі 1913,21грн., експлуатаційних витрат за листопад 2015 у розмірі 4693,33грн. та маркетингових послуги за листопад 2015 у розмірі 1564,44грн., суд вважає обґрунтованими.

Поряд з цим, відповідачем у відзиві на позовну заяву (від 29.01.2021 вх.№658/21) було вказано про необхідність застосування трирічного строку позовної давності до заявлених позовних вимог.

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Статтею 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п. 1 ст. 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, механізм застосування позовної давності повинен бути достатньо гнучким, тобто, як правило, він мусить допускати можливість зупинення, переривання та поновлення строку позовної давності, а також корелювати із суб`єктивним фактором, а саме - обізнаністю потенційного позивача про факт порушення його права (пункти 62, 66 рішення від 20.12.2007 у справі "Фінікарідов проти Кіпру").

Як зазначалося вище, у відповідності до п.п.5.3.5-5.3.6. оплату спожитих на об`єкті оренди комунальних послуг орендар сплачує орендодавцю щомісячно, на підставі рахунків орендодавця в строк до 15 числа місяця, наступного за місяцем в якому були спожиті такі комунальні послуги. Орендодавець надає відповідний рахунок до 5 числа місяця, наступного за місяцем, в якому були спожиті такі комунальні послуги. Компенсацію експлуатаційних витрат сплачує орендодавцю щомісячно на підставі рахунків орендодавця в строк до 15 числа місяця, наступного за місяцем в якому були спожиті такі комунальні послуги. Орендодавець надає відповідний рахунок у строк до 5 числа місяця наступного за оплачуваним місяцем.

Тобто строк позовної давності для вимог про стягнення вартості комунальних послуг, експлуатаційних витрат за листопад 2015 почав свій перебіг з 16.12.2015 враховуючи умови п.5.3.5- п.5.3.6 договору, а трирічний строк позовної давності для даних вимог сплинув 16.12.2018

Згідно п.5.8. договору орендар також зобов`язаний на протязі 5 робочих днів з моменту виставлення рахунку орендодавцем сплачувати орендодавцю щомісячні платежі за маркетингові послуги, що надаються орендодавцем з метою залучення найбільшої кількості відвідувачів (покупців) до ТРЦ, які не перевищують суми, що у гривневому еквіваленті дорівнює 1 долар США за 1кв.м. орендованої площі відповідно до середньозваженого курсу гривні до долару США на міжбанківському ринку України станом на дату, що передує даті виставлення рахунків.

Відповідно до реєстру передачі рахунків (а.с.64) відповідач рахунок №СФ -0029648 від 30.11.2015 за маркетингові послуги за листопад 2015 отримав 08.12.2015, та згідно п.5.8. договору мав сплатити його не пізніше 15.12.2015 (закінчення п`ятого робочого дня, враховуючи вихідні дні).

Таким чином, перебіг строку позовної давності для вимог про стягнення заборгованості за маркетингові послуги за листопад 2015 почав свій перебіг з 16.12.2015, а трирічний строк позовної давності для даної вимоги сплинув 16.12.2018.

Згідно п.5.2.4. договору орендар зобов`язується сплачувати орендарю плату авансом щомісяця в національній валюті України шляхом перерахування на поточний рахунок орендодавця не пізніше 20 числа місяця, який передує розрахунковому.

Відповідно до положень п.5.2.4. договору строк позовної давності до вимог по стягненню заборгованості з орендної плати за листопад 2015 почав свій перебіг з 21.10.2015.

Статтею 264 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Аналіз зазначеної норми статті 264 ЦК України дає підстави для висновку, що йдеться про дві підстави для переривання перебігу позовної давності: а) вчинення особою дії, що свідчать про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку; б) пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Слід зауважити, що правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо у них є докази на підтвердження факту такого переривання. Відповідно до правового висновку викладеного в постанові Верховного Суду 12 лютого 2020 року у справі №917/1421/18 при цьому господарському суду слід мати на увазі таке.

У дослідженні обставин, пов`язаних із вчиненням зобов`язаною особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку (частина 1 статті 264 ЦК України), господарському суду необхідно врахувати, що до дій, які свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає наявність боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у виді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Судом встановлено, що платіжними дорученнями від 24.12.2015 на суму 40000грн, від 05.02.2016 на суму 30000грн. було сплачено заборгованість з орендної плати, яка була зарахована позивачем в якості погашення заборгованості за вересень 2015, жовтень 2015, а 8041,97грн. були перераховані позивачем в погашення заборгованості відповідача з орендної плати за листопад 2015.

Враховуючи часткову сплату відповідачем заборгованості з орендної плати за листопад 2015, відбулося переривання перебігу строку позовної давності щодо вимоги про стягнення заборгованості з орендної плати за листопад 2015.

Суд не приймає до уваги твердження відповідача про те, що не було переривання строку позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості з орендної плати за листопад 2015, оскільки вказаними вище платіжними дорученнями від 24.12.2015 та 05.02.2016 було оплачено заборгованість з орендної плати за жовтень 2015.

Дані твердження спростовуються тим, що у названих платіжних дорученнях в графі призначення платежу, вказано «Оплата за оренду приміщення», тобто відповідачем не вказано місяць за який проводилась оплата оренди, що свідчить про визнання відповідачем заборгованості з орендної плати загалом, без визначення конкретного місяця заборгованості та не свідчить про визнання відповідачем лише певної частини заборгованості з орендної плати.

Поряд з цим у п.5.4 договору сторонами було узгоджено, що якщо в будь-який момент сума платежів і інших сум коштів, отриманих від орендаря за даним договором буде недостатньою для погашення всіх фінансових зобов`язань орендаря перед орендодавцем, незалежно від призначення платежу, зазначеного в платіжних документах орендаря при перерахуванні будь-яких платежів, такі суми нараховуються й використовуються для виконання зобов`язань в наступному порядку. І сторонами у даному пункті договору було погоджено порядок зарахування платежів.

Позивачем в свою чергу кошти сплачені платіжними дорученнями від 24.12.2015 на суму 40000грн, від 05.02.2016 на суму 30000грн. було зараховано в порядку передбаченому п.5.4 договору для погашення існуючої заборгованості відповідача перед позивачем.

Відповідно до ч.3 ст.264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Тобто, враховуючи часткову сплату відповідачем заборгованості з орендної плати за листопад 2015 і переривання перебігу позовної давності для даної вимоги, строк позовної давності для означеної вимоги почав свій перебіг з 05.02.2016 (дата останньої оплати відповідачем заборгованості з орендної плати) і сплинув 05.02.2019.

Судом встановлено, що 30.11.2018, тобто в межах позовної давності, ТОВ "ТРЦ Фабрика" за захистом порушеного права звернулося до Херсонського міського суду Херсонської з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором оренди і Херсонським міським судом Херсонської області було відкрито провадження у справі за позовом ТОВ "ТРЦ Фабрика" та призначено справу до розгляду в судовому засіданні.

Проте, як встановлено судом, ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 18.05.2020 було закрито провадження у вказаній вище справі з тих підстав, що даний спір віднесено до господарської юрисдикції.

Статтею 264 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Пред`явлення позову до суду - це реалізація позивачем права на звернення до суду. Саме з цією процесуальною дією пов`язується початок процесу у справі.

Відповідно до вимог процесуального законодавства суддя відкриває провадження у справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому процесуальним кодексом.

Виходячи з аналізу наведених норм, перебіг позовної давності шляхом пред`явлення позову може перериватися в разі звернення позивача до суду, в тому числі й направлення позовної заяви поштою, здійсненого з додержанням вимог процесуального законодавства. Якщо суд у прийнятті позовної заяви відмовив або повернув її, то перебіг позовної давності не переривається. Не перериває перебігу такого строку й подання позову з недодержанням правил підвідомчості, а також з іншим предметом спору та з іншими матеріально-правовими підставами.

Верховний Суд у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 15 травня 2020 року по справі №922/1467/19 дійшов висновку, що подання позову з недодержанням правил підвідомчості/підсудності (навіть у разі наступного закриття провадження у справі, а не відмови в позові або повернення позову), не перериває перебігу позовної давності.

Окрім того, не перериває перебігу строку позовної давності поданням позову з іншим предметом спору та з іншими матеріально-правовими підставами. Означене узгоджується з правовою позицією викладеною в постанові Верховного Суду від 29.12.2020 по справі №909/1165/19.

Подаючи позов до Херсонського міського суду Херсонської області, позивачем було заявлено до стягнення серед іншого заборгованість з орендної плати у розмірі 71269,59грн. без визначення періоду за який стягується заборгованість.

У даній справі заборгованість з орендної плати заявлена до стягнення за листопад 2015.

З аналізу наведених обставин не вбачається можливим встановити чи були матеріально-правові підстави позовів однаковими, що також свідчить про відсутність підстав для переривання перебігу строку позовної давності для вимоги про стягнення заборгованості у розмірі 71269,59грн. за листопад 2015.

Як зазначалося вище строк позовної давності для вимоги про стягнення заборгованості з орендної плати за листопад 2015 почав свій перебіг з 05.02.2016 (дата останньої оплати відповідачем заборгованості з орендної плати) і сплинув 05.02.2019.

Перебіг строку позовної давності для вимог про стягнення заборгованості за маркетингові послуги, комунальні послуги і експлуатаційні послуги за листопад 2015 почав свій перебіг з 16.12.2015, а трирічний строк позовної давності для даних вимог сплинув 16.12.2018.

Матеріалами справи підтверджується, що 04.12.2020 ТОВ "ТРЦ Фабрика" звернулося до Господарського суду Херсонської області з позовом до ОСОБА_1 , з пропуском трирічного строку позовної давності і майже через сім місяців після того, як позивач дізнався, що даний спір підвідомчий Господарському суду Херсонської області.

Пропуск позивачем трирічного строку позовної давності для вимог про стягнення:

-71269,59грн. заборгованості з орендної плати за листопад 2015,

- 1564,44грн. заборгованості з оплати маркетингових послуг за листопад 2015,

- 4693,33грн. заборгованості з компенсації експлуатаційних витрат за листопад 2015,

- 1913,21грн. заборгованості з компенсації вартості комунальних послуг, спожитих на об`єкті оренди та у місцях загального користування у листопаді 2015, та враховуючи положення ч.4 ст.267 ЦК України є підставою для відмови у задоволенні вказаних позовних вимог.

За змістом ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності сам по собі не припиняє суб`єктивного права кредитора, яке полягає в можливості одержання від боржника виконання зобов`язання як у судовому порядку, так і без використання судового примусу.

Закон не наводить переліку причин, які можуть бути визнані поважними для захисту порушеного права, у випадку подання позову з пропуском строку позовної давності. Тому, дане питання віднесено до компетенції суду, який розглядає судову справу по суті заявлених вимог.

Позивачем не наводились поважні причини пропуску строку позовної давності, а отже у суду відсутні підстави для застосування положень ч.5 ст.267 ЦК України та захисту порушеного права, враховуючи, що відповідачем заявлено про застосування наслідків спливу строку позовної давності. Наведене узгоджується з правовою позицією викладеною в постанові Верховного Суду від 29 грудня 2020 року по справі №909/1165/19.

З приводу заявлених позивачем до стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат нарахованих на заборгованість з орендної плати, комунальні послуги (енергозабезпечення), експлуатаційні витрати та маркетингові послуги суд зазначає наступне.

Враховуючи, що суд відмовляє в задоволені вимог про стягнення з відповідача орендної плати за листопад 2015 , комунальних послуг (відшкодування витрат з енергозабезпечення) за листопад 2015, експлуатаційних витрат за листопад 2015 та маркетингових послуги за листопад 2015 у зв`язку з пропуском строку позовної давності, а дані вимоги є основними позовними вимогами, то суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат, як похідних вимог на підставі ст.266 ЦК України.

Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Суд не приймає до уваги твердження відповідача про те, що відсутні акти виконаних робіт за період з 01.05.2014 до 28.02.2015, а заборгованість у вказаний період не визначена. Так, вказаний відповідачем період (з 01.05.2014 до 28.02.2015) не входить до періоду за який позивачем заявлено до стягнення заборгованість з орендної плати і даний період не входить до предмету доказування по справі .

Не заслуговують на уваги й твердження відповідача щодо перерахування на користь позивача забезпечувального платежу, який за наявності заборгованості може бути спрямований на її погашення.

Згідно з п. 10.1. укладеного між сторонами договору виконання грошових зобов`язань орендаря, що виникають з договору оренди мають бути постійно забезпечені сумою, що дорівнює розміру місячної орендної плати за цим договором, сплаченої за останній місяць оренди (забезпечувальний платіж). З метою забезпечення виконання даного договору орендар протягом 5 банківських днів з моменту підписання цього договору перераховує на поточний рахунок орендодавця забезпечувальний платіж в сумі 40 753,33 грн., крім того ПДВ 20 % - 8150,67 грн., а разом 48904 грн., який зараховується в рахунок орендної плати за останній місяць оренди об`єкта оренди.

Забезпечувальний платіж було внесено відповідачем на рахунок позивача.

Разом з цим, п. 10.2. договору визначено, що у випадку невиконання (прострочення) орендарем будь-якого із його зобов`язань за договором оренди, пов`язаним із здійсненням на користь орендодавця будь-яких платежів, орендодавець має право погасити таку заборгованість орендаря за рахунок забезпечувального платежу.

Отже вчинення таких дій ТОВ "ТРЦ Фабрика" є правом, а не обов`язком останнього. Проте, як свідчать наявні матеріали справи позивач таким правом не скористався, а тому суду відсутні підстави для зарахування гарантійного платежу в рахунок наявної у відповідача заборгованості.

Розподіл судових витрат.

У зв`язку з відмовою у позові судові витрати відповідно до ст.129 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 123, 129, ст.ст. 231, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Згідно з ч.1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення у порядку, передбаченому ст. 257 ГПК.

Повне рішення складено та підписано 23.04.2021

Суддя Н.А. Павленко