Господарський суд
Житомирської області
______________________________________________________________________
_____________________________________________________________________________
УХВАЛА

"19" квітня 2021 р. Справа № 906/377/20.

Господарський суд Житомирської області у складі: судді Машевської О.П

за участю секретаря судового засідання: Веркалець У.Д.

розглянувши заяву боржника Приватного підприємства "Сузір`я" від 01.04.2021 року (вх. г/с №02-19/32/21 від 05.04.2021 року) про надання розстрочки виконання рішення суду у справі

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Поділляагрозахист"

до: Приватного підприємства "Сузір`я"

про стягнення 295 342, 46 грн (відповідно до заяви про зменшення розміру позовних вимог від 30.07.20р)

за участю представників сторін:

від позивача/стягувача: не прибув

від відповідача/боржника: Штундюк О.А., адвокат, ордер серії ЖТ №050243, виданий 19.04.21р.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 19.10.2020 року у справі №906/377/20 стягнуто з ПП "Сузір`я" на користь ТОВ "Поділляагрозахист": 180000,00грн основного боргу, 47828,57грн пені, 64914,57грн відсотки річних, 4391,15грн судового збору.

На примусове виконання рішення суду видано наказ №906/377/20 від 01.02.2021р.

05.04.2021 р. до господарського суду надійшла заява ПП "Сузір`я" від 01.04.2021 року (вх. г/с №02-19/32/21 від 05.04.2021р.) про надання розстрочки виконання рішення суду згідно запропонованого графіку : з 01 квітня по 30 серпня 2021 року в розмірі 10 000,00 грн щомісячно; з 01 вересня по 30 листопада 2021 року в розмірі 62 000,00грн щомісячно; з 01 грудня по 30 грудня 2021 року в розмірі 61134,29грн ( надалі у тексті - Заява про розстрочення виконання рішення суду).

У Заяві про розстрочення виконання рішення суду боржник доводить, що на даний час не має можливості виконати в повному об`ємі рішення суду з підстав того, що підприємство є сільськогосподарським підприємством і в основному займається вирощуванням зернових та бобових культур. Після збирання посіяних та вирощених культур проводиться реалізація зібраного урожаю і тільки після зібрання та реалізації урожаю підприємство має дохід від цього. На даний час підприємство займається закупівлею посівного матеріалу, добрив та паливно-мастильних матеріалів для того, щоб вчасно провести посів, підживлення та в майбутньому збір урожаю. На рахунку підприємства на даний час знаходиться близько 50 000, 00 гривень, які призначені для виплати заробітної плати працівникам та сплати податків. Крім того, доводить боржник, введений на території України карантин є форс-мажорною обставиною відповідно до Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" та яка перешкоджає підприємству належним чином функціонувати та отримувати достатній прибуток для погашення боргу перед стягувачем. Водночас підприємство має можливість виконувати рішення суду частинами згідно запропонованого графіку погашення платежів.

Ухвалою суду від 19.04.21р. Заяву про розстрочення виконання рішення суду призначено до розгляду у судовому засіданні 19.04.2021 року о 11:00.

13.04.2021р. судом отримано від стягувача ТОВ "Поділляагрозахист" заперечення щодо задоволення Заяви про розстрочення виконання рішення суду ( надалі у тексті - Заперечення стягувача).

У Запернченні стягувача викладено аргументи щодо відсутності підстав для надання боржнику розстрочки виконання рішення суду у цій справі на умовах запропонованого графіку погашення боргу. Насамперед стягувач звертає увагу суду на витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, згідно з яким Приватне підприємство "Сузір`я" здійснює (вправі здійснювати) наступні види економічної діяльності відповідно до КВЕД-2010: 01.11 вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (основний); 01.42 розведення іншої великої рогатої худоби та буйволів; 01.61 допоміжна діяльність у рослинництві; 46.21 оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; 46.23 оптова торгівля тваринами; 49.41 вантажний автомобільний транспорт. Таким чином, доводить стягувач, посилання боржника на ту обставину, що він займається виключно вирощуванням зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур, не свідчить про винятковість випадку, який заслуговує на увагу, оскільки не перешкоджає здійснювати інші види економічної діяльності та отримувати прибуток від цього. Не вказують на існування виняткових обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим відповідно до ч. 3 ст. 331 ГК України також посилання боржника на податкову декларацію з податку на прибуток за 2020р., яка не може бути доказом в розумінні ст. 91 ГПК України, а її відомості вказують радше на неефективне ведення підприємницької діяльності боржником, що свідчить про наявність вини відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 331 ГПК України. Вказує, що безпідставне надання судом розстрочки без обґрунтування на те мотивів, надане без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника, порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим. На думку стягувача, надані боржником довідки не можуть вважатися належними, допустимими та достатніми доказами істотного ускладнення виконання такого рішення, адже відповідно до чинного законодавства не встановлюють факту зміни кліматичних умов, отримання низького урожаю у 2020 року, коефіцієнту зносу основних засобів підприємству та обов`язку сплатити заробітну плату. Окрім того, дані відомості не стосуються предмета доказування, який підлягає встановленню відповідно до ст. 331 ГПК України.

У судовому засіданні 19.04.2021 року представник боржника адвокат Штундюк О.А. просив задовольнити Заяву про розстрочення виконання рішення суду.

Судом встановлено, що 16.03.2021 року Приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Лужинецьким П.В. відкрито виконавче провадження ВП №64844725 за наказом №906/377/20 від 01.02.2021 року про стягнення з ПП "Сузір`я" на користь ТОВ "Поділляагрозахист" 180 000, 00 грн основного боргу, 47828, 57 грн пені, 64914, 57 грн річні відсотки, 4391, 15 грн судового збору.

Заява про розстрочення виконання рішення суду задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 326 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України.

Частиною 1 ст. 327 ГПК України передбачено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

У п. 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі "Шмалько проти України" , яке суд застосовує як джерело права ( ч.4 ст. 11 ГПК України), Європейський суд з прав людини наголосив, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина "судового розгляду".

За певних обставин, констатує Суд у п. 44 наведеного рішення, затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою. Але затримка не може бути такою, що зводить нанівець сутність гарантованого пунктом 1 статті 6 права.

Частиною 1 ст. 331 ГПК України, встановлено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може розстрочити виконання рішення.

У відповідності до ч. 3 ст. 331 ГПК України підставою для розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

У ч. 4 цієї статті Кодексу передбачено, що вирішуючи питання про розстрочення виконання судового рішення, суд враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору ( п.1) ; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо ( п.3).

Таким чином, у наведеній процесуальній нормі не встановлений вичерпний перелік обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення, однак наявність таких обставин для надання судом розстрочки виконання рішення суду, що набрало законної сили та є обов`язковим до виконання боржником, останній зобов`язаний довести за загальними правилами доказування (ст. ст. 73 -79 Кодексу).

Додані до Заяви про розстрочку виконання рішення суду докази ( податкова декларація з податку на прибуток підприємства за 2020рік, довідка № 4 від 30.03.21р. про використання найманої праці 8 сезонних працівників з обов`язковою виплатою останнім заробітної плати на рівні не нижче мінімальної та сплати єдиного соціального внеску за кожного з них, довідка № 5 від 30.03.21р. про знос основних засобів та необхідність їх капітального ремонту, довідка № 8 від 30.03.21р. про відсутність грошових коштів на рахунках, про неотримання очікуваного результату урожайності у минулому 2020 році через кліматичні умови) суд оцінює критично , оскільки докази, окрім вимог вимог про їх належність, допустимість та достовірність, повинні відповідати критерію вірогідності .

Так, наявність обставин, на які сторона посилається як на підставу своїх вимог, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування ( ст. 79 Кодексу).

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були (правова позиція викладена у постанові ВС у складі КГС від 21.08.2020 року у справі №904/2357/20).

Мета судового дослідження доказів полягає у з`ясуванні обставин справи, юридичній оцінці встановлених відносин і у встановленні прав і обов`язків (відповідальності) осіб, які є суб`єктами даних відносин. Судове пізнання завжди опосередковане, спрямоване на вивчення юридичних фактів, що мали місце в минулому, з усіх наданих особами, що беруть участь у справі, доказів суд відбирає для подальшого дослідження та обґрунтування мотивів рішення лише ті з них, які мають зв`язок із фактами, що підлягають установленню.

Така правова позиція узгоджується з висновками ВС у складі КГС у постановах від 29.01.2019 у справі №911/916/15, від 29.08.2018 у справі №911/1111/15, від 05.06.2018 у справі №911/915/15 та від 18.04.2018 у справі №911/917/15.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій.

Недоведеність ж обставин, які підтверджували б неможливість виконання боржником рішення суду або які б ускладнювали таке виконання права позивача, є достатньою підставою для відмови у наданні розстрочки його виконання.

Окрім того, боржник залишає поза увагою, що згідно з імперативною нормою ч. 5 ст. 331 Кодексу розстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення.

Згідно із ч. 5 ст. 240 Кодексу датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Боржник запропонував стягувачу графік виконання рішення суду від 19.10.2020року , згідно з яким з 01 квітня 2021 року по 30 серпня 2021року зобов`язується погашати борг рівними частинами у розмірі 10000,00грн. Заяву про розстрочку виконання рішення суду боржник надсилає до суду 01.04.2021р. На дату проведення судового засідання - 19.04.21р. боржник не подав доказів сплати першого платежу на користь стягувача в розмірі 10 000,00грн.

Більше того, заявляючи про можливість виконання рішення суду від 19.10.2020року на умовах запропонованого графіку, боржник одночасно у Заяві про розстрочення виконання рішення суду доводить, що фінансово неспроможний на таке виконання, оскільки кошти потрібні для виплати заробітної плати, сплати податків та зборів, закупівлі посівного матеріалу тощо. Відповідні доводи боржник і підтверджує відповідними доказами, перелік яких судом наведено. Натомість у їх числі немає жодного доказу на підтвердження спроможності підприємства виконати рішення суду від 19.10.2020 року на умовах розстрочення.

Слушними є також аргументи стягувача щодо імперативного змісту ч. 5 ст. 331 Кодексу про допустимий період розстрочення виконання рішення суду - один рік з дня його ухвалення, у даному випадку - це 19.10.2020 року.

Слушними є також аргументи стягувача в частині того, що боржник за видами економічної діяльності (КВЕД) вправі не лише вирощувати зернові культури (крім рису), бобові культури і насіння олійних культур, але й здійснювати інші прибуткові економічні види діяльності.

Посилання боржника на запроваджені обмежувальні протиепідеміологічні заходи постановою КМУ №1236 від 09.12.2020 року суд оцінює критично з наступних підстав.

Режим надзвичайної ситуації, спричинений коронавірусом SARS-CoV-2 (надзвичайною подією), наявність ряду обмежень у здійсненні господарської діяльності, що свідчить про наявність виняткових (особливих) і непереборних обставин, через які істотно ускладнюється виконання господарських зобов`язань.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17.03.2020 р. №530-IX до переліку форс-мажорних обставин, визначених у ст. 14 -1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» було включено карантин.

З огляду на положення ч. 1 ст. 617 ЦК України та ч. 2 ст. 218 ГК України, очевидним є те, що саме по собі включення до переліку форс-мажорних обставин карантину, не свідчить про те, що карантин автоматично звільняє сторону зобов`язання від відповідальності за невиконання її обов`язку. Така сторона повинна довести в кожному випадку наявність причинно-наслідкового зв`язку між карантином та невиконання нею зобов`язань.

Тут важливо розуміти, що обставини невиконання свого зобов`язання повинні бути саме такими, що об`єктивно унеможливлюють вчинення відповідних дій. Зокрема, пряма заборона Уряду або місцевих органів на здійснення певних видів діяльності.

Частиною 1 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні " визначено, що ТПП України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Таким чином, боржник мав всі юридичні можливості подати Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для підтвердження впливу карантину на здійснення підприємством у 2020-поточному 2021році діяльності з вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур та інших прибуткових економічних видів діяльності. Такі ж висновки суд робить відносно доводів боржника про не отримання очікуваного результату урожайності у 2020році через складні кліматичні умови.

На підставі наведених мотивів, суд не знайшов підстав для застосування станом на 19.04.21р. процесуального механізму ч. 3 ст. 331 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 234-235, 331 ГПК України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити боржнику Приватному підприємстві "Сузір`я" у задоволенні заяви від 01.04.2021 року (вх. г/с №02-19/32/21 від 05.04.2021 року) про надання розстрочки виконання рішення Господарського суду Житомирської області від 19.10.2020 року про стягнення з ПП "Сузір`я" на користь ТОВ "Поділляагрозахист": 180000,00грн основного боргу, 47828,57грн пені, 64914,57грн відсотків річних, 4391,15грн судового збору та на примусове виконання якого видано наказ № 906/377/20 від 01.02.2021р.

Ухвала набрала законної сили 19.04.21р. та може бути оскаржена.

Повний текст ухвали складено 21.04.2021 року.

Суддя Машевська О.П.

Друк:

1 - в справу

2,3 - сторонам (рек. з повідомл.)