ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2021 Справа № 917/141/21

м. Полтава

Суддя Паламарчук В.В., при секретарі судового засідання Рожко О.П. розглянувши матеріали

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Автобудкомплекс-К", вул.Святошинська, буд. 34, м.Київ 03115

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавське сонечко", вул. Перемоги, буд. 4, м. Лохвиця, Полтавська область, 37200

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Приватне акціонерне товариство Страхова компанія "Провідна" (Україна, 03049, місто Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 25)

про стягнення 155 097,30 грн.

Представники сторін:

від позивача: відсутні

від відповідача: відсутні

ВСТАНОВИВ:

08.02.2021 року до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Автобудкомплекс-К" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавське сонечко" про стягнення 155 097,30 грн.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.02.2021 р., дану справу передано на розгляд судді Паламарчуку В.В.

За ухвалою суду від 15.02.2021 р. суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та встановив сторонам строки для вчинення процесуальних дій. Судове засідання призначено на 11.03.2021 р.

В судовому засіданні 11.03.2021 р. представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав.

За ухвалою суду від 11.03.2021 р. ухвалено залучити до участі у справі №917/141/21 Приватне акціонерне товариство Страхова компанія "Провідна" (Україна, 03049, місто Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 25), в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача. Відкласти розгляд справи на 13.04.2021 та зокрема, зобов`язано позивача до 02.04.2021р. надати суду письмові пояснення щодо підстав замовлення в оцінювача - ФОП Семенченка О.П. автотоварознавчих досліджень та стягнення вартості автотоварознавчих експертиз з відповідача з врахуванням положень пунктів 34.2 та 34.3 ст. 34 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Третій особі - ПАТ СК "Провідна" запропоновано до 05.04.2021р. надати суду: документально підтверджені письмові пояснення щодо позовних вимог, завчасно направивши їх копії позивачу та відповідачу, зокрема повідомити суд, чи проводилося представником страховика (працівником, аварійним комісаром або експертом) експертиза щодо розміру збитків нанесених власнику колісного транспортного засобу «МАN» д.р.н. НОМЕР_1 , колісного транспортного засобу «Wielton» д.р.н. НОМЕР_2 , заподіяного власником автомобіля «Chevrolet Aveo» д.р.н. НОМЕР_3 , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ПрАТ «СК «Провідна» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №АМ6861116 (повідомленням про ДТП № , в порядку п. 34.2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". В разі проведення експертизи представником страхової компанії - надати суду копію експертного висновку.

06.04.2021 р. на виконання вимог ухвали суду від 11.03.2021 р. позивач надав пояснення по справі (а.с. - 72-76).

Правом на подання відзиву відповідач не скористався, клопотань про надання йому часу на підготовку відзиву або інших заяв по суті справи - відповідачем заявлено не було.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України, ч.2 ст.178 ГПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Пояснення від третьої особи до суду також не надходили.

Про розгляд справи учасники були повідомлені належним чином. Ухвали суду про відкриття провадження у справі та відкладення розгляду справи отримані учасниками справи, про що свідчить відмітка про направлення ухвали про призначення справи до розгляду за адресою, вказаною у позовній заяві та ЄДРПОУ, та поштові повідомлення, які повернулися на адресу суду.

В ході розгляду даної справи господарським судом Полтавської області, у відповідності до п. 4 ч. 5 ст. 13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ГПК України.

Згідно із ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з частиною четвертою статті 240 ГПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

24 серпня 2020 року на 165 км. автодороги Р-60 Суми-Київ сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «МАN» д.р.н. НОМЕР_1 з напівпричепом «Wielton» д.р.н. НОМЕР_2 , що належить ТОВ «Автобудкомплекс-К» та під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Chevrolet Aveo» д.р.н. НОМЕР_3 , що належить ТОВ «Полтавське Сонечко» та під керуванням ОСОБА_2 (далі-ДТП). Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вищевказані транспортні засоби отримали значні механічні пошкодження.

Відповідно до постанови Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 06 жовтня 2020 року у справі № 538/1603/20, ДТП сталась з вини водія ОСОБА_2 (а.с. -15).

Відповідно до вищевказаної постанови Миргородського районного суду у справі №538/1603/20 та наказу ТОВ «Полтавське Сонечко» № 45 від 23.03.2020 року, на момент ДТП ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з ТОВ «Полтавське Сонечко».

Зважаючи на викладене, позивач вважає, що ТОВ «Полтавське Сонечко» є особою, яка у даному випадку несе обов`язок по відшкодуванню ТОВ «Автобудкомплекс-К» матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок ДТП ТОВ «Автобудкомплекс-К» Коржиним С.В.

Позивач зазначає, що з метою належного визначення розміру спричиненого внаслідок ДТП матеріального збитку, ТОВ «Автобудкомплекс-К» замовило у оцінювача - ФОП ОСОБА_3 проведення відповідних автотоварознавчих досліджень.

Відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (п. 5.2.), для участі у проведенні технічного огляду пошкоджених КТЗ були запрошені представники зацікавлених сторін, зокрема і ТОВ «Полтавське Сонечко», від якого прибув безпосередньо ОСОБА_2 .

Згідно Звіту №19/09/20 про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу «МАN» д.р.н. НОМЕР_1 (а.с. - 19-32), матеріальний збиток спричинений ТОВ «Автобудкомплекс-К» унаслідок ДТП становить 193 298,27 грн.

Згідно Звіту № 32/09/20 про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу «Wielton» д.р.н. НОМЕР_2 (а.с. - 35-48), матеріальний збиток спричинений ТОВ «Автобудкомплекс-К» в результаті ДТП становить 53 799,03 грн.

Таким чином, позивач вказує, що загальний розмір матеріальної шкоди спричинений ТОВ «Автобудкомплекс-К» внаслідок пошкодження транспортних засобів в ДТП становить:

193 298,27 + 53 799,03 грн. = 247 097,30 грн., де 193 298,27 грн. - матеріальний збиток внаслідок пошкодження ТЗ «МАN» д.р.н. НОМЕР_1 53 799,03 грн. - матеріальний збиток внаслідок пошкодження ТЗ «Wielton» д.р.н. НОМЕР_2 .

Згідно позовної заяви, на момент ДТП, цивільно-правова відповідальність ТОВ «Полтавське Сонечко», як власника автомобіля «Chevrolet Aveo» д.р.н. НОМЕР_3 , була застрахована в ПрАТ «СК «Провідна» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №АМ6861116 (а.с. - 51).

У порядку та строки встановлені ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ТОВ «Автобудкомплекс-К» звернулось до страховика ПрАТ СК «Провідна» з повідомленням № про ДТП та заявою № про виплату страхового відшкодування (а.с. - 52-53).

На виконання зобов`язань за полісом № АМ6861116, 20 листопада 2020 року ПрАТ СК «Провідна» перерахувала на користь ТОВ «Автобудкомплекс-К» страхове відшкодування у розмірі максимального ліміту за полісом в сумі 98 000,00 грн. (100 000 грн. ліміт - 2000 грн. франшизи) (а.с. - 54).

Таким чином, за даними позивача невідшкодована частина матеріального збитку спричиненого внаслідок ДТП ТОВ «Автобудкомплекс-К» становить: 247 097,30 грн. - 98 000,00 =149 097,30 грн., де 247097,30 грн. - загальний розмір матеріальної шкоди спричинений ТОВ «Автобудкомплекс-К» внаслідок пошкодження транспортних засобів; 98 000,00 грн. - сума страхового відшкодування виплачена ПрАТ СК «Провідна».

Крім матеріальної шкоди спричиненої безпосередньо внаслідок пошкодження транспортних засобів в ДТП, ТОВ «Автобудкомплекс-К» просить стягнути з відповідача вартість автотоварознавчих досліджень, за проведення яких позивач сплатив на користь ФОП Семенченко П.О., згідно доданих до позовної заяви рахунків та актів здачі-прийняття робіт, - 6 000,00 грн., а саме за Звіт № 19/09/20 - 3000,00 грн. та за Звіт 32/09/20 -3000,00 грн.(а.с.-33-34, 49-50)

З метою досудового врегулювання спору, 03 грудня 2020 року ТОВ «Автобудкомплекс-К» надіслано на адресу ТОВ «Полтавське Сонечко» претензію за вих. № 01-565 про добровільне відшкодування спричиненої шкоди. Згідно інформації отриманої з офіційного сайту АТ «Укрпошта», вищевказану претензію ТОВ «Полтавське Сонечко» отримано 10 грудня 2020 року (а.с. -55-57).

Не зважаючи на отримання претензії, ТОВ «Полтавське Сонечко» спричинену шкоду жодним чином не відшкодувало та будь-якої відповіді на претензію не надало.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою та просить стягнути з відповідача суму невідшкодованої частини матеріального збитку спричиненого внаслідок ДТП у розмірі 149 097,30 грн., та витрати понесені на визначення розміру спричиненого збитку (проведення автотоварознавчих експертиз) у розмірі 6000,00 грн., а разом -155 097,30 грн.

При винесенні рішення, суд виходить з наступного:

24 серпня 2020 року на 165 км. автодороги Р-60 Суми-Київ сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «МАN» д.р.н. НОМЕР_1 з напівпричепом «Wielton» д.р.н. НОМЕР_2 , що належить ТОВ «Автобудкомплекс-К» та під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Chevrolet Aveo» д.р.н. НОМЕР_3 , що належить ТОВ «Полтавське Сонечко» та під керуванням ОСОБА_2 (далі-ДТП). Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вищевказані транспортні засоби отримали значні механічні пошкодження.

Відповідно до постанови Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 06 жовтня 2020 року у справі № 538/1603/20, ДТП сталась з вини водія ОСОБА_2 .

За твердженням позивача, котре не спростоване відповідачем та підтверджено матеріалами справи, в результаті винних дій ОСОБА_2 , які призвели до виникнення дорожньо-транспортної пригоди, автомобілю «МАN» д.р.н. НОМЕР_1 з напівпричепом «Wielton» д.р.н. НОМЕР_2 було спричинено низку механічних пошкоджень, тим самим завдано Позивачу збитків.

Як зазначає позивач, розмір збитків, яких зазнало Товариство з обмеженою відповідальністю «Автобудкомплекс-К» в результаті пошкодження автомобіля «МАN» д.р.н. НОМЕР_1 з напівпричепом «Wielton» д.р.н. НОМЕР_2 під час зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, згідно Звіту № 19/09/20 від 17.09.2020 р. та Звіту №32/09/20 від 07.11.2020, складеного ФОП суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 складає 247097,30 грн., де 193 298,27 грн. - матеріальний збиток внаслідок пошкодження ТЗ «МАN» д.р.н. НОМЕР_1 , 53 799,03 грн. - матеріальний збиток внаслідок пошкодження ТЗ «Wielton» д.р.н. НОМЕР_2 .

За умовами п. 22.1. ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Згідно з умовами полісу № АМ6861116, яким був застрахований автомобіль «Chevrolet Aveo» д.р.н. НОМЕР_3 , ліміт страхової відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 100 000,00 грн., а франшиза 2000,00 грн.

На виконання зобов`язань за полісом № АМ6861116, 20 листопада 2020 року ПрАТ СК «Провідна» перерахувала на користь ТОВ «Автобудкомплекс-К» страхове відшкодування у розмірі максимального ліміту за полісом в сумі 98 000,00 грн. (100 000 грн. ліміт - 2000 грн. франшизи) (а.с. -54).

Таким чином, страхове відшкодування, що було виплачене Приватним акціонерним товариством «Провідна» у розмірі 98 000,00 грн. лише частково покриває заподіяний матеріальний збиток завданий внаслідок ДТП, тому невідшкодована частина заподіяної шкоди позивачу, становить 149 097,30 грн (247 097,30 грн. - 98 000,00).

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

Згідно матеріалів справи транспортний засіб «Chevrolet Aveo» д.р.н. НОМЕР_3 , належить ТОВ «Полтавське Сонечко» (наказ від 23.03.2020 р. №45) та, як зазначено у постанові Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 06 жовтня 2020 року у справі № 538/1603/20 ОСОБА_2 працює в ТОВ «Полтавське сонечко» (а.с. -15-16).

Згідно з ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Пунктом 1 статті 1172 Цивільного кодексу України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Дана позиція закріплена також в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 р. № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", у відповідності до якого відповідальність юридичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з даною організацією в трудових відносинах і шкода, заподіяна нею у зв`язку з виконанням трудових (службових) обов`язків, незалежно від того, постійним, сезонним, тимчасовим за трудовим договором чи на інших умовах вона була працівником цієї організації.

Таким чином, частина 1 статті 1172 Цивільного кодексу України встановлює загальні правила відповідальності юридичної або фізичної особи за шкоду, заподіяну їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Для покладення на юридичну або фізичну особу відповідальності необхідною є наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправної поведінки працівника, завданої шкоди, причинного зв`язку та вини), так і певних спеціальних умов, лише за наявності яких може бути застосована зазначена стаття:

а) перебування завдавача шкоди в трудових (службових) відносинах з юридичною або фізичною особою - роботодавцем, незалежно від характеру таких відносин: постійні, тимчасові, сезонні тощо (п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992р. "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди"),

б) завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків. Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків треба розуміти виконання роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору або посадової інструкції, але доручається роботодавцем або викликана невідкладною виробничою необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами, протягом усього робочого часу.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 29.03.2018 у справі № 911/2589/17 та від 27.04.2018 у справі № 910/9029/17 та в постановах Вищого господарського суду України від 04.04.2017 у справі № 904/8646/16 та від 16.02.2016 у справі №910/13767/15

Порядок відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, встановлено статтею 1194 Цивільного кодексу України, за змістом якої особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, в силу вимог ст. 1194 Цивільного кодексу України для визначення різниці між відшкодованою страховою виплатою та фактичним розміром шкоди обов`язковим є встановлення саме розміру завданої шкоди майну потерпілого.

В даному випадку, відповідач, як роботодавець винної у скоєнні ДТП особи, є відповідальним за збиток, заподіяний автомобілю «МАN» д.р.н. НОМЕР_1 з напівпричепом «Wielton» д.р.н. НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження під час ДТП 24.08.2020 року.

Суд вважає, що стаття 1194 Цивільного кодексу України чітко встановлює обов`язок особи (в даному випадку ТОВ «Полтавське сонечко») сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди.

Враховуючи вказані обставини та те, що відповідач не надав суду жодного доказу, який би спростовував наявність заборгованості у вигляді різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) перед позивачем, оскільки відповідачем не надано доказів визначення іншого розміру заподіяної шкоди, як і не заявлялося клопотання про проведення відповідної експертизи, суд дійшов висновку, що позовна вимога позивача в частині стягнення різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у розмірі 149097,30 грн. правомірна та обґрунтована, така, що не спростована відповідачем, тому підлягає задоволенню.

Щодо витрат на проведення експертного автотоварознавчого дослідження у розмірі 6 000,00 грн. суд зазначає наступне.

На підтвердження понесених витрат у зазначеному розмірі позивач надає Звіт № 19/09/20 від 17.09.2020 р. та Звіт №32/09/20 від 07.11.2020, складені ФОП суб`єктом оціночної діяльності Семенченко П.О., акти здачі прийняття робіт №29/09/20 від 21.09.2020, №05/11/20 від 07.11.2020 р., рахунки фактури №29/09/20 від 21.09.2020 р. та №05/11/2020 р. від 07.11.2020 р.

В письмових поясненнях (вхід. №3724 від 06.04.2021р.) позивач зазначає, що відповідно до ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, у разі задоволення позову витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

На підставі викладеного позивач вважає, що витрати на проведення оцінки вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу, необхідно покласти на відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Суд наголошує, що чинне процесуальне законодавство надає можливість отримати висновок експерта на замовлення учасника справи без ухвали суду про призначення експертизи (ч. 3 ст. 98 ГПК України).

Статтею 101 Господарського процесуального кодексу України закріплено, що учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

За змістом ст. 98 ГПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (прізвище, ім`я, по батькові, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом, також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Оцінюючи Звіт №19/09/20 від 17.09.2020 р. та Звіт №32/09/20 від 07.11.2020, складеного ФОП суб`єктом оціночної діяльності Семенченко П.О., суд вважає, що зазначені звіти про оцінку не є висновками експерта, оскільки не відповідають вимогам ч. 6 ст.98 ГПК України. Згідно даних звітів вони складені суб`єктом оціночної діяльності, а не судовим експертом. У звітах не зазначено, що відповідно до вимог частини 5 статті 101 ГПК України оцінювач обізнаний про відповідальність за завідомо неправдивий висновок за статтею 384 Кримінального кодексу України.

Враховуючи викладене, у суду відсутні правові підстави щодо покладення на відповідача витрат позивача на проведення оцінки вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу в розмірі 6000, 00 грн. на підставі ст.ст. 123, 127, 129 ГПК України, оскільки вони не підпадають під визначення витрат, пов`язаних з розглядом справи (ст.123 ГПК України).

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76 ГПК України).

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Згідно ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідач не скористався наданим йому правом на судовий захист, та обставин, на які посилається Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог не спростував.

Враховуючи викладене, суд бере до уваги Звіт №19/09/20 від 17.09.2020 р. та Звіт №32/09/20 від 07.11.2020 р., в якості доказів розміру спричиненого матеріального збитку, оскільки визнаються судом більш вірогідними доказами.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами частин 1, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Автобудкомплекс-К" підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених вимог відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавське сонечко" (вул. Перемоги, буд. 4, м. Лохвиця, Полтавська область, 37200, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Автобудкомплекс-К" (вул. Святошинська, буд. 34, м.Київ 03115 ) 149097,30 грн. - основного боргу, 2236,46 грн. - витрати по сплаті судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

3. В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст. 256,257 ГПК України). Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено та підписано 19.04.2021р.

Суддя В.В. Паламарчук