СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття апеляційного провадження

"08" квітня 2021 р. Справа № 905/2571/17

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Радіонова О.О., суддя Чернота Л.Ф.

при секретарі Казаковій О.В.

за участю представників сторін:

ТОВ "ФК "Делоріан" - Попков П.О., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю ДН№4558 від 26.10.2016; договір про надання правової допомоги №08/20 від 08.12.2020; ордер Серія АА №1087498 від 10.03.21 р.,

відповідача - не з`явився,

представник Зовнішньоекономічного підприємства "Азовімпекс" у формі ТОВ - Курібло В.А., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №3329 від 09.09.2009; договір про надання правової допомоги №23/10/2020; ордер Серія АН №1028901 від 23.10.20 р. ;

представник ТОВ "Регіон" - арбітражний керуючий, Худоногова Л.Ю., посвідчення №479 від 20.03.13 р., Бідула Г.Д., свідоцтво про право на заняття адвокатською практикою №615 від 23.12.1996; договір про надання правової допомоги №01/02/21-ЮО від 16.02.2021; ордер Серія ВС№1066695 від 24.03.21 р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіон" (особи, яка не брала участі у справі та вважає, що суд вирішив питання про її права, інтереси та обов`язки) (вх.617) та апеляційну скаргу Зовнішньоекономічного підприємства "Азовімпекс" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (особи, яка не брала участі у справі та вважає, що суд вирішив питання про її права, інтереси та обов`язки) (вх.711) на ухвалу Господарського суду Донецької області від 22.10.2018 (суддя Зекунов Е.В.) у справі №905/2571/17,

винесену за результатами розгляду спільної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Делоріан" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Дружківський фарфоровий завод" про затвердження мирової угоди у справі № 905/2571/17,

за позовом Акціонерного товариства "ВТБ Банк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дружківський фарфоровий завод"

про звернення стягнення на предмет іпотеки та застави,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 22.10.2018 у справі №905/2571/17 (з урахуванням ухвали суду 22.03.2021 про виправлення описки, а.с.236 т.13 ) задоволено спільну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Делоріан" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Дружківський фарфоровий завод" про затвердження мирової угоди у справі № 905/2571/17.

Затверджено мирову угоду, укладену 01.10.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Делоріан" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дружківський фарфоровий завод" у наступній редакції: «Сторони погодили задоволення вимог стягувача до боржника за рішенням Господарського суду Донецької області від 08.06.2018 р. у справі № 905/2571/17 шляхом реалізації (продажу) на прилюдних торгах ("голландському" аукціоні) з редукціоном наступного майна:

-предмету іпотеки за іпотечним договором від 15.07.2011 р. № 19з/2011, укладеним між Акціонерним товариством "ВТБ Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дружківський фарфоровий завод" та іпотечним договором від 24.12.2013 р. № 19з-14/2011, укладеним між Акціонерним товариством "ВТБ Банк" і Товариством з обмеженою відповідальністю "Дружківський фарфоровий завод" та належить останньому на праві власності, а саме єдиного майнового комплексу, що знаходиться за адресою: Донецька область, місто Дружківка, будинок 18;

-предмету застави за договором застави обладнання №19з-1/2011 від 15.07.2011, укладеним між Акціонерним товариством "ВТБ Банк" і Товариством з обмеженою відповідальністю "Дружківський фарфоровий завод";

- предмету застави за договором застави транспортних засобів №19з-2/2011 від 15.07.2011, укладеним між Акціонерним товариством "ВТБ Банк" і Товариством з обмеженою відповідальністю "Дружківський фарфоровий завод";

- предмету застави за договором застави обладнання №19з-13/2011 від 26.06.2013, укладеним між Акціонерним товариством "ВТБ Банк" і Товариством з обмеженою відповідальністю "Дружківський фарфоровий завод";

- предмету застави за договором застави обладнання №19з-9/2011 від 20.03.2012, укладеним між Акціонерним товариством "ВТБ Банк" і Товариством з обмеженою відповідальністю "Дружківський фарфоровий завод";

- предмету застави за договором застави обладнання №19з-10/2011 від 24.05.2012, укладеним між Акціонерним товариством "ВТБ Банк" і Товариством з обмеженою відповідальністю "Дружківський фарфоровий завод";

- предмету застави за договором застави обладнання №19з-11/2011 від 03.09.2012, укладеним між Акціонерним товариством "ВТБ Банк" і Товариством з обмеженою відповідальністю "Дружківський фарфоровий завод";

- предмет застави за договором застави обладнання №19з-12/2011 від 17.12.2012, укладеним між Акціонерним товариством "ВТБ Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дружківський фарфоровий завод".

Сторони погодили, що обрання організатора прилюдних торгів здійснюється сторонами за спільним погодженням. У разі відмови боржника погодити організатора прилюдних торгів 2 рази і більше, стягувачем обирається організатор торгів на власний розсуд, про що останній зобов`язується повідомити боржника.

Сторони погодили, що початкова ціна прилюдних торгів, передбачених п. 1 цієї мирової угоди, дорівнюватиме вартості, визначеної на підставі складених Донецьким науково-дослідним інститутом судових експертиз у справі №905/2571/17 відповідних звітів про експертну оцінку ринкової вартості предметів іпотеки та предметів застави.

Сторони погодили, що грошові кошти, одержані від продажу вищенаведених предметів іпотеки та застави спрямовуються винятково на погашення заборгованості боржника перед стягувачем. Сторони додатково можуть погодити, що вказані грошові кошти можуть бути сплачені безпосередньо стягувачеві.

Сторони погодили, що заборгованість боржника перед стягувачем буде погашена в частині, які відповідає фактично одержаній стягувачем сумі грошових коштів від реалізації вищенаведених предметів іпотеки та застави. При чому, стягувач зберігає за собою права вимоги до боржника на непогашену такою реалізацією суму заборгованості.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Регіон" (особи, яка не брала участі у справі та вважає, що суд вирішив питання про його права, інтереси та обов`язки) із вказаною ухвалою місцевого господарського суду не погодилося, звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить цю ухвалу скасувати, заяву сторін про затвердження мирової угоди - залишити без задоволення.

Із апеляційною скаргою звернулось ТОВ «Регіон» в особі арбітражного керуючого Худоногової Л.Ю., яка повідомила про те, що ухвалою Господарського суду Львівської області від 28.12.2020 у справі №914/2578/20 відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ «Регіон» та призначено її розпорядником майна боржника; цією ж ухвалою визнано безспірні вимоги ТОВ «ФК «Делоріан» в розмірі 224 480 984,37 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції, порушує права боржника - ТОВ «Регіон», який є поручителем за кредитним договором №19/2011 від 15.07.2011, укладеним між ТОВ «Дружківський фарфоровий завод» та ПАТ «ВТБ «Банк». Як зазначає апелянт, на виконання мирової угоди у справі №905/2571/17 було проведено аукціон з продажу заставного та іпотечного майна, за результатами якого продано єдиний майновий комплекс ТОВ «ДФЗ» за ціною 16 078872,40 грн., рухоме майно за ціною 223 629 266,68 грн. Вказане, на думку апелянта, призвело до зміни обсягу майнових зобов`язань ТОВ «Регіон» перед ТОВ «ФК «Делоріан» у бік їх збільшення. Апелянт вважає, що укладена мирова угода впливає на обсяг майнових прав та обов`язків ТОВ «Регіон» (поручителя) за кредитним договором №19/2011 від 15.07.2011, проте, останній не був залучений до участі у справі і не надавав згоди на укладення мирової угоди.

В апеляційній скарзі ТОВ «Регіон» вказує на те, що на підставі рішення суду від 08.06.2018 у цій справі ТОВ «ФК «Делоріан» задовольнило свої грошові вимоги до ТОВ «Регіон» у справі про банкрутство №914/2578/20 на загальну суму 77 971 332,61 грн. Отже, зобов`язання ТОВ «Дружківський фарфоровий завод» щодо сплати суми боргу в розмірі 77 971 332,61 грн. (вартість заставного майна) є припиненим, а отже, в силу приписів ст.ст.509,598,553, 554 ЦК України, зобов`язання щодо сплати зазначеної суми боргу є припиненими і для ТОВ «Регіон», як поручителя.

Крім того, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції приписів ст.330 ГПК України, якою врегульовано порядок укладення та затвердження мирової угоди під час виконавчого провадження.

Зовнішньоекономічне підприємство "Азовімпекс" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (особа, яка не брала участі у справі та вважає, що суд вирішив питання про її права, інтереси та обов`язки) із вказаною ухвалою місцевого господарського суду також не погодилося, звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить цю ухвалу скасувати, а заяву сторін про затвердження мирової угоди - залишити без задоволення.

Апелянт зазначає про те, що ухвалою Господарського суду Львівської області від 28.12.2020 у справі №914/2578/20 відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ «Регіон» та визнано безспірні вимоги ініціюючого кредитора ЗЕП ТОВ «Азовімпекс» в розмірі 225 255 180 грн.

Як зазначає апелянт, на підставі рішення суду від 08.06.2018 у цій справі ТОВ «ФК «Делоріан» задовольнило свої грошові вимоги до ТОВ «Регіон» у справі про банкрутство №914/2578/20 на загальну суму 77 971 332,61 грн. Отже, зобов`язання ТОВ «Дружківський фарфоровий завод» щодо сплати суми боргу в розмірі 77 971 332,61 грн. (вартість заставного майна) є припиненим, а отже, в силу приписів ст.ст.509,598,553, 554 ЦК України, зобов`язання щодо сплати зазначеної суми боргу є припиненими і для ТОВ «Регіон», як поручителя.

Вважає, що внаслідок укладення мирової угоди та подальшого продажу заставленого та іпотечного майна на аукціоні, збільшився обсяг зобов`язань ТОВ «Регіон» перед ТОВ «ФК «Делоріан» на загальну суму 48 263 193,53 грн. При цьому, суд першої інстанції вирішив вказане питання без участі ТОВ «Регіон».

ТОВ «ФК «Делоріан» надало суду відзив на апеляційну скаргу ТОВ «Регіон», в якому зазначає про те, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції не стосується прав та обов`язків ТОВ «Регіон», оскільки у цій справі судом вирішено господарський спір з приводу звернення стягнення на заставне та іпотечне майно в межах правовідносин, в яких ТОВ «Регіон не є учасником; оскаржуваною ухвалою суд не визначав розмір заборгованості ТОВ «Регіон» як поручителя; в мотивувальній та резолютивній частинах ухвали не міститься висновків щодо прав та обов`язків ТОВ «Регіон». Просить суд закрити апеляційне провадження на підставі ст.264 ГПК України.

ТОВ «ФК «Делоріан» надало суду відзив на апеляційну скаргу ЗЕП ТОВ «Азовімпекс», в якому, зокрема, зазначає про те, що наявність провадження у справі про банкрутство ТОВ «Регіон», відкритого більше ніж через 2 роки після затвердження оскаржуваною ухвалою суду від 22.10.2018 мирової угоди, укладеної між ТОВ «ФК «Делоріан» та ТОВ «ДФЗ», ніяким чином не свідчить, що вказана ухвала вплинула на права та обов`язки апелянта, як одного із кредиторів ТОВ «Регіон» і підлягає перегляду з огляду на ці обставини.

ТОВ «Регіон» надало суду письмові пояснення від 17.03.2021, в яких заперечує проти доводів ТОВ «ФК «Делоріан» про відсутність правового зв`язку між ТОВ «Регіон» та сторонами у цій справі, посилаючись на те, що зобов`язання ТОВ «Дружківсткий фарфоровий завод» та ТОВ «Регіон» перед ТОВ «ФК «Делоріан» виникли з однієї підстави- кредитного договору №19/2011 від 15.07.2011; розмір заборгованості ТОВ «Дружківський фарфоровий завод» та ТОВ «Регіон» за кредитним договором є однаковим в силу солідарного обов`язку; розмір заборгованості ТОВ «Регіон» за кредитним договором має значення для визначення кредиторських вимог та формування реєстру кредиторів у справі №914/2578/20, проведення аналізу фінансово-господарської діяльності ТОВ «Регіон», та відповідно, погашення кредиторських вимог боржника.

ТОВ «Регіон» надало суду письмові пояснення від 29.03.2021, в яких зазначає про те, що орган управління ТОВ «Регіон» не знаходиться за місцем реєстрації товариства; єдиний учасник ТОВ «Регіон» проживає у м.Донецьк (на непідконтрольній Україні території); інформація про фінансово-господарський стан боржника відсутня; ТОВ «Регіон» припинило здійснення господарської діяльності у 2019 році; інформація про розпорядника майна ТОВ «Регіон» арбітражного керуючого Худоногову Л.Ю. включено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, як про особу, яка може вчиняти дії від імені юридичної особи; покладення обов`язків керівника ТОВ «Регіон» на розпорядника Господарським судом Львівської області в межах справи №914/2578/20 не може бути вчинено, оскільки матеріали вказаної справи передано до Західного апеляційного господарського суду. За вказаних обставин, як зазначає апелянт, арбітражний керуючий Худоногова Л.Ю., як розпорядник майна ТОВ «Регіон» є єдиною особою, яка може вчиняти дії, спрямовані на захист майна боржника, в тому числі, шляхом подання апеляційної скарги.

ЗЕП ТОВ «Азовімпекс» надало суду письмові пояснення від 02.04.2021, в яких, зокрема, посилається на те, що виходячи із системного аналізу норм ГПК України та Кодексу України з процедур банкрутства, будь-які дії, що вчиняються боржником або третіми особами відносно майна боржника, не можуть вчинятися в інтересах одних кредиторів на шкоду інтересам інших кредиторів, тим самим порушуючи пропорційність захисту майнових інтересів як самого боржника, так і кредиторів. Зазначає про те, що мирова угода була укладена в інтересах одного кредитора - ТОВ «ФК «Делоріан», на шкоду інтересам інших кредиторів ТОВ «Регіон», тим самим порушивши принцип справедливого розподілу активів останнього між його кредиторами.

ТОВ «ФК «Делоріан» надало суду клопотання про закриття апеляційного провадження у справі №905/2571/17 за апеляційною скаргою ТОВ «Регіон» на ухвалу Господарського суду Донецької області від 22.10.2018. Клопотання обґрунтовано тим, що наявність у ТОВ «Регіон» статусу поручителя не свідчить про те, що останній є учасником правовідносин, що виникли на підставі договорів іпотеки та застави у інших осіб, у зв`язку із чим, при вирішенні питання про затвердження між сторонами мирової угоди відсутня процесуальна необхідність залучення ТОВ «Регіон» до участі у справі.

ТОВ «ФК «Делоріан» надало суду клопотання про закриття апеляційного провадження у справі №905/2571/17 за апеляційною скаргою ЗЕП ТОВ «Азовімпекс» на ухвалу Господарського суду Донецької області від 22.10.2018. В обґрунтування клопотання заявник посилається, зокрема, на те, що ЗЕП ТОВ «Азовімпекс» є кредитором у справі про банкрутство ТОВ «Регіон» та не є учасником правовідносин, які виникли на підставі договорів іпотеки та застави. Як зазначає заявник, ЗЕП ТОВ «Азовімпекс» в апеляційній скарзі не зазначено, яких саме його прав та інтересів стосується оскаржувана ухвала суду першої інстанції.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 10.03.2021 апеляційні скарги ТОВ "Регіон" та ЗЕП ТОВ "Азовімпекс" об`єднано в одне апеляційне провадження.

Відповідач відзив на апеляційні скарги не надав.

В судове засідання 08.04.2021 відповідач не з`явився.

Ухвала Східного апеляційного господарського суду від 25.03.2021, якою розгляд справи призначено на 08.04.2021, направлялась на належну адресу відповідача, вказану в Єдиному державному реєстрі судових рішень та повідомленою суду відповідачем під час постановлення оскаржуваної ухвали суду - Донецька область, м.Дружківка, вул.Педагогічна, 18.

Проте, поштове відправлення не повернулось підприємством зв`язку.

Судова колегія зазначає, що направлена відповідачу ухвала Східного апеляційного господарського суду від 01.03.2021 про відкриття апеляційного провадження повернулася підприємством зв`язку з довідкою про невручення «адресат відсутній» (а.с.136 т.13); ухвала суду від 16.03.2021 про оголошення перерви в розгляді справи повернулася з довідкою пошти «за відсутністю адресата».

Відповідач не повідомляв суд в порядку ч.7 ст.120 ГПК України про зміну місцезнаходження.

Відповідно до частин 3 статті 120 ГПК України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Згідно з положеннями частини 6 статті 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення (пункт 3); день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (пункт 4); день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (пункт 5).

Отже, у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Враховуючи наведене, судом дотримано вимоги ч.3 ст.120, ч.6 ст.242 ГПК України щодо повідомлення відповідача про розгляд справи.

Відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки судом апеляційної інстанції дотримано вимоги процесуального закону щодо повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників апелянтів та ТОВ «ФК «Делоріан», перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

15.07.2011 між Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дружківський фарфоровий завод» укладено кредитний договір № 19/2011.

Виконання зобов`язань за вказаним договором було забезпечено іпотечними договорами від 15.07.2011 №19з/2011, від 24.12.2013 № 19з-14/2011, а також договором застави транспортних засобів №19з-2/2011 від 15.07.2011, договорами застави обладнання від 15.07.2011 №19з-1/2011, №19з-13/2011 від 26.03.2013, №19з-9/2011 від 20.03.2012, №19з-10/2011 від 24.05.2012, №19з-11/2011 від 03.09.2012, №19з-12/2011 від 17.12.2012, укладеними між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «ДФЗ».

ТОВ «Дружківський фарфоровий завод» неналежним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим, рішенням Господарського суду Донецької області від 13.12.2017 у справі №905/2597/17 задоволено позовні вимоги ПАТ «ВТБ Банк» та стягнуто з ТОВ «Дружківський фарфоровий завод» 134 586 439,91 грн. - прострочену заборгованість за кредитом, 1 969 239,30 грн. - строкову заборгованість зі сплати процентів, 25 871 562,28 грн. - прострочену заборгованість зі сплати процентів, 4 701 473,83 рос. рублів, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 2 103 016 грн. 26 коп. - прострочену заборгованість зі сплати процентів, 192 753,91 євро, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 5 956 596 грн. 40 коп. - прострочену заборгованість зі сплати процентів, 18 035,13 грн. 3% річних за прострочення повернення кредиту, 92883 грн. 69 коп. 3% річних за прострочення сплати процентів, 3% річних за прострочення сплати процентів у розмірі 56 051,04 рос. рублів в еквіваленті за курсом НБУ в сумі 24 727 грн. 86 коп., 3% річних за прострочення сплати процентів у розмірі 2 377,29 євро, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 72 458 грн. 32 коп., інфляційні втрати у зв`язку з простроченням сплати кредиту в гривні в сумі 102326 грн. 74 коп., інфляційні втрати у зв`язку з простроченням сплати процентів за користування кредитом в гривні в сумі 29583 грн. 69 коп.

Вказане рішення суду залишено без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 20.02.2018 та постановою Верховного Суду від 29.05.2018 у справі №905/2597/17.

В подальшому, ПАТ «ВТБ Банк» звернулося до ТОВ «Дружківський фарфоровий завод» з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та застави, обґрунтовуючи позов неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору №19/2011 від 15.07.2011, внаслідок чого за останнім утворилась заборгованість в розмірі 170 960 046,48 грн.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 08.06.2018 у справі №905/2571/17 позов задоволено (а.с.199 т.11).

Звернено стягнення на предмет іпотеки: належний ТОВ «ДФЗ» єдиний майновий комплекс, що знаходиться за адресою: Донецька область, м.Дружківка, вул.Педагогічна, буд.18 шляхом надання права продажу предметів іпотеки будь-якій третій особі від імені Акціонерного товариства «ВТБ Банк», за вартістю, визначеною на підставі складеного Донецьким науково-дослідним інститутом судових експертиз звіту про експертну оцінку ринкової вартості предметів іпотеки.

Також звернено стягнення на предмети застави (об`єкти рухомого майна) шляхом набуття Акціонерним товариством «ВТБ Банк» права власності на предмет застави за вартістю, визначеною на підставі складеного Донецьким науково-дослідним інститутом судових експертиз звіту про експертну оцінку ринкової вартості предметів застави.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 16.07.2018 у справі №905/2571/17 замінено стягувача - Акціонерне товариство "ВТБ Банк" правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Делоріан" у виконавчих документах (наказах) та в рішенні суду у справі №905/2571/17 за позовом Акціонерного товариства "ВТБ Банк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дружківський фарфоровий завод" про звернення стягнення на предмет іпотеки та застави (а.с.110 т.12).

12.10.2018 ТОВ «ФК «Делоріан» та ТОВ "Дружківський фарфоровий завод" звернулися до Господарського суду Донецької області із заявою про затвердження мирової угоди (а.с.124-127 т.12).

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 22.10.2018 (з урахуванням ухвали суду 22.03.2021 про виправлення описки а.с.236 т.13) задоволено спільну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Делоріан" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Дружківський фарфоровий завод" про затвердження мирової угоди у справі № 905/2571/17.

Затверджено мирову угоду, укладену 01.10.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Делоріан" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дружківський фарфоровий завод" у наступній редакції: «Сторони погодили задоволення вимог стягувача до боржника за рішенням Господарського суду Донецької області від 08.06.2018 у справі № 905/2571/17 шляхом реалізації (продажу) на прилюдних торгах ("голландському" аукціоні) з редукціоном наступного майна: предмету іпотеки - єдиного майнового комплексу, що знаходиться за адресою: Донецька область, місто Дружківка, будинок 18, який належить ТОВ «ДФЗ» та предметів договорів застави.

Сторони погодили, що початкова ціна прилюдних торгів ("голландського" аукціону), передбачених п. 1 цієї мирової угоди, дорівнюватиме вартості, визначеної на підставі складених Донецьким науково-дослідним інститутом судових експертиз у справі №905/2571/17 відповідних звітів про експертну оцінку ринкової вартості предметів іпотеки та предметів застави.

Колегією суддів встановлено, що у 2019 ТОВ «ФК «Делоріан» звернулося до Господарського суду Донецької області із заявою про порушення справи про банкрутство ТОВ «Дружківський фарфоровий завод».

В обґрунтування заяви про порушення справи про банкрутство заявник послався на наявність безспірних вимог до боржника, підтверджених рішенням Господарського суду Донецької області у справі №905/2597/17 від 13.12.2017, відповідним наказом господарського суду та постановою про відкриття виконавчого провадження від 29.03.2018р. №ВП№56074602.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 05.02.2019 відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ «ДФЗ» та визнано вимоги ініціюючого кредитора ТОВ «ФК «Делоріан» на загальну суму 141 596 419,56 грн.

В мотивувальній частині вказаної ухвали, судом було встановлено, що на виконання укладеної сторонами та затвердженої ухвалою суду від 16.07.2018 у справі №905/2571/17 мирової угоди, 10.12.2018 було проведено аукціон з продажу заставленого майна; організатором аукціону виступила Товарна біржа «Катеринославська», м. Дніпро»; об`єкти продажу: Лот 1 - Єдиний майновий комплекс, що знаходиться за адресою: Донецька область, м.Дружківка, вул.Педагогічна, буд.18 (протокол №1 проведення голландського аукціоні з редукціоном від 10.12.2018); Лот 2 - рухоме майно (протокол №2 проведення голландського аукціоні з редукціоном від 10.12.2018) у кількості 497 одиниць за переліком додатку №1 до цього протоколу; переможець аукціону: Худоногова Людмила Юріївна з обмеженою відповідальністю «Астра Продакт»; ціна продажу: Лот 1 6078872,40грн з ПДВ; Лот 2 23629266,68грн з ПДВ.

За наслідком проведеного аукціону ініціюючим кредитором та боржником з одного боку та переможцем аукціону, були укладені договори купівлі-продажу реалізованого на аукціоні майна на загальну суму 29470263,06грн, а саме: договір №1712-2018 від 17.12.2018 купівлі-продажу придбаного на аукціоні майна за переліком, наведеним у додатку №1 до договору на загальну суму 23391390,66грн., та договір купівлі-продажу нерухомого майна Єдиного майнового комплексу, що знаходиться за адресою: Донецька область, м.Дружківка, вул.Педагогічна, буд.18, за ціною 6078872,40грн.

Таким чином, як зазначено судом в ухвалі від 05.02.2019 у справі №905/15/19, загальна сума заборгованості боржника, ТОВ «Дружківський фарфоровий завод», перед ТОВ «Фінансова компанія «Делоріан» за рішенням господарського суду Донецької області від 13.12.2017 у справі №905/2597/17 (з урахуванням часткового погашення за рахунок продажу заставленого майна у сумі 29 470 263,06грн) становить 141596419,56грн.

Апеляційні скарги мотивовані тим, що у правовідносинах за кредитним договором №19/2011 від 15.07.2011, укладеним між ТОВ «ВТБ Банк» та ТОВ «ДФЗ», ТОВ «Регіон» виступало поручителем і розгляд заяви про затвердження мирової угоди у справі №905/2571/17 вплинув на обсяг прав і обов`язків останнього перед позивачем, у зв`язку з чим, його слід було залучити до участі у цій справі.

Судова колегія враховує наступне.

Відповідно до частини 1 статті 17 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи.

Відповідно до частини 1 статті 254 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Особа, яка звертається з апеляційною скаргою в порядку статей 254, 272 ГПК України, повинна довести, що оскаржуване судове рішення прийнято про її права, інтереси та (або) обов`язки і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним. Вказане означає, що скаржник в апеляційній скарзі має чітко зазначити в якій частині оскаржуваного ним судового рішення (в мотивувальній та/або резолютивній) прямо вказано про його права, інтереси та (або) обов`язки, та про які саме.

Слід враховувати, що рішення є таким, що прийняте про права, інтереси та (або) обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, лише тоді, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права, інтереси та (або) обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

У разі встановлення господарським судом відповідних обставин суд вирішує питання про залучення скаржника до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору (частина 2 статті 50 Господарського процесуального кодексу України), та, як наслідок, скасовує судове рішення на підставі пункту 4 частини 3 статті 277 Господарського процесуального кодексу України, оскільки таке порушення норм процесуального права у будь-якому випадку є підставою для скасування рішення місцевого господарського суду, якщо господарський суд прийняв судове рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі.

Якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, буде встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, апеляційний господарський суд своєю ухвалою закриває апеляційне провадження на підставі пункту 3 частини 1 статті 264 Господарського процесуального кодексу України, оскільки у такому випадку немає правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі, а отже немає і суб`єкта апеляційного оскарження.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд в постановах від 11.07.2018 у справі №5023/4734/12, від 09.04.2019 у справі №916/1717/17.

Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно ч.1 ст.543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Отже, законом передбачено право кредитора звернутися до суду до кожного з боржників окремо, а отже, під час розгляду спору про стягнення заборгованості з боржника, процесуальна участь поручителя не є обов`язковою.

Правовідносини сторін у справі №905/2571/17 винили між ТОВ «ВТБ Банк» (правонаступником якого є ТОВ «ФК «Делоріан») та ТОВ «ДФЗ» (позичальником) на підставі кредитного договору №19/2011 від 15.07.2011, виконання зобов`язання за яким було забезпечено договорами іпотеки та застави.

За рішенням суду у цій справі було звернено стягнення на іпотечне та заставне майно, належне боржнику - ТОВ «ДФЗ».

Оскаржуваною ухвалою суду від 22.10.2018 затверджено мирову угоду між ТОВ «ФК «Делоріан» та ТОВ «ДФЗ», якою сторони вирішили здійснити продаж іпотечного та заставного майна шляхом його реалізації (продажу) на прилюдних торгах ("голландському" аукціоні) з редукціоном.

Отже, оскаржуваною ухвалою вирішено спір з приводу звернення стягнення на заставне та іпотечне майно в межах правовідносин, учасниками яких є заставодавець/іпотекодавець та заставодержатель/іпотекодержатель та які виникли на підставі договорів іпотеки та застави.

ТОВ «Регіон» не є стороною ані кредитного договору, ані договорів застави та іпотеки.

Серед підстав позову у цій справі відсутній договір поруки №19п/2011 від 15.07.2011, укладений між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Регіон», яким скаржники обґрунтовують доводи апеляційних скарг.

Спір у цій справі та укладена мирова угода стосується майна, яке належало боржнику- ТОВ «ДФЗ» та перебувало у іпотеці та заставі ПАТ «ВБТ Банк», тобто вказане майно не мало жодного відношення до ТОВ «Регіон».

Колегія суддів вважає безпідставними твердження апелянтів про те, що ТОВ «Регіон» є учасником правовідносин, в яких суд першої інстанції розглянув і вирішив спір про його права, оскільки правовідносини, які випливають з кредитних договорів та договорів іпотеки та застави, стороною яких не є ТОВ «Регіон», не слід ототожнювати із правовідносинами, які виникли на підставі того ж кредитного договору та договору поруки, де він виступає стороною.

Частиною 2 ст. 556 ЦК України встановлено, що до поручителя, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов`язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника поручителем.

Враховуючи викладене, безпосередньо законом закріплено право поручителя вимагати від боржника відновлення свого майнового стану, який зазнав змін в результаті виконання ним обов`язку за боржника.

Отже, захист прав поручителя врегульовано в законодавчому порядку.

За наведеного, доводи апелянтів про те, що укладаючи мирову угоду сторони вплинули на права поручителя (ТОВ «Регіон»), оскільки боржник погодившись на її умови одержав меншу суму, ніж міг би і відповідно поручитель має погасити перед кредитором (банком, ТОВ «Делоріан») борг у більшому розмірі, не відповідають правовому регулюванню цього питання.

Крім того, укладаючи договір поруки, ТОВ «Регіон» свідомо взяв на себе зобов`язання відповідати перед кредитором у разі порушення боржником зобов`язання та передбачав можливість стягнення з нього заборгованості у примусовому порядку, а тому наявність волевиявлення кредитора на задоволення своїх вимог за рахунок звернення стягнення на предмети іпотеки та застави та згода боржника (ТОВ «ДФЗ») на продаж цього майна шляхом реалізації (продажу) на прилюдних торгах ("голландському" аукціоні) з редукціоном жодним чином не впливає та не порушує прав поручителя - ТОВ «Регіон».

В оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції не наводив будь-яких висновків щодо прав, інтересів чи обов`язків ТОВ «Регіон»; не визначав розмір заборгованості останнього як поручителя, а визначив лише обраний сторонами спосіб звернення стягнення на рухоме та нерухоме майно, щодо якого у апелянта (ТОВ «Регіон») не існувало будь-яких прав.

Отже, дослідивши зміст та резолютивну частину ухвали Господарського суду Донецької області від 22.10.2018 у справі №905/2571/17, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції вказаним судовим рішенням не вирішувались будь-які питання щодо прав, інтересів або обов`язків ТОВ «Регіон», як поручителя ТОВ «ДФЗ».

Апеляційні скарги мотивовані тим, що на підставі рішення суду від 08.06.2018 у цій справі ТОВ «ФК «Делоріан» задовольнило свої грошові вимоги до ТОВ «Регіон» у справі про банкрутство №914/2578/20 на загальну суму 77 971 332,61 грн. Отже, зобов`язання ТОВ «Дружківський фарфоровий завод» щодо сплати суми боргу в розмірі 77 971 332,61 грн. (вартість заставного майна) є припиненим, а отже, в силу приписів ст.ст.509,598,553, 554 ЦК України, зобов`язання щодо сплати зазначеної суми боргу є припиненими і для ТОВ «Регіон», як поручителя.

Судова колегія з цього приводу зазначає наступне.

ПАТ «ВТБ Банк» зверталося до Господарського суду м.Києва з позовом до ТОВ «Регіон» про стягнення заборгованості в розмірі 170 960 046,48 грн., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що виконання ТОВ «ДФЗ» зобов`язань за кредитним договором №19/2011 від 15.07.2011 було забезпечено порукою на підставі договору поруки №19п/2011 від 15.07.2011, укладеного між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Регіон».

Рішенням Господарського суду м.Києва від 12.02.2018 у справі №910/18113/17, яке набрало законної сили, позовні вимоги задоволено повністю.

Ухвалою Господарського суду м.Києва від 07.09.2018 у справі №910/18113/17 задоволено заяву ТОВ «Регіон» про заміну кредитора (позивача) правонаступником. Замінено сторону - АТ «ВТБ Банк» його правонаступником - ТОВ «ФК «Делоріан».

У жовтні 2020 ЗЕП ТОВ «Азовімпекс» звернулося до Господарського суду Львівської області із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ «Регіон».

ТОВ «ФК «Делоріан» також звернулося до Господарського суду Львівської області із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ «Регіон».

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 28.12.2020 відкрито провадження у справі №914/2578/20 про банкрутство ТОВ «Регіон», введено процедуру розпорядження майном, призначено розпорядником майна ТОВ «Регіон» - арбітражну керуючу Худоногову Л.Ю.

Вказаною ухвалою визнано грошові вимоги ініціюючих кредиторів - ЗЕП ТОВ «Азовімпекс» у формі ТОВ в розмірі 225 225 180 грн. та ТОВ «Делоріан» у розмірі 224 480 984,37 грн.

З мотивувальної частини вказаної ухвали вбачається, що грошові вимоги ТОВ «ФК «Делоріан» до ТОВ «Регіон» підтверджуються рішенням Господарського суду м.Києва від 12.02.2018 у справі №910/18113/17.

Вказане рішення було прийнято набагато раніше , ніж оскаржувана ухвала суду (12.02.2018 і 22.10.2018 відповідно).

Крім того, ТОВ «ФК «Делоріан» було збільшено розмір грошових вимог у зв`язку із нарахуванням 3% річних та інфляційних втрат за період з 28.09.2017 по 16.12.2020, а також перерахунком стягнутих за рішенням грошових коштів в російських рублях та євро, виходячи із офіційного курсу НБУ станом на 16.12.2020.

Отже, вимоги ТОВ «Делоріан» у справі про банкрутство ТОВ «Регіон» ґрунтуються на рішенні Господарського суду м.Києва від 12.02.2018 у справі №910/18113/17.

Рішення у справі №910/18113/17 є доказом безспірності вимог кредитора у справі про банкрутство ТОВ "Регіон".

Саме у зв`язку із невиконанням останнім зазначеного рішення суду, ініціюючим кредитором було збільшено грошові вимоги до боржника.

Твердження апелянтів про те, що на підставі рішення суду від 08.06.2018 у цій справі задоволено грошові вимоги ТОВ «Делоріан» до ТОВ «Регіон» в межах справи про банкрутство останнього - є юридично неспроможними, оскільки судовим рішенням у цій справі задоволено вимоги кредитора (банку) шляхом звернення стягнення на майно іншої юридичної особи (боржника за кредитним договором) - ТОВ «ДФЗ».

Рішенням Господарського суду Донецької області від 08.06.2018 у справі №905/2571/17 вирішено питання про звернення стягнення на предмет застави за всіма договорами застави шляхом набуття Акціонерним товариством «ВТБ Банк» права власності на предмети застави.

Питання щодо наявності погашених вимог, у зв`язку із цим рішенням, до ТОВ «ДФЗ» або ТОВ «Регіон» не вирішувалися в оспорюваній ухвалі суду від 22.10.2018 та мировій угоді.

Ці питання, з огляду на приписи ст.ст. 7, 39, 47 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.20 ГПК України, відносяться до компетенції судів, що розглядають справи про банкрутство цих підприємств.

Мировою угодою та оскаржуваною ухвалою суду від 22.10.2018 про її затвердження не передбачалося вчинення будь-яких дій в інтересах чи від імені ТОВ «Регіон».

Водночас, судова колегія звертає увагу, що розпорядник майна боржника - ТОВ «Регіон» в межах справи про банкрутство не позбавлений права спростовувати суму грошових вимог ТОВ «Делоріан» та надавати свої доводи при вирішенні питання про визнання розміру грошових вимог кредиторів.

Як вбачається з ухвали Господарського суду Львівської області від 10.03.2021 у справі №914/2578/20, 04.03.2021 розпорядник майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіон" ОСОБА_1 подала до суду заяву про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Господарського суду Львівської області від 28.12.2020 у справі № 914/2578/20, в якій просить відкрити провадження у справі про перегляд за нововиявленими обставинами цієї ухвали та переглянути її, визнавши грошові вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Делоріан» у сумі 179 230 341,83 грн, в решті заявлених вимог відмовити.

Заяву обґрунтовує тим, що існують нововиявлені істотні для справи обставин, якими є судові рішення, що набрали законної сили - рішення Господарського суду Донецької області від 08.06.2018 року у справі № 905/2571/17, ухвали Господарського суду Донецької області від 22.10.2018 року у справі № 905/2571/17, ухвали Господарського суду Донецької області від 05.02.2019 року у справі № 905/15/19, які, на її думку, безпосередньо впливають на висновки суду за змістом ухвали від 28.12.2020 у справі № 914/2578/20 в частині визнання грошових вимог ТзОВ «Фінансова компанія «Делоріан» до боржника ТзОВ «Регіон» у загальній сумі 224 480 984,37 гривень.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 10.03.2021 заяву про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Господарського суду Львівської області від 28.12.2020 у справі № 914/2578/20 залишено без руху.

На теперішній час вказана заява розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіон" Худоногової Л.Ю. судом не розглянута.

Таким чином, обставини щодо реалізації заставного та іпотечного майна ТОВ «ДФЗ», поручителем якого є ТОВ «Регіон», та (як вважають апелянти) зміни у зв`язку з цим розміру грошових вимог ТОВ «Делоріан» до ТОВ «Регіон» можуть бути предметом дослідження та вирішення суду в межах провадження у справі про банкрутство ТОВ «Регіон».

Посилання ТОВ "Регіон" на те, що скасування оскаржуваної ухвали - це єдиний спосіб захисту його прав є безпідставними, адже такий захист, як і визначення дійсного розміру грошових вимог кредиторів має відбуватися в процедурі банкрутства.

Стосовно ЗЕП ТОВ «Азовімпекс», судова колегія зазначає, що оскаржувана ухвала суду від 22.10.2018 у цій справі не містить будь-яких висновків про права, інтереси чи обов`язки ЗЕП ТОВ «Азовімпекс», яке є кредитором у справі про банкрутство ТОВ «Регіон».

В мотивувальній та резолютивній частинах ухвали суду від 22.10.2018 у цій справі не вказано ні прямо, ні опосередковано про права чи обов`язки ЗЕП ТОВ «Азовімпекс».

В апеляційній скарзі взагалі не зазначено, яких саме його прав та інтересів стосується оскаржувана ухвала суду першої інстанції.

ЗЕП ТОВ «Азовімпекс» в письмових поясненнях від 02.04.2021 посилається на те, що виходячи із системного аналізу норм ГПК України та Кодексу України з процедур банкрутства, будь-які дії, що вчиняються боржником або третіми особами відносно майна боржника, не можуть вчинятися в інтересах одних кредиторів на шкоду інтересам інших кредиторів, тим самим порушуючи пропорційність захисту майнових інтересів як самого боржника, так і кредиторів.

Проте, такі доводи апелянта є безпідставними, оскільки мирова угода та оскаржувана ухвала суду від 22.10.2018 про її затвердження стосується майна ТОВ «ДФЗ», а не боржника у справі про банкрутство ТОВ «Регіон».

За таких обставин, у судової колегії відсутні підстави надавати правову оцінку наявності чи відсутності процедурних порушень, допущених судом першої інстанції під час прийняття оскаржуваної ухвали.

Колегія суддів також враховує, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу resjudicata - принципу остаточності рішень суду.

Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (див. рішення Європейського суду з прав людини у справі "Рябих проти Росії").

Проте, із матеріалів справи таких підстав не вбачається.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 264 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Колегією суддів встановлено, що при вирішенні спору у цій справі та затвердженні мирової угоди, з огляду на предмет і підстави заявленого позову, питання про майнові права та законні інтереси скаржників не вирішувалося; у мотивувальній та резолютивній частині оскаржуваної ухвали суду не наведено будь-яких висновків щодо прав та обов`язків скаржників стосовно сторін у справі; скаржники не є стороною у спірних правовідносинах, ці особи не довели, яким саме чином оскаржувана ухвала вирішує питання про їх права та обов`язки.

З огляду на вищевикладене, апеляційне провадження з розгляду апеляційної скарги ТОВ «Регіон» та апеляційної скарги Зовнішньоекономічного підприємства "Азовімпекс" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю на ухвалу Господарського суду Донецької області від 22.10.2018 у справі №905/2571/17 підлягає закриттю.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 234, п.3 ч. 1 ст. 264 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Закрити апеляційне провадження з розгляду апеляційної скарги ТОВ «Регіон» та апеляційної скарги Зовнішньоекономічного підприємства "Азовімпекс" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю на ухвалу Господарського суду Донецької області від 22.10.2018 у справі №905/2571/17.

Ухвала набирає законної сили після її оголошення та може бути оскаржена в порядку ст.ст.286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено 13.04.2021р.

Головуючий суддя О.Є. Медуниця

Суддя О.О. Радіонова

Суддя Л.Ф. Чернота