РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2021 м. КиївСправа № 904/6838/20

За позовом: КРИВОРІЗЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ;

до: товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСПЕРИМЕНТАЛЬНИЙ НАУКОВО-ВИРОБНИЧИЙ ЦЕНТР "ФОБОС";

про: стягнення 327.035,86 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники: без виклику сторін.

С У Т Ь С П О Р У:

КРИВОРІЗЬКА МІСЬКА РАДА (далі - позивач) звернулася до господарського суду Дніпропетровської області із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСПЕРИМЕНТАЛЬНИЙ НАУКОВО-ВИРОБНИЧИЙ ЦЕНТР "ФОБОС" (далі - відповідач) про стягнення 327.035,86 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено грошове зобов`язання за укладеним між сторонами спору договором оренди земельної ділянки від 07.03.2017 № 2017087, що призвело до звернення позивача до господарського суду з вимогами про стягнення з відповідача 327.035,86 грн., з яких: 278.511,36 грн. - заборгованість з орендної плати та 48.524,50 грн. - пеня.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 18.12.2020 № 904/6838/20 вказану позовну заяву передано на розгляд до господарського суду м. Києва з підстав місцезнаходження відповідача у м. Києві.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.02.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 904/6838/20 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, оскільки вказана справа є справою незначної складності та визнана судом малозначною.

Ухвала про відкриття провадження у даній справі надсилалися судом відповідачеві на адресу його місцезнаходження, яка відповідає відомостям, внесеним до єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідач відзиву на позов, в порядку передбаченого ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, суду не надав, а тому відповідно до положень частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши наявні у матеріалах даної справи докази, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між позивачем, як орендодавцем та відповідачем, як орендарем, укладено договір оренди земельної ділянки від 07.03.2017 № 2017087 (далі - Договір), відповідно до предмету якого позивач на підставі рішення міської ради від 26.10.2016 № 1050 надає, а відповідач приймає в строкове платне користування земельну ділянку житлової та громадської забудови - за цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (код 03.07) для розміщення автомобільної газонакопичувальної компресорної станції, яка знаходиться на вул. Сергія Колачевського, 3ф у Тернівському районі м. Кривого Рогу. В оренду передається земельна ділянка площею 0,3588га. (пп. 1, 2 Договору).

Пунктом 10 Договору, зокрема, визначено, що орендна плата вноситься щомісячно протягом 30 календарних днів наступних за останнім календарним днем звітного місяця Строки платежу не є сталими і можуть змінюватися відповідно до вимог чинного законодавства.

Положеннями пункту 12 Договору передбачено, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня, яка нараховується на суму боргу по орендній платі за земельну ділянку (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності) із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки НБУ, діючої на день виникнення такого боргу по орендній платі або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті, включаючи день такого погашення.

Приписами статей 11, 509 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Положеннями частини 1 статті 124 Земельного кодексу України визначено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Частиною 2 статті 4 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, є сільські, селищні, міські ради в межах повноважень, визначених законом.

Приймаючи до уваги порушення відповідачем грошового зобов`язання за Договором зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою в період з 01.01.2018 по 30.09.2020, позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача заборгованості за вказаний період в сумі 278.511,36 грн.

Враховуючи, що у правовідносинах сторін даного спору має місце допущене з боку відповідача порушення грошового зобов`язання за Договором, позивачем заявлена вимога про застосування до відповідача господарської санкції у вигляді пені в сумі 48.524,50 грн.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з урахуванням такого.

Приписами частини 1 статті 93 Земельного кодексу України встановлено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Суд відзначає, будь-яких доказів щодо погашення відповідачем суми заборгованості з орендної плати за користування земельною ділянкою в період з 01.01.2018 по 30.09.2020 в сумі 278.511,36 грн. сторонами спору до суду не подано.

Таким чином, факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином доведено, документально підтверджено і, в той же час, відповідачем не спростовано, відтак позовна вимога про стягнення з відповідача основної заборгованості з орендної плати за користування земельною ділянкою в період з 01.01.2018 по 30.09.2020 в сумі 278.511,36 грн. є обґрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню повністю.

Вирішуючи спір в частині стягнення з відповідача неустойки у вигляді пені суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

У відповідності ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Виходячи з наведених вище норм права, перебіг періоду прострочення відповідачем грошового зобов`язання за Договором починається з першого дня, за терміном, коли зобов`язання мало бути виконано, а також виходячи з припису частини 6 статті 232 ГК України, пеня нараховується за шість місяців прострочення виконання зобов`язання, починаючи з першого дня такого прострочення.

Зміна строку, встановлена приписом частини 6 статті 232 ГК України, в укладеному між сторонами спору Договорі не передбачена.

Суд, дослідивши здійснений позивачем розрахунок пені, визнав його арифметично невірним виходячи з припису частини 6 статті 232 ГК України.

Таким чином, позовна вимога про стягнення з відповідача неустойки у вигляді пені підлягає задоволенню в сумі 19.943,82 грн., за розрахунком позивача приймаючи до уваги положення пункту 10 Договору та враховуючи приписи частини 6 статті 232 ГК України, а саме:

- 01.2018 - з 05.03.2018 по 02.09.2018 в сумі 892,76 грн.;

- 02.2018 - з 02.04.2018 по 30.09.2018 в сумі 899,63 грн.;

- 03.2018 - з 02.05.2018 по 30.10.2018 в сумі 908,50 грн.;

- 04.2018 - з 31.05.2018 по 28.11.2018 в сумі 917,09 грн.;

- 05.2018 - з 02.07.2018 по 30.12.2018 в сумі 925,95 грн.;

- 06.2018 - з 31.07.2018 по 28.01.2019 в сумі 931,98 грн.;

- 07.2018 - з 31.08.2018 по 28.02.2019 в сумі 936,40 грн.;

- 08.2018 - з 01.10.2018 по 31.03.2019 в сумі 937,40 грн.;

- 09.2018 - з 31.10.2018 по 30.04.2019 в сумі 936,69 грн.;

- 10.2018 - з 03.12.2018 по 31.05.2019 в сумі 932,25 грн.;

- 11.2018 - з 31.12.2018 по 28.06.2019 в сумі 917,94 грн.;

- 12.2018 - з 31.01.2019 по 31.07.2019 в сумі 921,95 грн.;

- 01.2019 - з 04.03.2019 по 01.09.2019 в сумі 917,66 грн.;

- 02.2019 - з 01.04.2019 по 27.09.2019 в сумі 892,05 грн.;

- 03.2019 - з 01.05.2019 по 29.10.2019 в сумі 887,48 грн.;

- 04.2019 - з 31.05.2019 по 28.11.2019 в сумі 706,20 грн.;

- 05.2019 - з 01.07.2019 по 29.12.2019 в сумі 838,97 грн.;

- 06.2019 - з 31.07.2019 по 28.01.2020 в сумі 810,21 грн.;

- 07.2019 - з 02.09.2019 по 28.02.2020 в сумі 761,57 грн.;

- 08.2019 - з 01.10.2019 по 30.03.2020 в сумі 614,34 грн.;

- 09.2019 - з 31.10.2019 по 29.04.2020 в сумі 474,42 грн.;

- 10.2019 - з 02.12.2019 по 29.05.2020 в сумі 336,93 грн.;

- 11.2019 - з 31.12.2019 по 29.06.2020 в сумі 428,21 грн.;

- 12.2019 - з 31.01.2020 по 30.07.2020 в сумі 310,18 грн.;

- 01.2020 - з 01.06.2020 по 30.08.2020 в сумі 215,75 грн.;

- 02.2020 - з 01.06.2020 по 28.09.2020 в сумі 215,75 грн.;

- 04.2020 - з 01.07.2020 по 30.09.2020 в сумі 157,95 грн.;

- 05.2020 - з 01.07.2020 по 30.09.2020 в сумі 157,95 грн.;

- 06.2020 - з 31.07.2020 по 30.09.2020 в сумі 106,44 грн.;

- 07.2020 - з 31.08.2020 по 30.09.2020 в сумі 53,22 грн.

Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи приписи пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає витрати по сплаті судового збору на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 250, 252, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСПЕРИМЕНТАЛЬНИЙ НАУКОВО-ВИРОБНИЧИЙ ЦЕНТР "ФОБОС" (Україна, 03039, місто Київ, вул.Фрометівська, будинок 2, корпус 5, ідентифікаційний код: 14274600) на користь КРИВОРІЗЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ (Україна, 50101, Дніпропетровська обл., місто Кривий Ріг, ПЛОЩА МОЛОДІЖНА, будинок 1, ідентифікаційний код: 33874388) основну заборгованість в сумі 278.511 (двісті сімдесят вісім тисяч п`ятсот одинадцять) грн. 36 коп., пеню в сумі 19.943 (дев`ятнадцять тисяч дев`ятсот сорок три) грн. 82 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 4.476 (чотири тисячі чотириста сімдесят шість) грн. 83 коп.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.В. Балац