ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"12" квітня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/58/21

Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Д.О.,

секретар судового засідання Овчар А.С.

розглянувши справу за позовом:

Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Трапеза (вул. В.Стуса, 2/1, м. Одеса, 65033)

про стягнення 54060,00 грн,

за участю представників учасників справи:

від позивача: Лещенко Г.В.;

від відповідача: Пахомов В.В.

ВСТАНОВИВ:

Південне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Трапеза, в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача пеню в сумі 54060,00 грн.

Позиції учасників справи

В обґрунтування підстав позову позивач посилається на обставину порушення відповідачем визначеного Законом України Про захист економічної конкуренції строку для сплати суми штрафу, накладеного на останнього згідно рішення Адміністративної колегії Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 18.07.2019 №65/15-р/к у справі №127-26.4/294-16. Як зазначив позивач, вказане рішення АМК було оскаржене відповідачем до Господарського суду Одеської області, водночас, за результатами розгляду справи №916/2993/19 рішенням суду від 04.02.2020 відповідачу у задоволенні позову було відмовлено та вказане рішення залишене без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.08.2020. Разом з цим, враховуючи, що відповідач здійснив оплату штрафу 07.09.2020, позивач нарахував та заявив до стягнення з відповідача пеню на підставі ст.56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за період з 05.02.2020 по 26.02.2020 та з 06.08.2020 до 06.09.2020.

25.02.2021 від відповідача до суду надійшли письмові пояснення, залучені як відзив (а.с.55-57, т.1), згідно з якими останній просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі та застосувати строк позовної давності до вимог Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України на підставі ст.250 ГК України та ст.258 ЦК України, враховуючи, що АМК адміністративна справа №127-26.4/294-16 була відкрита ще у 2016 році. Крім цього відповідач зауважив, що з матеріалів позовної заяви не вбачається правонаступництва Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України з 2016 року до 2021 року, що на переконання відповідача ставить під сумнів правомірність заявлених позовних вимог.

Крім цього, зміст вищевказаних пояснень відповідачем було викладено у заяві про застосування стоків позовної давності, яка надійшла до суду 12.03.2021 за вх. ГСОО № 6858/21 (а.с.65-70, т.1).

12.04.2021 позивачем було подано до суду письмові заперечення на заяву відповідача про застосування строків позовної давності (а.с.91-94, т.1), в яких позивач наголосив на тому, що застосовані до відповідача штраф та пеня на підставі Закону України «Про захист економічної конкуренції» мають особливий порядок установлення та за своєю правовою природою не несуть забезпечувальної чи компенсаційної (відновлювальної) функції в контексті норм ЦК України та ГК України, а тому, за позицією позивача, норми закону, на які посилається відповідач, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки не входять до складу законодавства про захист економічної конкуренції. Крім цього позивач наголосив на тому, що у позовній заяві зазначалось про зміну найменування позивача, яка відбулась 03.06.2020 у зв`язку з реорганізацією Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, при цьому позивач наголосив, що факт зміни найменування позивача підтверджується інформацією, що наявна в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, яка знаходиться у відкритому доступі.

Під час розгляду справи по суті у судових засіданнях представник позивача позовні вимоги повністю підтримав та наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача, в свою чергу, просив суд задовольнити подану ним заяву про застосування строку позовної давності до позовних вимог позивача та відмовити у їх задоволенні в повному обсязі.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 16.01.2021 позовну заяву Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №916/58/21; ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження з викликом учасників справи та призначено підготовче засідання на "08" лютого 2021 о 10год.00хв.

08.02.2021 судом було постановлено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на « 25» лютого 2021 о 15год.30хв., про що представника позивача було повідомлено під розписку, а відповідача шляхом направлення відповідної ухвали в порядку ст.120 ГПК України.

25.02.2021 судом було протокольно ухвалено відкласти підготовче засідання у цій справі на « 12» березня 2021 о 14год.00хв.

Протокольною ухвалою від 12.03.2021 судом було закрито підготовче провадження та призначено справу для розгляду по суті на « 15» березня 2021 о 17год.30хв.

15.03.2021 судом було протокольно оголошено перерву у судовому засіданні до « 05» квітня 2021 о 14год.30хв., а 05.04.2021 до « 12» квітня 2021 об 11год.40хв.

У судовому засіданні 12.04.2021 судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Обставини справи

Розпорядженням Антимонопольного комітету України від 28.11.2019 №23-рп, в редакції розпорядження від 07.05.2020 №5-рп, постановлено, зокрема, змінити з 02.06.2020 найменування Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України на Південне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України (а.с.79-82, т.1). Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.27-30, т.1), 03.06.2020 була проведена державна реєстрація, зокрема, зміни повного найменування позивача.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.6-13, т.1), рішенням Адміністративної колегії Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 18.07.2019 №65/15-р/к у справі №127-26.4/294-16 визнано дії ТОВ «Трапеза» щодо розміщення на лицьовий стороні упаковки продукції зображення трьох ліній червоного, білого та зеленого кольорів, схожих за загальною композицією на зображення державного прапора Італійської Республіки та напису «Trapeza», виконаного латинськими літерами порушенням законодавства про захист від недобросовісної конкуренції, передбаченого статтею 15-1 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції» у вигляді поширення інформації, що вводить в оману, шляхом повідомлення суб`єктом господарювання невизначеному колу осіб неправдивих відомостей про споживчі властивості, характеристики та походження товару, зокрема шляхом обраного способу їх викладення, що може вплинути на наміри цих осіб щодо придбання товарів цього суб`єкта господарювання. На підставі ст.21 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції» за вчинене порушення на ТОВ «Трапеза» накладено штраф у розмірі 68000,00грн.

Не погодившись з вищевказаним рішенням позивача, ТОВ «Трапеза» звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом про визнання недійсним та скасування п.п.1, 2 цього рішення, водночас, за результатами розгляду справи №916/2993/19 рішенням суду від 04.02.2020 у задоволенні позовних вимог ТОВ «Трапеза» було відмовлено та вказане рішення суду було залишене без змін Постановою південно-західного апеляційного господарського суду від 05.08.2020 (а.с.15-26, т.1). Крім цього, під час розгляду справи №916/2993/19 судом було встановлено, що рішення Адміністративної колегії Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 18.07.2019 №65/15-р/к у справі №127-26.4/294-16 було отримано ТОВ «Трапеза» 08.08.2019, що також не заперечено відповідачем під час розгляду цієї справи.

Як зазначив позивач та вказане не заперечено відповідачем, штраф на підставі рішення АМК від 18.07.2019 №65/15-р/к у справі №127-26.4/294-16 відповідач сплатив 07.09.2020. За цих обставин позивач вважає, що відповідачем було допущено порушення визначеного законом строку для сплати штрафу, а тому на підставі ст.56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» позивач нарахував та заявив до стягнення з відповідача пеню в розмірі 54060,00 грн, як 1,5% від суми штрафу, за 53 днів нарахування.

Так, у позовній заяві позивач вказав, що провадження у справі №916/2993/19 судом першої інстанції було відкрито 09.10.2019, рішення ухвалено 04.02.2020, апеляційне провадження за апеляційною скаргою відкрито 27.02.2020, а постанову за результатом перегляду рішення суду першої інстанції ухвалено 05.08.2020, при цьому відповідачем з приводу цих обставин жодних заперечень не було висловлено.

З врахуванням вищевикладеного, позивач здійснив нарахування пені за 53 днів за період з 05.02.2020 по 26.02.2020 та з 06.08.2020 до 06.09.2020, тобто не включивши в розрахунок період розгляду судами справи №916/2993/19 та до дня фактичної оплати. В матеріалах справи відсутні заперечення відповідача щодо здійсненого позивачем розрахунку, між цим, заперечуючи проти позову, відповідач під час розгляду справи наполягав на тому, що вимоги позивачем заявлені з пропуском встановленого законом строку позовної давності та визначеного ГК України шестимісячного строку для застосування адміністративно-господарської санкції. Також відповідач наголошував на тому, що з наданих до позову доказів не просліджується правонаступництво Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України з 2016 до 2021 року, що на думку відповідача ставить під сумнів правомірність заявлених вимог.

Законодавство, застосоване судом до спірних відносин

Згідно з ст.1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

За змістом ст.1 ГК України цей Кодекс визначає основні засади господарювання в Україні і регулює господарські відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб`єктами господарювання, а також між цими суб`єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері публічних закупівель.

За змістом статті 6 Закону України «Про Антимонопольний комітет» Антимонопольний комітет України, адміністративні колегії Антимонопольного комітету України, державні уповноважені Антимонопольного комітету України, адміністративні колегії територіальних відділень Антимонопольного комітету України є органами Антимонопольного комітету України.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов`язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом. Невиконання розпоряджень, рішень та вимог органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимог уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення тягне за собою передбачену законом відповідальність.

Статтею 21 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції» передбачено, що вчинення суб`єктами господарювання дій, визначених цим Законом як недобросовісна конкуренція, тягне за собою накладення штрафу у розмірі до п`яти відсотків доходу (виручки) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) суб`єкта господарювання за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф. Якщо доходу (виручки) немає або відповідач на вимогу органів Антимонопольного комітету України, голови його територіального відділення не надав відомостей про розмір доходу (виручки), штраф, передбачений частиною першою цієї статті, накладається у розмірі до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Накладення штрафу здійснюється відповідно до частин третьої - сьомої статті 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції". Суми стягнутих штрафів та пені за прострочення їх сплати зараховуються до державного бюджету.

Відповідно до ст.27 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції» процесуальні засади діяльності органів Антимонопольного комітету України щодо захисту від недобросовісної конкуренції, зокрема розгляд справ про недобросовісну конкуренцію, порядок виконання рішень та розпоряджень органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень, їх перевірка, перегляд, оскарження та гарантії учасників процесу, інші питання щодо захисту від недобросовісної конкуренції регулюються законодавством про захист економічної конкуренції з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Згідно з ч.1 ст.30 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції» органи Антимонопольного комітету України у справах про недобросовісну конкуренцію приймають обов`язкові для виконання рішення, зокрема, про визнання факту недобросовісної конкуренції та накладання штрафів.

Відповідно до ст.28-1 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції» суб`єкт господарювання не може бути притягнутий до відповідальності за вчинення дій, визначених цим Законом як недобросовісна конкуренція, якщо закінчився строк давності притягнення до відповідальності. Строк давності притягнення до відповідальності за недобросовісну конкуренцію становить три роки з дня вчинення порушення, а в разі триваючого порушення - з дня закінчення вчинення порушення. Перебіг строку давності зупиняється на час розгляду органами Антимонопольного комітету України справи про недобросовісну конкуренцію.

Згідно з ст.3 Закону України «Про захист економічної конкуренції» законодавство про захист економічної конкуренції ґрунтується на нормах, установлених Конституцією України, і складається із цього Закону, законів України "Про Антимонопольний комітет України", "Про захист від недобросовісної конкуренції", інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що містяться у цьому Законі, то застосовуються правила міжнародного договору. Особливості застосування законодавства про захист економічної конкуренції, зокрема щодо певних галузей промисловості, можуть бути встановлені виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Статтею 42 Закону України «Про захист економічної конкуренції» передбачено, що суб`єкт господарювання не може бути притягнений до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, якщо минув строк давності притягнення до відповідальності. Строк давності притягнення до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції становить п`ять років з дня вчинення порушення, а в разі триваючого порушення - з дня закінчення вчинення порушення. Строк давності притягнення до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачені пунктами 13 - 16 статті 50 цього Закону, становить три роки з дня вчинення порушення, а в разі триваючого порушення - з дня закінчення вчинення порушення. Перебіг строку давності зупиняється на час розгляду органами Антимонопольного комітету України справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

За змістом ч.1 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» рішення (витяг з нього за вилученням інформації з обмеженим доступом, а також визначеної відповідним державним уповноваженим Антимонопольного комітету України, головою територіального відділення Антимонопольного комітету України інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які брали участь у справі), розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб.

У відповідності до ч.ч.2-3 ст.56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов`язковими до виконання. Особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Згідно з ч.5 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України. Нарахування пені припиняється з дня прийняття господарським судом рішення про стягнення відповідного штрафу. Нарахування пені зупиняється на час розгляду чи перегляду господарським судом: справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду. Нарахування пені зупиняється на час розгляду органом Антимонопольного комітету України заяви особи, на яку накладено штраф, про перевірку чи перегляд рішення у справі про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Частиною 7 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» передбачено, що у разі несплати штрафу у строки, передбачені рішенням, та пені органи Антимонопольного комітету України стягують штраф та пеню в судовому порядку.

Згідно з ч.ч.8-9 ст.56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» протягом п`яти днів з дня сплати штрафу суб`єкт господарювання зобов`язаний надіслати відповідно до Антимонопольного комітету України або його територіального відділення документи, що підтверджують сплату штрафу. Суми стягнутих штрафів та пені зараховуються до державного бюджету.

Відповідно до ч.1 ст.60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Статтею 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, зокрема, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч.ч.1-2 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною 1 статті 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч.1 ст.75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Відповідно до ч.4 ст.75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За умовами ч.4 ст.165 ГПК України якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Позиція суду

Позивач звернуся до господарського суду з позовом до відповідача з вимогами про стягнення з останнього суми пені, у зв`язку порушенням відповідачем визначених Законом України «Про захист економічної конкуренції» (далі Закон) строків для здійснення оплати штрафу, накладеного на відповідача рішенням Адміністративної колегії Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 18.07.2019 №65/15-р/к у справі №127-26.4/294-16.

Як встановлено судом, вищевказане рішення антимонопольного комітету відповідач отримав 08.08.2019, що було встановлено рішенням суду у справі №916/2993/19 за участі сторін цієї справи, а тому враховуючи, що вказане рішення набрало законної, ця обставина в межах розгляду справи №916/58/21 в силу ч.4 ст.75 ГПК України доказуванню не підлягає. Водночас, щодо цієї обставини відповідач не заперечував і під час розгляду цієї справи.

Далі судом встановлено, що вищевказане рішення позивача було оскаржене відповідачем до господарського суду та судовий розгляд справи №916/2993/19 тривав: в суді першої інстанції з 09.10.2019 по 04.02.2020, в суді апеляційної інстанції з 27.02.2020 по 05.08.2020. За результатами розгляду справи №916/2993/19 у задоволенні позовних вимог ТОВ «Трапеза» про визнання недійсним та скасування п.п.1, 2 рішенням Адміністративної колегії Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 18.07.2019 №65/15-р/к у справі №127-26.4/294-16 було відмовлено, після чого відповідач сплатив на користь бюджету накладений цим рішенням штраф, а саме 07.09.2020. Вказані обставини повністю визнаються обома сторонами, при цьому у суду відсутні підстави вважати їх недостовірними.

Так, Верховний Суд у постанові від 23.01.2020 у справі №910/4585/19 зазначив, що у застосуванні приписів ст. 56 Закону щодо стягнення з суб`єктів господарювання штрафу та пені у зв`язку з порушенням ними законодавства про захист економічної конкуренції, необхідно враховувати, що абзацами 3-5 частини п`ятої зазначеної статті Закону передбачено зупинення нарахування пені на час розгляду чи перегляду господарським судом: справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду. Отже, тривалість такого зупинення визначається виключно періодом часу, протягом якого фактично здійснювався зазначений розгляд чи перегляд (наприклад, у суді першої інстанції - від дня порушення провадження у справі до дня прийняття рішення в ній; у судах апеляційної та касаційної інстанцій - від дня прийняття апеляційної чи касаційної скарги до дня прийняття постанови), і в цей період не включається час знаходження матеріалів справи у суді, коли згадані розгляд чи перегляд не здійснювалися.

Дослідивши перебіг судового розгляду позовних вимог ТОВ «Трапеза» у справі №916/2993/19, врахувавши дату здійснення відповідачем оплати штрафу, накладеного рішенням позивача, а також вищевказані висновки Верховного Суду, суд дійшов висновку про вірність та обґрунтованість наведеного позивачем у позовній заяві розрахунку суми пені, що заявлений до стягнення з відповідача в межах цієї справи.

Водночас, вирішуючи питання щодо заперечень відповідача, суд зазначає, що предметом розгляду даної справи є стягнення пені, а не правомірність та строк притягнення відповідача до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції. Щодо строку нарахування пені, то судом встановлено, що вона розрахована за 53 днів за період з 05.02.2020 по 26.02.2020 та з 06.08.2020 до 06.09.2020, при цьому з даним позовом позивач звернувся до суду у січні 2021.

Крім цього, суд зазначає, що Верховним Судом у постанові від 11.11.2019 у справі №911/9/19 вказано про таке. Закон визначає правові засади підтримки та захисту економічної конкуренції, обмеження монополізму в господарській діяльності і спрямований на забезпечення ефективного функціонування економіки України на основі розвитку конкурентних відносин. Даний закон встановлює види, склад правопорушень законодавства про захист економічної конкуренції, заходи відповідальності, що застосовуються за їх вчинення, і процесуальні норми, що визначають порядок притягнення до відповідальності. Названий закон не регулює цивільно-правові відносини. Стаття 42 Закону встановлює строки притягнення до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції органами Антимонопольного комітету України, а не судом у вирішенні спору про стягнення у судовому порядку накладеного за рішенням органу АМК штрафу та нарахованої за його несплату пені. Крім того, зазначена стаття Закону встановлює строки притягнення саме до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, тоді як Закон відносить до заходів відповідальності штраф і не визначає пеню як міру (захід) відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, відносячи її сплату до порядку виконання рішень (розпоряджень) органів Антимонопольного комітету України, голів територіальних відділень Антимонопольного комітету України (розділ ІХ Закону). Чинне законодавство не містить такої підстави для відмови в позові органів АМК, як сплив строку давності на момент прийняття судом рішення зі справи.

Також, суд відзначає, що висловлені відповідачем заперечення з приводу правонаступництва позивача спростовуються матеріалами справи та поясненнями позивача, які свідчать про обставину зміни найменування позивача.

Отже, оскільки рішення Адміністративної колегії Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 18.07.2019 №65/15-р/к у справі №127-26.4/294-16 у встановленому порядку не скасовано і недійсним не визнано, враховуючи, що судом встановлено вірність та обґрунтованість здійсненого позивачем розрахунку суми пені, суд дійшов висновку, що позов Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України до Товариства з обмеженою відповідальністю Трапеза слід задовольнити повністю та стягнути з відповідача до Державного бюджету пеню в сумі 54060,00 грн.

Розподіл судових витрат.

У відповідності до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приймаючи до уваги задоволення в повному обсязі позовних вимог позивача, сплачений останнім при поданні позову судовий збір в розмірі 2102,00 грн підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Трапеза (вул. В.Стуса, 2/1, м. Одеса, 65033, ) до Державного бюджету (код бюджетної класифікації 21081100, символ банку 106, «Адміністративні штрафи та інші санкції») пеню в сумі 54060 /п`ятдесят чотири тисячі шістдесят/грн 00 коп.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Трапеза (вул. В.Стуса, 2/1, м. Одеса, 65033, ) на користь Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, ) судовий збір в сумі 2102 /дві тисячі сто дві/грн 00 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Повний текст складено 22 квітня 2021 р.

Суддя Д.О. Бездоля