ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2021м. ДніпроСправа № 904/269/21

За позовом Комунального підприємства "Кривбасводоканал", м. Кривий Ріг дніпропетровської області

до Веселівського житлово-комунального підприємства, с. Веселе Криворізького району Дніпропетровської області

про стягнення заборгованості в сумі 449 897 грн. 56 коп. за договорами про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення від 16.10.2018 № 858, від 16.06.2020 № 506

Суддя Рудь І.А.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство "Кривбасводоканал" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою від 13.01.2021 № 586, в якій просить стягнути з Веселівського житлово-комунального підприємства заборгованість в сумі 449 897 грн. 56 коп., з яких: 434 650 грн. 60 коп. - основний борг, 4 513 грн. 12 коп. - пеня, 4 071 грн. 03 коп. - 3% річних, 6 662 грн. 81 коп. - інфляційні втрати, відповідно до умов договорів про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення від 16.10.2018 № 858, від 16.06.2020 № 506.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов спірних договорів в частині своєчасної оплати наданих позивачем послуг.

У позовній заяві викладене клопотання позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою господарського суду від 25.01.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, яку визнано малозначною та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними в матеріалах справи документами.

28.01.2021 позивач подав до суду заяву про зменшення позовних вимог від 27.01.2021 № 1571, в якій повідомив суд, що після подання позову відповідачем частково сплачений основний борг в сумі 23 000 грн. 00 коп. за послуги, надані позивачем у квітні 2020 (рахунок № 17082/01/398н від 29.04.2020) за договором від 16.10.2018 № 858, у зв`язку із чим просив суд стягнути з Веселівського житлово-комунального підприємства заборгованість в сумі 422 797 грн. 56 коп., з яких: 411 650 грн. 60 коп. - основний борг, 4 513 грн. 12 коп. - пеня, 4 071 грн. 03 коп. - 3% річних, 6 662 грн. 81 коп. - інфляційні втрати.

02.04.2021 на адресу суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву від 29.01.2021 № 10, в якому повідомив суд, що на дату подання відзиву відповідачем частково оплачений основний борг в сумі 29 000 грн. 00 коп. за послуги, надані позивачем у квітні 2020 (рахунок № 17082/01/398н від 29.04.2020) за договором від 16.10.2018 № 858. По суті позовних вимог зазначив, що у позивача не виникло право вимоги боргу з відповідача за послуги, надані у липні 2020 в сумі 67 301 грн. за рахунком від 30.07.2020 № 30303/01/389н, оскільки вказаний рахунок відповідачу вручено не було, про що свідчить відсутність підпису представника Веселівського житлово-комунального підприємства у реєстрі-попередженні по цьому рахунку. Відповідно нарахування позивачем на таку суму вартості послуг пені, 3% річних та інфляційних є безпідставним. Вважає, що позивачем невірно визначені кінцеві дати оплати рахунків, без врахування умов п. 3.2 договору від 16.06.2020 № 506 в редакції протоколу розбіжностей, у зв`язку із чим наданий позивачем розрахунок пені, 3% річних та інфляційних є необґрунтованим та містить арифметичні помилки. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог. До відзиву відповідачем додане клопотання про зменшення розміру пені від 29.01.2021 № 11, в якому просив зменшити розмір пені на 90%. В обґрунтування поданого клопотання відповідач послався на скрутне матеріальне становище підприємства, недостатність коштів на рахунках відповідача для оперативного погашення спірного боргу, не співмірність розміру заявленої до стягнення пені із розміром заданих збитків, оскільки збитки внаслідок дій відповідача у позивача відсутні.

Того ж дня на адресу суду від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження від 29.01.2021 № 12, в обґрунтування якого зазначив, що під час ознайомлення з матеріалами позовної заяви відповідачем виявлені суттєві суперечності, що потребують врегулювання шляхом надання представником КП «Кривбасводоканал» додаткових пояснень під час розгляду судом справи за правилами загального позовного провадження по їх суті.

16.02.2021 на адресу суду надійшла відповідь позивача на відзив від 10.02.2021 № 2364, в якій на спростування заперечень відповідача зазначив, що у реєстрі-попередженні про вручення рахунку за липень 2020 №30303/01/398н від 30.07.2020 зазначена дата вручення: 10.08.2020, стоїть печатка Веселівського ЖКП, підпису немає випадково, що вказує на неуважність посадової особи відповідача, яка поставила печатку юридичної особи, вказала дату отримання рахунку, але не поставила свій підпис. 10.08.2020, в цей же день, представниками Служби технічної Інспекції КП «Кривбасводоканал» та начальником Веселівського ЖКП Литвиненко М.Ф. підписаний акт звірки взаєморозрахунків від 10.08.2020, що свідчить про вручення рахунку за липень 2020року саме 10.08.2020. На підтвердження існуючої заборгованості відповідача перед позивачем у двосторонньому порядку є підписані акти звірки взаєморозрахунків за договором № 858від 16.10.2018 та договором № 506 від 16.06.2020 станом на 01.08.2020, станом на 01.09.2020. станом на 01.10.2020, станом на 01.11.2020, серед яких підтверджено відповідачем наявність суми боргу за липень 2020 у розмірі 67 301,40грн, згідно з рахунком за липень 2020 № 30303/01/398н від 30.07.2020 на суму 67 301,40грн. Вказує, що оскільки відповідачем порушені строки оплати наданих послуг за спірними договорами, позивачем правомірно та вірно нараховані пеня, 3% річних та інфляційні. Крім того, заперечує проти задоволення клопотання відповідача про зменшення пені та вказує, що на підтвердження явної неспівмірності неустойки наслідкам порушення зобов`язання, відповідач мав надати належні докази, зокрема, що покладений розмір збитків кредитора, які могли виникнути внаслідок порушення зобов`язання, значно вище основного невиконаного зобов`язання.

Того ж дня на адресу суду надійшла заява позивача про зменшення позовних вимог від 10.02.2021 № 2363, в якій повідомив суд, що після подання позову відповідачем частково сплачений основний борг в сумі 29 000 грн. 00 коп. за послуги, надані позивачем у квітні 2020 (рахунок № 17082/01/398н від 29.04.2020) за договором від 16.10.2018 № 858, тобто борг за послуги, надані у квітні 2020 повністю сплачений відповідачем. Також позивачем надано уточнений розрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат, у зв`язку із чим просить суд стягнути з Веселівського житлово-комунального підприємства заборгованість в сумі 420 673 грн. 30 коп., з яких: 405 650 грн. 60 коп. - основний борг, 4 358 грн. 15 коп. - пеня, 4 004 грн. 63 коп. - 3% річних, 6 659 грн. 92 коп. - інфляційні втрати.

Також 16.02.2021 до суду надійшла заява позивача про повернення сплаченого судового збору від 10.02.2021 № 2365, в якій із посиланням на норми п. 1 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» та зменшення суми позову, просив суд повернути з Державного бюджету України судовий збір в сумі 438 грн. 36 коп., сплачений відповідно до платіжного доручення від 12.01.2021 № 5082

23.02.2021 на адресу суду надійшли заперечення відповідача на відповідь на відзив від 19.02.2021 № 16, в яких зазначив, що подані позивачем заяви про зменшення позовних вимог та відповідь на відзив підписані не уповноваженим представником КП «Кривбасводоканал», обставини, викладені в заяві не відповідають дійсним обставинам взаємовідносин між сторонами, розмір заявлених вимог не є остаточно доведеним, суми пені та 3% річних є неправомірно завищеними. Стверджує, що факт підписання акту звірки не може ототожнюватися з фактом пред`явлення рахунку; розрахунок інфляційних втрат виконаний позивачем із нарахуванням інфляційної складової не в середньому на місяць, за окремими датами, що є неправомірним. Надав докази часткової оплати основного боргу в сумі 21 000 грн. 00 коп. за послуги, надані позивачем у травні 2020 (рахунок № 20821/01/398н від 27.05.2020) за договором від 16.10.2018 № 858. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

01.04.2021 позивачем до суду подана заява про зменшення позовних вимог від 26.03.2021 № 4709, в якій повідомив суд, що після подання позову відповідачем частково сплачений основний борг у загальній сумі 92 441 грн. 20 коп., з яких 29 000 грн. 00 коп. за послуги, надані позивачем у квітні 2020 (рахунок № 17082/01/398н від 29.04.2020) за договором від 16.10.2018 № 858; 63 441 грн. 20 коп.- за послуги, надані позивачем у травні 2020 (рахунок № 20821/01/398н від 27.05.2020) за договором від 16.10.2018 № 858, у зв`язку із чим просить суд стягнути з Веселівського житлово-комунального підприємства заборгованість в сумі 357 232 грн. 10 коп., з яких: 342 209 грн. 40 коп. - основний борг, 4 358 грн. 15 коп. - пеня, 4 004 грн. 63 коп. - 3% річних, 6 659 грн. 92 коп. - інфляційні втрати.

09.04.2021 на адресу суду надійшло клопотання відповідача від 08.04.2021 № 42, в якому просив суд долучити до матеріалів справи докази сплати основного боргу у загальній сумі 27 067 грн. 20 коп., за послуги, надані позивачем у травні 2020 (рахунок № 20821/01/398н від 27.05.2020) за договором від 16.10.2018 № 858.

Господарський суд, розглянувши клопотання відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження від 29.01.2021 № 12, не вбачає підстав для його задоволення, з огляду на таке.

Згідно із ст. 12 Господарського процесуального кодексу України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції господарського суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

За приписами ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу малозначними справами є:

1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За критерієм ціни позову цю справу слід віднести до справ ціна позову в яких не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (загальний розмір вимог складає 449 897 грн. 56 коп.).

Статтею 247 Господарського процесуального кодексу України визначено, що при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Господарський суд зазначає, що при прийнятті позовної заяви до розгляду, судом враховане клопотання позивача та з огляду на ціну позову, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та незначну складність справи, рівень суспільного інтересу, обсяг та характер доказів у справі, кількість учасників справи, визнано справу малозначною та такою, що підлягає одноособовому розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними у справі матеріалами.

Посилання відповідача на необхідність з`ясування всіх обставин справи та надання позивачем додаткових пояснень, не може слугувати підставою для переходу до загального провадження, оскільки не впливає на повноту та всебічність встановлення обставин у цій справі. Дослідження доказів у справі та встановлення усіх обставин справи є обов`язком суду під час розгляду будь-якої справи.

З матеріалів справи не вбачається особлива складність цієї справи. Під час спрощеного провадження сторони матимуть можливість висловити свою думку, навести свої доводи та міркування щодо обставин справи. А суд матиме можливість і зобов`язаний надати оцінку таким доводам та документам, що є в справі.

Таким чином, ця справа відноситься до малозначних справ, а характер спірних правовідносин та предмет доказування у цій справі не вимагають розгляду справи у загальному провадженні.

Пунктом 1 ч. 4 ст. 250 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що якщо відповідач в установлений судом строк подасть заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд залежно від обґрунтованості заперечень відповідача може постановити ухвалу про залишення заяви відповідача без задоволення.

Враховуючи викладене, клопотання Веселівського житлово-комунального підприємства про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження слід залишити без задоволення.

Водночас, господарський суд не приймає до розгляду подану позивачем заяву про зменшення позовних вимог від 26.03.2021 № 4709, з огляду на таке.

За приписами ч. 3 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

В ухвалі про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 25.01.2021 у даній справі, судом роз`яснено сторонам, що процесуальні дії можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

З урахуванням вищевикладеного, останнім днем строку для збільшення або зменшення розміру позовних вимог позивачем є 24.02.2021.

Отже, заява про зменшення позовних вимог від 26.03.2021 № 4709 подана позивачем із порушенням встановленого законом строку.

Водночас, позивач не звертався до суду із клопотанням про поновлення такого строку в порядку ст. 119 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 9 ст. 81, ч. 9 ст. 165 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Згідно зі ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Також судом враховано, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

У пункті 3 постанови № 11 від 17.10.2014 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення" визначено, що розумним, зокрема вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс Проти Греції" від 05.02.2004).

При цьому, згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо тлумачення положення "розумний строк" вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ. Критеріями оцінки розумності строку є, зокрема складність справи та поведінка заявників.

З огляду на викладене, з метою дотримання принципів господарського судочинства, суд розглянув справу в межах розумного строку.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

16.10.2018 між Комунальним підприємством "Кривбасводоканал" (виробник) та Веселівським житлово-комунальним підприємством (споживач) укладено договір про надання послуг з централізованого водопостачання № 858 (надалі договір-1), відповідно до п. 1.1. якого, виробник зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого водопостачання, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором.

Пунктом 1.2 договору-1 передбачено, що загальний обсяг послуг з централізованого водопостачання орієнтовно складає 260 000 м3/рік.

Водопровідне підключення: Д=200 мм до водогону «Основний» 1,2 нитка Д=1000мм (пункт 1.2.1. договору-1).

Договірний обсяг централізованого постачання може бути змінений за письмовою заявкою споживача. Заявка повинна бути надіслана на адресу виробника та отримана останнім не пізніше, ніж за один місяць до початку кварталу. У випадку, якщо виробник має технічну можливість виконати таку заявку, зміни оформлюються додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною цього договору (пункт 1.3 договору-1).

Згідно пункту 1.4 договору-1 Характеристика встановлених засобів обліку води:

1) лічильник Gross, завод.номер 67, місце встановлення: Д=200 мм до водогону «Основний» 1,2 нитка Д=1000мм.

Відповідно до пункту 2.1 договору-1 тарифи на централізоване водопостачання 2,22 грн. за 1 куб.м. (без ПДВ)

За змістом п. 2.2. договору-1 у випадку зміни тарифів, оплата послуг споживачем здійснюється по новим тарифам без зміни інших умов договору. Зміна тарифів відбувається з моменту набуття чинності відповідної постанови компетентного органу, яким є Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та житлово-комунальних послуг. Споживач здійснює оплату за надані послуги по новим тарифам без додаткового узгодження.

Відповідно до п. 3.1. договору-1 розрахунковим періодом є календарний місяць. Застосовується щомісячна оплата послуг. За згодою сторін можливе застосування авансової форми розрахунків: авансовий платіж вноситься споживачем згідно виставленого виконавцем рахунку по мірі фінансування.

За умовами п. 3.2. договору-1 оплата виставлених виробником рахунків здійснюється споживачем протягом 3 (трьох) календарних днів з моменту його (рахунку) пред`явлення.

Згідно з п. 3.4 договору-1 визначення обсягу спожитих послуг з централізованого водопостачання здійснюється на підставі даних засобів обліку води, встановлених споживачем у відповідності до виданих виробником технічних умов, що є невід`ємною частиною договору та оформлюється актом про приймання-передавання послуг. За умови погодження з виконавцем можливе встановлення декількох засобів обліку в точках розбору послуг з централізованого водопостачання.

Пунктом 5.3 договору-1 встановлено, що за несвоєчасну оплату виставлених виробником рахунків у термін, визначений п. 3.1, 3.2 цього договору, споживач зобов`язаний сплатити виробникові пеню в розмірі 0,1відсотка від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, до моменту фактичної оплати, але не більше подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла в період, за який стягується пені.

Відповідно до п. 8.1 договору-1, в редакції додаткової угоди від 20.12.2019 № 1, цей договір набирає чинності з моменту підписання і діє в частині надання послуг з водопостачання до 29.02.2020, а в частині здійснення розрахунків за надані послуги до повного погашення заборгованості. На підставі ст. 631 ЦК України сторони встановили, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладання.

За умовами п. 9.5. договору -1 споживач для підписання акту про кількість отриманих послуг направляє свого представника у відділ по роботі з юридичними особами служби технічної інспекції не пізніше 01 числа кожного місяця, наступного за звітним. Якщо представник споживача не прибув у встановлений термін, або відмовився від підписання акту, виробник на підставі даних технічних засобів обліку води, або нормативів (норм) водопостачання в односторонньому порядку складає акт, який вважається узгодженим споживачем та є підставою для здійснення нарахувань та подальшої оплати останнім, один примірник акту в триденний строк направляється на адресу споживача.

Позивач стверджує, що на виконання умов договору-1 у період з квітня по червень 2020 надавав відповідачу послуги з централізованого водопостачання, що підтверджується двосторонніми актами приймання-передачі послуг з централізованого постачання холодної води за договором № 858 від 16.10.2018 (а.с. 29-31).

Як зазначає позивач, відповідно до умов договору-1 за період з 01.04.2020 по 30.06.2020 виписані відповідачу рахунки за послуги з централізованого водопостачання на загальну суму 141 242,40грн., які вручені представнику відповідача під підпис, що підтверджується реєстрами-попередженнями (а.с. 37-39, 45):

- № 17082/01/398н від 29.04.2020 на суму 39 234,00 грн. (вручений 29.04.2020),

- № 20821/01/398н від 27.05.2020 на суму 40 441,20грн. (вручений 10.06.2020),

- № 23598/01/398н від 23.06.2020 на суму 61 567,20грн. (вручений 11.07.2020).

Позивач стверджує, що після його звернення із даним позовом до суду відповідачем частково оплачена заборгованість за надані послуги у сумі 92 444 грн. 20 коп., з яких повністю оплачені рахунки № 17082/01/398н від 29.04.2020, № 20821/01/398н від 27.05.2020, не сплаченою залишилася сума 48 798 грн. 20 коп. за рахунком № 23598/01/398н від 23.06.2020.

Крім того, відповідачем додатково надані докази часткової оплати вартості послуг за рахунком № 23598/01/398н від 23.06.2020 на суму 27 067 грн. 20 коп. Таким чином, заборгованість за вказаним рахунком становить 21 731 грн. 00 коп.

Із посиланням на приписи ст. 625 Цивільного кодексу України за порушення строків оплати вартості послуг, наданих за договором-1, позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 3% річних в сумі 2 132 грн. 32 коп. за загальний період з 06.05.2020 по 05.01.2021 та інфляційні втрати в сумі 3 062 грн. 78 коп. за вказаний період.

Доказів оплати відповідачем решти спірної заборгованості за договором-1 сторонами до матеріалів справи не надано.

16.06.2020 між Комунальним підприємством "Кривбасводоканал" (виконавець) та Веселівським житлово-комунальним підприємством (споживач) укладено договір про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення № 506 (надалі договір-2), відповідно до п. 1.1. якого, виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого водопостачання, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором.

Пунктом 1.2 договору-2 передбачено, що орієнтовний обсяг послуг з централізованого водопостачання складає 260 000 м3/рік, орієнтовний обсяг послуг з централізованого водовідведення складає 0 м3/рік.

Об`єкти користування водопостачання розташовані за адресою: 2Д=200 мм від І-ІІ ниток основного водоводу Д= 1200мм та засувок 2Д= 300 мм в точці підключень до межі розподілу ( п. 1.2.1. договору-2).

Договірний обсяг централізованого водопостачання та водовідведення може бути змінений за письмовою заявкою споживача. Заявка повинна бути надіслана на адресу виробника та отримана останнім не пізніше, ніж за один місяць до початку кварталу. У випадку, якщо виробник має технічну можливість виконати таку заявку, зміни оформлюються додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною цього договору (пункт 1.3 договору-2).

Згідно пункту 1.4 договору-2 Характеристика встановлених засобів обліку води:

1) лічильник Gross, завод.номер 67, місце встановлення: 2Д=200 мм від І-ІІ ниток основного водоводу Д= 1200мм та засувок 2Д= 300 мм в точці підключень до межі розподілу.

Відповідно до п. 2.1 договору-2 тарифи на послуги централізованого водопостачання та водовідведення на день підписання договору затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг № 283 від 04.02.2020 Про встановлення тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення КП Кривбасводоканал, тарифи становлять з 05.02.2020: на централізоване водопостачання - 5,03грн. за 1 м3/рік (без ПДВ).

За змістом п. 2.2. договору-2 у випадку зміни тарифів, оплата послуг споживачем здійснюється по новим тарифам без зміни інших умов договору. Зміна тарифів відбувається з моменту набуття чинності відповідної постанови компетентного органу, яким є Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та житлово-комунальних послуг. Споживач здійснює оплату за надані послуги по новим тарифам без додаткового узгодження.

Відповідно до п. 3.1. договору-2 розрахунковим періодом є календарний місяць. Застосовується щомісячна оплата послуг. За згодою сторін можливе застосування авансової форми розрахунків: авансовий платіж вноситься споживачем згідно виставленого виконавцем рахунку по мірі фінансування.

За умовами п. 3.2. договору-2 в редакції протоколу розбіжностей від 19.06.2020 оплата виставлених виробником рахунків здійснюється споживачем протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту його (рахунку) пред`явлення.

Згідно з п. 3.4 договору-2 визначення обсягу спожитих послуг з централізованого водопостачання здійснюється на підставі даних засобів обліку води, встановлених споживачем у відповідності до виданих виробником технічних умов, що є невід`ємною частиною договору та оформлюється актом про приймання-передавання послуг. За умови погодження з виконавцем можливе встановлення декількох засобів обліку в точках розбору послуг з централізованого водопостачання.

Відповідно до п. 6.3. договору-2, за несвоєчасну оплату виставлених виконавцем рахунків у термін, визначений у п. 3.2. цього договору, споживач зобов`язаний сплатити виконавцеві пеню в розмірі 0,1% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення до моменту фактичної оплати, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який стягується пеня.

За умовами п. 10.5 договору-2 споживач для підписання акту про кількість отриманих послуг та отримання рахунку авансового платежу направляє свого представника у відділ по роботі з юридичними особами служби технічної інспекції не пізніше 26 числа розрахункового місяця. Якщо представник споживача не прибув у встановлений термін, або відмовився від підписання акту, виконавець на підставі даних технічних засобів обліку води, або нормативів (норм) водопостачання в односторонньому порядку складає акт, який вважається узгодженим споживачем та є підставою для здійснення нарахувань та подальшої оплати останнім, один примірник акту в триденний строк направляється на адресу споживача.

Пунктом 9.1 договору-2 передбачено, що цей договір набирає чинності з 01.03.2020 і діє в частині надання послуг з водопостачання до 31.12.2020, а в частині здійснення розрахунків за надані послуги - до повного погашення заборгованості.

Сторони погодили, що умови цього договору розповсюджуються на правовідносини, що виникли до його укладання, в порядку ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України (п. 9.2 договору-2).

Позивач стверджує, що на виконання умов договору-2 у період з липня по листопад 2020 надавав відповідачу послуги з централізованого водопостачання, що підтверджується двосторонніми актами приймання-передачі послуг з централізованого постачання холодної води за договором № 506 від 16.06.2020 (а.с. 32-36).

Як зазначає позивач, відповідно до умов договору-2 за період з 01.07.2020 по 30.11.2020 виписані відповідачу рахунки за послуги з централізованого водопостачання на загальну суму 303 642,20грн., які вручені представнику відповідача під підпис, що підтверджується реєстрами-попередженнями (а.с. 40-44, 46-47):

- № 30303/01/398н від 30.07.2020 на суму 67 301,40 грн. (дата вручення 10.08.2020 не засвідчена підписом представника відповідача),

- № 34544/01/398н від 27.08.2020 на суму 79 071,60грн. (вручений 15.10.2020),

- № 39154/01/398н від 29.09.2020 на суму 73 639,20грн. (вручений 15.10.2020),

- № 43598/01/398н від 26.10.2020 на суму 65 334,06грн. (вручений 26.11.2020),

- № 48441/01/398н від 26.11.2020 на суму 40 441,20грн. (вручений 26.11.2020).

В порядку досудового врегулювання спору позивач звертався до відповідача із вимогою про сплату заборгованості за послуги з централізованого водопостачання від 07.10.2020 № 9221 (а.с. 54, 55), яка отримана відповідачем, але залишена без відповіді та задоволення.

Із посиланням на п. 6.3 договору позивач нарахував додатково до суми основного боргу та просить стягнути з відповідача пеню в сумі 4 358 грн. 15 коп. за загальний період з 23.10.2020 по 05.01.2021.

Відповідно до норм ст. 625 Цивільного кодексу України за порушення строків оплати вартості послуг, наданих за договором-2, позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 3% річних в сумі 1 872 грн. 21 коп. за загальний період з 18.08.2020 по 05.01.2021 та інфляційні втрати в сумі 3 597 грн. 14 коп. за вказаний період.

Доказів оплати відповідачем спірної заборгованості за договором-2 сторонами до матеріалів справи не надано.

Предметом доказування по справі є обставини укладання договорів, факт надання послуг, строк оплати послуг, наявність часткової оплати послуг, наявність прострочення оплати послуг, строк дії договорів.

Для правильного вирішення цього спору необхідно встановити, які саме правовідносини склались між сторонами (чи були послуги за квітень-червень 2020 надані позивачем саме на виконання умов договору № 858 від 16.10.2018), які взаємні права та обов`язки виникли між сторонами (у якому обсязі відповідачу були надані послуги; в які строки і якому розмірі надані послуги мали бути оплачені), чи мало місце порушення будь-яких зобов`язань (чи був оплачені відповідачем отримані послуги у повному розмірі), які саме зобов`язання порушені боржником, яке право чи інтерес кредитора порушено, які наслідки порушення зобов`язань боржником (чи наявні підстави для зменшення нарахованої пені).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі договорів про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення від 16.10.2018 № 858, від 16.06.2020 № 506, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, договір про надання послуг з централізованого водопостачання № 858 від 16.10.2018 припинив свою дію 29.02.2020, у зв`язку із закінченням строку, на який він укладався, відповідно до умов додаткової угоди від 20.12.2019 № 1, якою, зокрема, сторони виключили п. 8.2 договору-1 про автоматичну пролонгацію договору.

Таким чином, з 01.03.2020 послуги з водопостачання надавалися відповідачу на підставі договору про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення № 506 від 16.06.2020, у п. п. 9.1, 9.2 якого сторони узгодили, цей договір набирає чинності з 01.03.2020 та його умови розповсюджуються на правовідносини, що виникли до його укладання, в порядку ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України.

Господарський суд зазначає, що за приписами ст. 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За нормами ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Отже, з урахуванням вищевикладеного та умов п. 3.2. договору-2 в редакції протоколу розбіжностей від 19.06.2020, строк оплати за рахунками, виставленими позивачем у спірному періоді, є таким, що настав:

- за рахунком № 17082/01/398н від 29.04.2020 на суму 39 234,00 грн., який вручений відповідачу 29.04.2020 07.05.2020;

- за рахунком № 20821/01/398н від 27.05.2020 на суму 40 441,20грн.. який вручений відповідачу 10.06.2020 17.06.2020;

- за рахунком № 23598/01/398н від 23.06.2020 на суму 61 567,20грн., який вручений відповідачу 11.07.2020 18.07.2020;

- за рахунком № 34544/01/398н від 27.08.2020 на суму 79 071,60грн., який вручений відповідачу 15.10.2020 22.10.2020;

- за рахунком № 39154/01/398н від 29.09.2020 на суму 73 639,20грн., який вручений відповідачу 15.10.2020 22.10.2020;

- за рахунком № 43598/01/398н від 26.10.2020 на суму 65 334,06грн., який вручений відповідачу 26.11.2020 03.12.2020;

- за рахунком № 48441/01/398н від 26.11.2020 на суму 40 441,20грн., який вручений відповідачу 26.11.2020 03.12.2020.

Щодо заборгованості за рахунком № 30303/01/398н від 30.07.2020 на суму 67 301,40 грн., дата вручення якого (10.08.2020) не засвідчена підписом представника відповідача, суд зазначає таке.

Як вбачається з реєстру-попередження щодо вручення вказаного рахунку він містить печатку Веселівського ЖКП, дату отримання (10.08.2020), але не містить підпису представника Веселівського ЖКП (а.с. 46).

10.08.2020 в цей же день, представниками КП «Кривбасводоканал» та начальником Веселівського ЖКП Литвиненко М.Ф. підписаний акт звірки взаєморозрахунків від 10.08.2020, що свідчить про отримання останнім рахунку за липень 2020 саме 10.08.2020 та визнання відповідачем заборгованості у вказаній сумі (а.с. 50).

Разом з тим, на підтвердження надання відповідачу послуг у липні 2020 на суму 67 301,40 грн. позивачем до суду надані акт приймання-передачі послуг з централізованого постачання від 30.07.2020, підписаний з боку відповідача без заперечень та зауважень (а.с. 32), акти звірки взаєморозрахунків від 16.10.2020, 26.11.2020 (а.с. 51-53), які підписані з боку відповідача начальником Веселівського ЖКП Литвиненко М.Ф. та не містять розбіжностей у сумах заборгованості, докази звернення до відповідача із вимогою про сплату заборгованості станом на 07.10.2020 тощо.

При цьому матеріали справи не містять письмових звернень відповідача до позивача із запереченнями щодо ненастання строку оплати вартості отриманих у липні 2020 послуг на суму 67 301,40 грн., неотримання рахунку на оплату тощо. Докази протилежного відповідачем до матеріалів справи не надані.

Таким чином, судом достеменно встановлено і відповідачем не спростовано факт отримання ним у липні 2020 послуг на суму 67 301,40 грн., обов`язок щомісячної оплати яких договір-2 покладає на відповідача незалежно від підписання/непідписання сторонами акта надання послуг.

Згідно зі ст.ст. 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

З урахуванням вищевикладеного, надані позивачем докази на підтвердження заборгованості відповідача за рахунком № 30303/01/398н від 30.07.2020 на суму 67 301,40 грн, є більш вірогідними, ніж докази надані відповідачем.

Отже, господарський суд погоджується із позивачем, що відсутність підпису у вказаному реєстрі-попередженні вказує на неуважність посадової особи відповідача, яка поставила печатку юридичної особи, вказала дату отримання рахунку, але не поставила свій підпис.

Таким чином, строк оплати за рахунком № 30303/01/398н від 30.07.2020 на суму 67 301,40 грн є таким, що настав 17.08.2020.

З урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 10.02.2021 № 2363 заборгованість відповідача зі сплати наданих послуг у спірному періоді складає 405 650 грн. 60 коп.

Водночас, під час судового розгляду справи сторонами надані докази на підтвердження оплати відповідачем вартості наданих послуг у загальній сумі 90 508 грн. 40 коп. після звернення позивача із даним позовом до суду, тому грошові зобов`язання відповідача у вказаній сумі в силу положень ст. 202 Господарського кодексу України, на час розгляду справи судом є припиненими Таким чином, між сторонами відсутній предмет спору щодо стягнення цих грошових коштів і провадження у справі в цій частині підлягає закриттю, згідно приписів п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

За встановлених обставин, основна заборгованість відповідача станом на дату прийняття рішення у справі становить 315 142 грн. 20 коп. та підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі.

Статтею 610 Цивільного кодексу України унормовано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

За приписами ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 Господарському кодексі України).

Згідно із ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

За приписами ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або iнше майно, якi боржник повинен передати кредиторовi у разi порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у вiдсотках вiд суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Перевіркою виконаного позивачем уточненого розрахунку пені, доданого до заяви про зменшення позовних вимог від 10.02.2021 № 2363, порушень чинного законодавства та умов договору судом не встановлено.

Згідно положень ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіркою виконаного позивачем уточненого розрахунку 3% річних, доданого до заяви про зменшення позовних вимог від 10.02.2021 № 2363, судом встановлено, що з урахуванням визначених судом строків оплати рахунків, виставлених позивачем у вказаному періоді та граничних строків вказаного нарахування, визначених позивачем, до стягнення з відповідача підлягають 3% річних у загальному розмірі 3 982 грн. 81 коп. В решті позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Разом з тим, судом встановлено, що розмір інфляційних нарахувань за розрахунком суду за загальний період з травня по грудень 2020, з урахуванням рекомендацій, викладених у листі Верховного Суду від 03.04.1997 № 62-97р, є більшим, ніж заявлено позивачем. Разом з тим, суд позбавлений права збільшувати розмір позовних вимог. Пред`явлення вимог в меншому розмірі є правом позивача. Враховуючи викладене, суд розглядає вимоги про стягнення інфляційних втрат у заявленому позивачем розмірі та приходить до висновку про стягнення з відповідача інфляційних в сумі 6 659 грн. 92 коп.

Заперечення відповідача щодо відсутності у представника позивача Мамалиги З.І. повноважень здійснювати представництво КП «Кривбасводоканал» у суді, судом відхиляються, оскільки спростовуються наявною у справі копією довіреності від 04.01.2021 № 5 (а.с. 73). Крім того, господарський суд звертає увагу відповідача, що справа визнана судом малозначною, а тому представляти інтереси позивача у суді, відповідно до приписів ч. 2 ст. 58 Господарського процесуального кодексу України, може не тільки адвокат.

Згідно із ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із положеннями ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судових рішеннях у справі, питання вичерпності висновків судів, суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

За встановлених обставин, відповідач неналежним чином виконав свої, визначені договором, майново-господарські зобов`язання перед позивачем з оплати наданих позивачем послуг, чим порушив умови укладеного із позивачем договору-2 та вищевказані приписи чинного законодавства, тому позовні вимоги позивача про примусове стягнення з відповідача 315 142 грн. 20 коп. основного боргу, 4 358 грн. 15 коп. пені, 3 982 грн. 81 коп. 3% річних, 6 659 грн. 92 коп. інфляційних втрат. В частині позовних вимог про стягнення основного боргу в сумі 90 508 грн. 40 коп. провадження підлягає закриттю за відсутністю предмету спору. В решті позовних вимог слід відмовити.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру пені від 29.01.2021 № 11 господарський суд зазначає таке.

Згідно до ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України, у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною 3 ст. 551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню з відповідача, суд оцінює, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини неналежного виконання або невиконання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Отже, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Аналогічний висновок щодо можливості зменшення розміру заявленої до стягнення пені, що є правом суду, яке реалізується ним на власний розсуд, викладений також у постановах Верховного Суду від 04.05.2018 у справі № 917/1068/17, від 22.01.2019 у справі № 908/868/18, від 13.05.2019 у справі № 904/4071/18, від 22.04.2019 у справі № 925/1549/17, від 30.05.2019 у справі № 916/2268/18, від 04.06.2019 у справі № 904/3551/18.

В обґрунтування поданого клопотання відповідач посилається на скрутне матеріальне становище підприємства, недостатність коштів на рахунках відповідача для оперативного погашення спірного боргу, неспівмірність розміру заявленої до стягнення пені із розміром заданих збитків, оскільки збитки внаслідок дій відповідача у позивача відсутні. На підтвердження поданого клопотання відповідачем до матеріалів справи надані копія довідки Новопільської сільської ради криворізького району від 27.01.2021 № 284/7/02-29, копія довідки про склад дебіторської та кредиторської заборгованості станом на 01.01.2021 від 27.01.2021 № 8, копії фінансової звітності за 2021 рік, копії виписок з банківських рахунків станом на 26- 28.01.2021.

Надаючи оцінку поданим відповідачем доказам на підтвердження клопотання, господарський суд констатує, що відповідачем не надано належних доказів в обґрунтування вимоги про зменшення пені, які б свідчили про винятковість таких обставин, а твердження про те, що позивачем не понесені витрати внаслідок прострочення відповідача, застосування до відповідача штрафних санкцій у розмірі, заявленому позивачем, не відповідає критеріям розумності та справедливості, розмір пені є надмірно високим тощо, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача в порівнянні зі спірною сумою основного боргу, господарський суд доходить висновку, що у даній справі відсутні істотні обставини, які б свідчили про існування підстав для зменшення розміру пені, виходячи з обставин винятковості, а тому вважає клопотання відповідача таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача зі сплати судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Розглянувши заяву позивача про повернення судового збору від 10.02.2021 № 2365, господарський суд зазначає таке.

Так, при зверненні із даним позовом до суду позивачем сплачений судовий збір у розмірі 6 748 грн. 46 коп., що підтверджується платіжним дорученням від 12.01.2021 № 5082.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог.

Враховуючи подані позивачем заяви про зменшення позовних вимог від 27.01.2021 № 1571, від 10.02.2021 № 2363, поверненню з Державного бюджету України на користь позивача підлягає судовий збір в сумі 438 грн. 36 коп., сплачений відповідно до платіжного доручення від 12.01.2021 № 5082.

Водночас, оскільки провадження у справі в частині стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги у розмірі 90 508 грн. 40 коп. судом закрито, за приписами п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України „Про судовий збір, судовий забір в сумі 1 357 грн. 62 коп. підлягає поверненню позивачу за ухвалою суду, у разі подання відповідного клопотання.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, п. 2 ч. 1 ст. 231, ст. ст. 232, 233, 236-238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Закрити провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 90 508 грн. 40 коп.

В іншій частині позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Веселівського житлово-комунального підприємства (53080, Дніпропетровська область, Криворізький район, с. веселе, вул. Центральна, буд. 1, ) на користь Комунального підприємства "Кривбасводоканал" (50027, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Єсеніна, буд. 6а, ) 315 142 грн. 20 коп. (триста п`ятнадцять тисяч сто сорок дві грн. 20 коп.) основного боргу, 4 358 грн. 15 коп. (чотири тисячі триста п`ятдесят вісім грн.. 15 коп.) пені, 3 982 грн. 81 коп. (три тисячі дев`ятсот вісімдесят дві грн. 81 коп.) 3% річних, 6 659 грн. 92 коп. (шість тисяч шістсот п`ятдесят дев`ять грн. 92 коп.) інфляційних втрат, 4 952 грн. 15 коп. (чотири тисячі дев`ятсот п`ятдесят дві грн. 15 коп.) витрат зі сплати судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Повернути Комунальному підприємству "Кривбасводоканал" (50027, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Єсеніна, буд. 6а, ) з Державного бюджету України судовий збір в сумі 438 грн. 36 коп. (чотириста тридцять вісім грн.. 36 коп.), сплачений відповідно до платіжного доручення від 12.01.2021 № 5082, яке наявне в матеріалах справи № 904/269/21.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Повне рішення складено 21.04.2021

Суддя І.А. Рудь