ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19.04.2021 Справа № 905/279/21

за позовом: Обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго" (, адреса: 84307, Донецька обл., м. Краматорськ, провулок Земляний, буд. 2) в особі Відокремленого підрозділу "Виробнича одиниця обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго" "Мирноградтепломережа" (ЄДРПОУ ВП: 38311229, адреса: Донецька область, м.Мирноград, мікрорайон "Молодіжний", буд. 16А)

до відповідача: Державного підприємства "Селидіввугілля" (, адреса: 85401, Донецька область, м. Селидове, вул. Карла Маркса, буд. 41)

про: стягнення 13.444,74 грн., -

суддя Величко Н.В.

без виклику сторін

СУТЬ СПОРУ:

Обласне комунальне підприємство "Донецьктеплокомуненерго" в особі Відокремленого підрозділу "Виробнича одиниця обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго" "Мирноградтепломережа" звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з Державного підприємства "Селидіввугілля" заборгованості у розмірі 13444,74 грн., з яких: сума збитків від інфляції - 8969,96 грн., 3 % річних - 4474,78 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором про постачання теплової енергії №12 від 20.07.2010, заборгованість за яким було стягнуто рішеннями Господарського суду Донецької області від 26.12.2011 по справі №35/271 та від 10.09.2015 по справі №905/980/15. Позивач вказує, що станом на 01.02.2021 дані судові рішення відповідачем не виконано, що зумовлює право позивача на отримання від відповідача передбачених ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України 3% річних та інфляційних від боргу.

На підтвердження вимог надано суду: договір про постачання теплової енергії № 12 від 20.07.2010 з додатками та додатковою угодою від 22.10.2010, рішення Господарського суду Донецької області від 26.12.2011у справі № 35/271, наказ суду про примусове виконання рішення № 35/217 від 16.01.2012, рішення Господарського суду Донецької області від 10.09.2015 у справі № 905/980/15, судовий наказ про примусове виконання рішення № 905/980/16 від 29.09.2015, супровідний лист ВДВС Селидівського міського управління юстиції від 27.10.2015 № 24/4 з постановою про відкриття виконавчого провадження від 27.10.2015 ВП № 49144777, лист Селидівського ВДВС Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) від 03.06.2020 № 170185, акт звірки взаємних розрахунків станом на 25.01.2021, розрахунок позовних вимог, правовстановлюючі (статутні) документи позивача.

Матеріалам присвоєно єдиний унікальний номер справи № 905/279/21 та, за наслідками автоматизованого розподілу справ між суддями, справу передано на розгляд судді Величко Н.В.

Ухвалою від 22.02.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі 905/279/21; постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін; встановлено сторонам строк для вчинення дій процесуального характеру.

Вказана ухвала суду отримана позивачем 02.03.2021, відповідачем - 02.03.2021, про що свідчать наявні в матеріалах справи рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення.

Згідно положень ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У відповідності до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться (ч.8 ст.252 ГПК України).

Частинною третьою статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 120 ГПК України.

Отже, приймаючи до уваги те, що господарським судом вжито всі залежні від нього заходи для повідомлення учасників справи належним чином про розгляд судової справи, слід дійти висновку, що сторони повідомлені про розгляд справи у встановленому порядку.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав, правом, передбаченим ст.251 ГПК України, не скористався, про причини суд не повідомив.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 13 ГПК України, кожна сторона несе ризики настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд наголошує, що сторонам були забезпечені рівні можливості та права, виходячи з принципів господарського судочинства таких, як: рівність перед законом і судом, принцип диспозитивності, у відповідача було достатньо часу на формування своєї правової позиції і надання суду всіх письмових та електронних доказів, як шляхом направлення витребуваних судом документів поштою, так і шляхом направлення таких документів на електронну адресу суду. Відповідач своїм правом не скористався.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.9 ст. 165 ГПК України).

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між позивачем та відповідачем був укладений договір про постачання теплової енергії №12 від 20.07.2010р. (надалі Договір), згідно з яким, Енергопостачальна організація (позивач) бере на себе зобов`язання постачати Споживачеві (відповідачу) теплову енергію в потрібних йому обсягах, а Споживач зобов`язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені цим договором (п.1.2 Договору).

Відповідно до п. 2.1. Договору, теплова енергія постачається „Споживачу" в обсягах згідно з додатком 1 до цього договору на такі потреби: опалення та вентиляцію - в період опалювального сезону; гаряче водопостачання - протягом року; технологічна потреби; кондиціювання повітря.

Облік споживання теплової енергії проводиться за приладами обліку/розрахунковим способом (п. 5.1. Договору).

Згідно з п.5.2 Договору Споживач, що має прилади обліку, щомісячно подає Енргопостачальної організації звіт про фактичне споживання теплової енергії, в терміни, передбачені в додатку №1 до договору.

Як встановлено п. 5.4. Договору, при відсутності приладів обліку або виході його з ладу - кількість теплової енергії, що відпущена Споживачу, визначається Енергопостачальною організацією, як виняток, розрахунковим способом.

Відповідно до п. 6.1. Договору, розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться виключно в грошовій формі відповідно до встановлених тарифів.

Згідно п.6.2 Договору, розрахунковим періодом є календарний місяць.

Дата закінчення розрахункового періоду двадцятого числа поточного місяця та оплати вартості спожитих житлово-комунальних послуг та енергоносіїв на початок періоду наступного за розрахунковим, але не пізніше двадцять п`ятого числа (п.6.3 Договору).

Якщо Споживач розраховується за показниками приладів обліку: при перевищенні фактичного використання теплової енергії понад заявлене та сплачене до початку розрахункового періоду, це перевищення окремо сплачується Споживачем не пізніше 25-го числа поточного місяця; у випадку, коли фактичне використання теплової енергії нижче від заявленого та сплаченого до початку розрахункового періоду залишок (сальдо) розрахунків визначається за фактичними показниками приладів обліку (п. 6.4. Договору).

Пунктом 6.5 Договору передбачено, що споживачі, що не мають приладів обліку, кількість фактично спожитої теплової енергії визначають згідно з договірними навантаженнями з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія від теплових джерел Енергопостачальної організації та кількості часів (діб) роботи теплоспоживального обладнання Споживача в розрахунковому періоді. Різниця між заявленою та фактично спожитою тепловою енергією сплачується не пізніше 15-го числа місяця, наступного за розрахунковим.

Згідно до п. 6.6. Договору, Споживач виконує звірку розрахунків за спожиту теплову енергію з підписанням акту-звірки щомісяця.

Пунктом 3.2.2. Договору передбачено, що Споживач зобов`язується виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені договором.

Цей договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 20.07.2012. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення його дії про його припинення не буде письмово заявлене однією із сторін (п.10.1, п. 10.4 Договору).

Згідно з додатковою угодою від 22.10.2010 до договору на поставку теплової енергії № 12 від 20.07.2010 об`єктом, підключеним до системи центрального опалення є нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: м. Селидове, вул. Леніна, 4, опалювальною площею 178,2 кв.м.

Договір про постачання теплової енергії №12 від 20.07.2010р. з додатками та додатковою угодою до нього підписаний обома сторонами без розбіжностей та скріплений печатками обох підприємств.

Як зазначає позивач та підтверджується матеріалами справи, рішенням Господарського суду Донецької області від 26.11.2011 по справі № 35/271 позовні вимоги Обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго", м. Донецьк до Державного підприємства „Селидіввугілля", м.Селидове, Донецька область в особі відокремленого підрозділу „Шахта „Україна" ДП „Селидіввугілля", м.Селидове, Донецька область про стягнення 26769,13 грн. - задоволено повністю. Стягнуто з Державного підприємства „Селидіввугілля", м.Селидове, Донецька область в особі відокремленого підрозділу „Шахта „Україна" ДП „Селидіввугілля", м.Селидове, Донецька область на користь Обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго", м. Донецьк: 24036,03 грн. - основного боргу, 1725,85 грн. - пені, 673,20 грн. - суми інфляції, 334,05 грн. - 3% річних, 267,69 грн. - витрати по сплаті державного мита; 236,00 грн. - витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Даним рішенням встановлено факт неповної та несвоєчасної оплати Державним підприємством „Селидіввугілля" в особі відокремленого підрозділу „Шахта „Україна" ДП „Селидіввугілля" наданих послуг за договором постачання теплової енергії №12 від 20.07.2010р., з боку відповідача виник борг перед позивачем за надані послуги у сумі 24036,03 грн. за період з жовтня 2010р. по квітень 2011р. Судом було встановлено, що позивач за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань обґрунтовано вимагає з відповідача сплати пені в розмірі 1725,85 грн. за період з 16.11.2010р. по 31.08.2011р., а також 3% річних у сумі 334,05 грн. та суми інфляції у розмірі 673,20 грн. за період з 16.11.2010р. по 31.08.2011р.

На виконання вказаного рішення Господарським судом Донецької області видано наказ № 35/271 від 16.01.2012.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 10.09.2015 у справі №905/980/15 стягнуто з Державного підприємства "Селидіввугілля" в особі Відокремленого підрозділу "Шахта"Україна" ДП "Селидіввугілля" на користь Обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго" в особі відокремленого підрозділу "Виробнича одиниця ОКП "Донецьктеплокомуненерго", "Димитровтепломережа"" суму заборгованості у розмірі 28414 грн. 11 коп., 3% річних у розмірі 694 грн. 07 коп., інфляційні втрати у розмірі 7122 грн. 38 коп.

Даним рішенням було встановлено, що відповідач своїх зобов`язань за договором постачання теплової енергії №12 від 20.07.2010р. не виконав, за поставлену теплову енергію за період з 15 жовтня 2011 року по 15 квітня 2012 року та з 15 жовтня 2012 року по 10 січня 2013 року не розрахувався, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість в розмірі 28414,11 грн. та наявні підстави для стягнення з відповідача також 3% річних у розмірі 694,07 грн. та інфляційні втрати у розмірі 7122,38 грн.

29.09.2015 судом було видано наказ про примусове виконання рішення у справі №905/980/15.

Як свідчать матеріали справи, накази Господарського суду Донецької області № 35/271 від 16.01.2012 та № 905/980/15 від 29.09.2015 перебувають на виконанні у Селидівському міському відділі державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

Згідно листа Селидівського ВДВС Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) від 03.06.2020 № 170185 виконавчі провадження за вищевказаними судовими наказами приєднані до складу зведеного виконавчого провадження № 170185, де боржником є ДП «Селидіввугілля», і у зв`язку з набранням чинності з 24.05.2017 Закону України «Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств» від 13.04.2017 № 2021-VІІІ, відповідно до ст.1 якого тимчасово, до 01 січня 2022 року підлягають зупиненню виконавчі провадження та заходи примусового виконання рішень щодо державних вугледобувних підприємств, які підлягають виконанню в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження» - всі вищеперелічені виконавчі провадження зупинені на підставі п.14 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження».

З наданого позивачем акту звірки взаємних розрахунків за теплову енергію станом на 25.01.2021, за Державним підприємством "Селидіввугілля" в особі Відокремленого підрозділу "Шахта"Україна" ДП "Селидіввугілля" рахується заборгованість перед ОКП "Донецьктеплокомуненерго" у розмірі 52450,14 грн. Даний акт звірки підписано позивачем та відповідачем без заперечень та скріплений печатками обох підприємств.

Посилаючись на те, що станом на 01.02.2021 вказані вище судові рішення відповідачем не виконано, позивач нарахував на підставі ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України за період з 01.03.2018 по 01.01.2021 на суму боргу за теплову енергію 3% річних у загальній сумі 4474,78 грн. та інфляційні збитки у загальній сумі 8969,80 грн. та пред`явив їх до стягнення з відповідача за цим позовом.

У силу принципів диспозитивності та змагальності господарського судочинства, сутність яких викладено в статтях 13, 14 ГПК України, а також приписах статті 74 цього Кодексу, збирання доказів у справі не є обов`язком суду. Навпаки, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування у господарському процесі покладений виключно на сторони спору, кожна з яких несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З огляду на матеріали справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

У силу положення статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд враховує, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19).

При цьому у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

В матеріалах справи відсутні докази повного чи часткового погашення (сплати) відповідачем боргу, стягнутого з нього на користь позивача згідно рішень Господарського суду Донецької області від 26.11.2011 по справі № 35/271 та від 10.09.2015 у справі №905/980/15.

Розрахунок інфляційних збитків та 3% річних за період з 01.03.2018 по 01.01.2021 від суми боргу (24036,03 грн. основного боргу за судовим рішенням від 26.12.2011 у справі №35/271 та 28414,11 грн. основного боргу за судовим рішенням від 10.09.2015 у справі 905/980/15), поданий позивачем, судом перевірено та встановлено, що вказаний розрахунок є арифметично та методологічно вірним, а вимоги є такими, що підлягають задоволенню у пред`явленому до стягнення розмірі, а саме 3% річних у загальній сумі 4474,78 грн. та інфляційні збитки у загальній сумі 8969,80 грн.

Тягар доказування (доведення обставин справи) покладається законом на сторону, яка висуває певні вимоги або заявляє заперечення. І в даному випадку цей обов`язок позивачем виконаний у повному обсязі, оскільки ним доведено належними та допустимими доказами ті обставини, на які він посилається в обґрунтування позовних вимог. Відповідачем доводів позивача не спростовано, відзиву на позовну заяву не подано, власного контррозрахунку пред`явлених до стягнення сум не надано, що зумовлює задоволення позовних вимог у повному обсязі.

На підставі ст. 129 ГПК України витрати щодо сплати судового збору покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247-252 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства "Селидіввугілля" (, адреса: 85401, Донецька область, м. Селидове, вул. Карла Маркса, буд. 41) на користь Обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго" (, адреса: 84307, Донецька обл., м. Краматорськ, провулок Земляний, буд. 2) в особі Відокремленого підрозділу "Виробнича одиниця обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго" "Мирноградтепломережа" (ЄДРПОУ ВП: 38311229, адреса: Донецька область, м.Мирноград, мікрорайон "Молодіжний", буд. 16А) 3% річних у загальній сумі 4474,78 грн. (чотири тисячі чотириста сімдесят чотири гривні, 78 коп.) та інфляційні збитки у загальній сумі 8969,80 грн. (вісім тисяч дев`ятсот шістдесят дев`ять гривень, 80 коп.), крім того, відшкодування сплаченого судового збору за розгляд справи у сумі 2270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено 19.04.2021р.

Суддя Н.В. Величко