ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2021 р. Справа№ 910/14088/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Пашкіної С.А.

Буравльова С.І.

за участю секретаря судового засідання: Добрицької В.С.

учасники справи згідно протоколу судового засідання

розглянувши у відкритому судовому засідання апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "РАМБУРС"

на рішення Господарського суду міста Києва від 26.01.2021 (дата складення повного тексту рішення: 01.02.2021)

у справі №910/14088/20 (суддя Гулевець О.В.)

за позовом Фермерського господарства "АГРО САЛАНГ-ТЕТЕРІВ"

до Приватного акціонерного товариства "РАМБУРС"

про стягнення 674 460, 93 грн

УСТАНОВИВ:

Фермерське господарство "АГРО САЛАНГ-ТЕТЕРІВ" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариство "РАМБУРС" про стягнення 674460,93 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.01.2021 у справі №910/14088/20 позов задоволено повністю. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "РАМБУРС" на користь Фермерського господарства "АГРО САЛАНГ-ТЕТЕРІВ" основний борг у розмірі 568 117,50 грн, пеню у розмірі 41 941,32 грн, інфляційні втрати у розмірі 8 521,75 грн, 20% річних у розмірі 55 880,36 грн та судовий збір у розмірі 10 117,00 грн.

Рішення обґрунтовано тим, що матеріалами справи підтверджується невиконане відповідачем зобов`язання за договором у сумі 568117,50 грн, доказів оплати указаної суми заборгованості відповідачем не надано, у зв`язку із чим суд задовольнив позовні вимоги.

Не погодившись із прийнятим рішенням, Приватне акціонерне товариство "РАМБУРС" подало апеляційну скаргу, у якій просило суд відкрити апеляційне провадження за даною апеляційною скаргою. Розглянути апеляційну скаргу в судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи. Скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 26.01.2021 у справі №910/14088/20 та ухвалити нове рішення (постанову), яким повністю відмовити в задоволенні позову Фермерського господарства "АГРО САЛАНГ-ТЕТЕРІВ" до Приватного акціонерного товариства "РАМБУРС" про стягнення основного боргу у розмірі 568 117,50 грн, пені у розмірі 41 941,32 грн, інфляційних втрат у розмірі 8 521,75 грн, 20% річних у розмірі 55 880,36 грн та судового збору у розмірі 10 117,00 грн. Судові витрати покласти на позивача.

Апеляційна скарга обґрунтована наступним. На думку апелянта місцевим господарським судом необґрунтовано було задоволено позовні вимоги. Так, за твердженням апелянта станом на 28 жовтня 2020 року позивач не надав відповідачу оригінали товарно-транспортних накладних за договором поставки №53/-[2]-20 від 17.02.2020, підписані головою ФГ "АГРО САЛАНГ-ТЕТЕРІВ", а тому не настав строк сплати балансового платежу (20% вартості товару) у розмірі, що дорівнює сумі податкового кредиту з ПДВ у розмірі 568 117,50 грн. Відповідач вважає, оскільки не настав строк виконання основного зобов`язання, то відповідач не порушив строк виконання зобов`язання щодо оплати товару, а тому штрафні санкції не застосовуються. Також, відповідач вказав, що подані документи позивачем у даній справі мають ознаки підроблення, оскільки містять підпис іншої особи, а не голови ФГ "АГРО САЛАНГ-ТЕТЕРІВ", а тому є неналежними доказами у справі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.03.2021 відкрите апеляційне провадження у справі №910/14088/20 за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "РАМБУРС", розгляд апеляційної скарги призначено на 23.03.2021.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.03.2021 у судовому засіданні оголошено перерву до 08.04.2021.

19.03.2021 через відділ діловодства суду від апелянта надійшло клопотання про призначення почеркознавчої експертизи у справі.

У судовому засіданні 26.01.2021 представник відповідача підтримав клопотання про призначення почеркознавчої експертизи у справі.

В обґрунтування клопотання про призначення почеркознавчої експертизи відповідач посилається на те, що усі документи надані позивачем у даній справі містять підпис, який виконаний головою ФГ "АГРО САЛАНГ-ТЕТЕРІВ" Левченком С.О. та які відрізняються між собою, що свідчить про підроблення документів. Оскільки, на думку відповідача, необхідні спеціальні знання у сфері дослідження почерку та підписів, заявник просить суд призначити у справі №910/14088/20 почеркознавчу експертизу.

Розглянувши указане клопотання колегія суддів відзначає наступне.

У відповідності до ч. 1 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Статтею 104 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом з іншими доказами за правилами встановленими статтею 86 цього кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Отже, судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування.

Колегія суддів відзначає, що з огляду на наявні в матеріалах справи докази у суду не виникло питань, які потребують спеціальних знань, а фактичні обставин справи, можуть бути встановлені судом за результатами оцінки наявних у справі доказів. Обставин, які б ставили під сумнів обставини щодо підпису документів, судом не з`ясовано.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність підстав для призначення у справі почеркознавчої експертизи, у зв`язку із чим у задоволенні клопотання належить відмовити.

Щодо клопотання апелянта про витребування у позивача оригіналів документів, розглянувши вказане клопотання колегія суддів не знайшла підстав для його задоволення. Заявником не надано належного обґрунтування необхідності витребування оригіналів означених ним доказів з огляду на предмет спору у даній справі та наявні у справі докази.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 17.02.2020 між Фермерським господарством "АГРО САЛАНГ-ТЕТЕРІВ" (постачальник) та Приватним акціонерним товариством "РАМБУРС" (покупець) укладений договір поставки сільськогосподарської продукції № 53/-[2]-20, предметом якого є поставка товару з оплатою після поставки (п. 3 договору).

Згідно із п. 4. договору, найменування товару: кукурудза 3 кл, кількість товару: 700 метричних тон +/- 10% залікової ваги.

Відповідно до п. 5 договору, ціна за 1 метричну тону складає 4 058, 33 без ПДВ, 4 870,00 грн з урахуванням ПДВ. Загальна вартість договору без ПДВ 2840831,00 грн, разом до сплати: 3 408 997,20 грн з врахуванням ПДВ.

Пунктом 6 договору визначено умови та строки поставки, а саме DAP згідно з Правилами "Інкотермс 2010, адреса (далі - місце поставки): МТП "Южний" термінал ТОВ "Боріваж"- зерновий склад, Одеська обл., пгт Нові Беляри. Термін поставки: до 29.02.2020 включно. Датою поставки товару та переходу права власності на товар від постачальника до покупця вважається дата приймання вантажу одержувачем у місці поставки на зерновому складі.

Умовами пункту 7 договору погоджено умови оплати, що покупець оплачує 80% вартості поставленого товару, протягом 3 (трьох) банківських днів, з моменту отримання нижчезазначених документів :

- договір - сканована копія по електронній пошті;

- рахунок-фактура - сканована копія по електронній пошті;

- видаткова накладна - сканована копія по електронній пошті;

- товарно-транспортна накладна (з відміткою про прийняття у місці поставки на зерновому складу) - сканована копія по електронній пошті.

Вищевказані документи повинні бути передані покупцеві поштою, кур`єрською доставкою чи представником продавця.

Оригінали документів, перелічених вище, в тому числі видаткова накладна, як доказ поставки, товарно-транспортна накладна при авто перевезенні з відміткою вантажоодержувача, повинні бути передані покупцеві протягом 5 (п`яти) робочих днів після здійснення поставки товару.

Балансовий платіж (20% вартості товару) у розмірі, що дорівнює сумі податкового кредиту з ПДВ (тут та надалі в розумінні Податкового кодексу України), покупець оплачує протягом 3 (трьох) банківських днів з дати наступної за днем настання останньої з цих подій:

- розвантаження товару в місці поставки;

- отримання оригіналів документів, перелічених в п. 7 договору;

- реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних в електронній формі. Податкову накладну постачальник зобов`язується скласти в електронній формі з дотриманням установлених законодавством України вимог щодо її складання, з використанням електронного цифрового підпису уповноваженої постачальником особи. До податкової накладної постачальник заносить дані щодо фактично поставленого товару.

Пунктом 10 договору сторони погодили, що відповідно до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України за порушення грошового зобов`язання в частині не оплати поставленого товару (з урахуванням застереження, передбаченого п. в) ст. 7 цього договору, покупець зобов`язується сплатити постачальнику суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочки та 20 % річних від простроченої (неоплаченої) суми.

За умов виконання постачальником п. 7 цього договору та не здійснення покупцем остаточного платежу постачальник має право вимагати сплати покупцем пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення від несвоєчасно сплаченої суми.

За змістом пункту 12 договору, договір набуває чинності, з моменту його належного підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами взаємних зобов`язань. Закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору.

Спір у даній справі виник у зв`язку із тим, що за твердженням позивача він поставив відповідачу товар на загальну суму 3 408 705,00 грн (видаткові накладні №ФЄІ00000034 від 25.02.2020 на суму 2 509 508,94 грн, №ФЄІ00000046 від 28.02.2020 на суму 899 196,06 грн), проте відповідач усупереч взятим на себе зобов`язанням за договором, оплату за поставлений позивачем товар здійснив частково на суму 2 840 587,50 грн, у зв`язку із чим, у позивача виникла заборгованість у сумі 568 117,50 грн (3 408 705,00 -2 840 587,50). У зв`язку із простроченням відповідачем грошового зобов`язання позивачем нараховані пеня у сумі 41 941,32 грн, інфляційні втрати у сумі 8 521,75 грн, 20% річних у сумі 55 880,36 грн.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як установлено судом із наявних в матеріалах справи видаткових накладних №ФЄІ00000034 від 25.02.2020, №ФЄІ00000046 від 28.02.2020 та товаро-транспортними накладними №РА233 від 25.02.2020, №РА102 від 25.02.2020, №РА111 від 25.02.2020, №РА230 від 25.02.2020, №РА777 від 25.02.2020, №РА968 від 25.02.2020, №РА0011 від 23.02.2020, №РА 2816 від 20.02.2020, №РА 2517 від 24.02.2020, №РА 06340 від 25.02.2020, №РА06927 від 25.02.2020, №РА3065 від 25.02.2020, №РА від 28.02.2020, №РА1508 від 28.02.2020, №РА232 від 27.02.2020, №РА253 від 27.11.2020, №РА254 від 27.02.2020 позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 3 408 705,00 грн.

У відповідності до ч. 1, ч. 2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Як увказано вище, в пункті 7 договору сторони погодили, що покупець оплачує 80% вартості поставленого товару, протягом 3 (трьох) банківських днів, з моменту отримання нижчезазначених документів :

- договір - сканована копія по електронній пошті;

- рахунок-фактура - сканована копія по електронній пошті;

- видаткова накладна - сканована копія по електронній пошті;

- товарно-транспортна накладна (з відміткою про прийняття у місці поставки на зерновому складу) - сканована копія по електронній пошті.

Балансовий платіж (20% вартості товару) у розмірі, що дорівнює сумі податкового кредиту з ПДВ (тут та надалі в розумінні Податкового кодексу України), покупець оплачує протягом 3 (трьох) банківських днів з дати наступної за днем настання останньої з цих подій:

- розвантаження товару в місці поставки;

- отримання оригіналів документів, перелічених в п. 7 договору;

- реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних в електронній формі. Податкову накладну постачальник зобов`язується скласти в електронній формі з дотриманням встановлених законодавством України вимог щодо її складання, з використанням електронного цифрового підпису уповноваженої постачальником особи. До податкової накладної постачальник заносить дані щодо фактично поставленого товару.

Судом установлено, що 05.03.2020 позивачем було зареєстровано податкову накладну № 177 від 25.02.2020 на суму 2 509 508,94 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією №1 від 05.03.2020.

Також, податкову накладну №257 від 28.02.2020 на суму 899 196,06 грн зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних в електронній формі 05.03.2020, що підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією №1 від 05.03.2020.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

З огляду на встановлені договором строки оплати та реєстрацію податкових накладних - 05.03.2020, відповідач зобов`язаний здійснити оплату за поставлений товар в строк до 10.03.2020 включно.

Отже, погоджений сторонами порядок оплати строк оплати за поставлену продукцію є таким, що настав.

Відповідач заперечуючи позовні вимоги посилається на те, що строк оплати за товар не настав, оскільки позивач надав оригінали накладних лише 30.03.2020 та позивачем не виконані взяті на себе зобов`язання щодо передачі відповідачу пакету документів, передбачених у пункті 7 договору, а саме оригіналів товаро-транспортних накладних.

Так, відповідно до п. 7 договору, перелічені документи в цьому пункті повинні бути передані покупцеві поштою, кур`єрською доставкою чи представником продавця.

Оригінали документів, перелічених вище, в тому числі видаткова накладна, як доказ поставки, товарно-транспортна накладна при авто перевезенні з відміткою вантажоодержувача, повинні бути передані покупцеві протягом 5 (п`яти) робочих днів після здійснення поставки товару

Суд зазначає, що у відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З урахуванням наведеного, оскільки відповідач в обґрунтування своїх заперечень посилається на те, що позивачем не були надані документи, передбачені пунктом до п. 7 договору, то тягар доведення неналежного виконання позивачем свого обов`язку щодо ненадання відповідачу документів покладається саме на відповідача. Відповідачем не надано жодних доказів в підтвердження своїх заперечень.

Судова колегія відзначає, що видаткові накладні №ФЄІ00000034 від 25.02.2020, №ФЄІ00000046 від 28.02.2020 підписані відповідачем без жодних зауважень та відмітки дати отримання таких накладних. Більш того, підписуючи накладні, що підтверджує факт передачі позивачем товару, відповідачем не зазначено, які документи позивач не надав.

Окрім того, у матеріалах справи наявні копії товарно-транспортних накладних №РА233 від 25.02.2020, №РА102 від 25.02.2020, №РА111 від 25.02.2020, №РА230 від 25.02.2020, №РА777 від 25.02.2020, №РА968 від 25.02.2020, №РА0011 від 23.02.2020, №РА 2816 від 20.02.2020, №РА 2517 від 24.02.2020, №РА 06340 від 25.02.2020, №РА06927 від 25.02.2020, №РА3065 від 25.02.2020, №РА від 28.02.2020, №РА1508 від 28.02.2020, №РА232 від 27.02.2020, №РА253 від 27.11.2020, №РА254 від 27.02.2020, які містять відмітку вантажоодержувача - ТОВ "Боріваж" про отримання товару.

Відповідач не надав у матеріали справи жодних вимог та претензій адресованих позивачу щодо надання визначених у пункті 7 документів.

При цьому судом береться до уваги те, що відповідачем було здійснено часткову оплату за поставлений товару у розмірі 2 840 587,50 грн, яка за умовами п. 7 договору здійснюється протягом трьох банківських днів з моменту отримання документів, в тому числі товарно-транспортних накладних (з відміткою про прийняття у місці поставки на зерновому складу), що свідчить про вчинення сторонами дій на виконання п. 7 договору.

З матеріалів справи вбачається, що позивач зареєстрував 05.03.2020 в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні від 25.02.2020 та 28.02.2020.

Так, у відповідності до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

Посилання апелянта на невідповідність підписів голови Фермерського господарства "АГРО САЛАНГ-ТЕТЕРІВ", не спростовують факту поставки позивачем відповідачу товару згідно первинних документів, при цьому, згідно із наявних у матеріалах справи видаткових накладних та товарно-транспортних накладних, які частково були оплачені відповідачем, вбачається, що поставка товару здійснювалось уповноваженою особою позивача - головою Фермерського господарства "АГРО САЛАНГ-ТЕТЕРІВ" Левченком С.О., а на договорі та накладних міститься підпис та печатка позивача, які є ідентичні між собою, а тому суд не вбачає наявність ознак підроблення доказів, які позивачем надані до матеріалів справи.

Водночас, судом ураховано, що позивачем у поданій відповіді на відзив не заперечується факт підпису накладних саме від імені голови Фермерського господарства "АГРО САЛАНГ-ТЕТЕРІВ" Левченком С.О.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Матеріалами справи підтверджується невиконане зобов`язання за договором у сумі 568 117,50 грн, доказів оплати вказаної суми заборгованості відповідачем не надано,

За указаних обставин колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог у частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 568 117,50 грн.

У зв`язку із простроченням відповідачем грошового зобов`язання позивачем нараховані: пеня у сумі 41 941,32 грн, інфляційні втрати у сумі 8 521,75 грн, 20% річних у сумі 55 880,36 грн.

В пункті 1.3. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" визначено, що з урахуванням приписів статті 549, частини другої статті 625 ЦК України та статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" правовими наслідками порушення грошового зобов`язання, тобто зобов`язання сплатити гроші, є обов`язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

Оскільки, матеріалами справи підтверджено факт наявності прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання, то позивачем правомірно здійснено нарахування пені, 20 % річних та інфляційних втрат.

За змістом з ч. 2 ст. 217 ГК України одним з видів господарських санкцій є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч. 1 ст. 230 ГК України).

За приписами ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Згідно із ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Частиною 6 статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідальність у вигляді пені за порушення строків оплати за поставлений товар передбачена у п. 7 договору, відповідно до якого сторони погодили, що за умов виконання постачальником п. 7 цього договору та не здійснення покупцем остаточного платежу постачальник має право вимагати сплати покупцем пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення від несвоєчасно сплаченої суми.

За вказаних обставин вимоги позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 41941,32 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Пунктом 10 договору сторони погодили, що відповідно до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України за порушення грошового зобов`язання в частині не оплати поставленого товару (з урахуванням застереження, передбаченого п. в) ст. 7 цього договору, покупець зобов`язується сплатити постачальнику суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочки та 20 % річних від простроченої (неоплаченої) суми.

Частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України передбачено, що за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У відповідності до приписів ч. 2 ст. 625 ЦК України сторони погодили, що відповідач сплачує на користь позивача відсотки у розмірі 20% річних від суми боргу.

За указаних обставин вимоги позивача про стягнення з відповідача 20% річних у розмірі 55 880,36 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Передбачені вищевказаними нормами законодавства наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов`язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та отриманні від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові (постанова пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що сума інфляційних втрат за період з березня по липень 2020 року становить 8 535,11 грн, що є більшою ніж сума, яка нарахована позивачем у розмірі 8 521,75 грн. Ураховуючи приписи ч. 2 ст. 237 ГПК України, що при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог, вимоги щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 8 521,75 грн підлягають задоволенню.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене колегія суддів вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про те, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у сумі 568 117,50 грн, пені у сумі 41 941,32 грн, інфляційні втрати у сумі 8 521,75 грн, 20% річних у сумі 55 880,36 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі наявних матеріалів справи колегія суддів установила, що обставини, на які посилається скаржник - Приватне акціонерне товариство "РАМБУРС", у розумінні статті 86 ГПК України не можуть бути підставою для зміни або скасування рішення Господарського суду міста Києва від 26.01.2021 у справі №910/14088/20, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Ураховуючи наведене, рішення Господарського суду міста Києва від 26.01.2021 у справі №910/14088/20 відповідає матеріалам справи, є законним та обґрунтованим, підстави, передбачені ст.ст. 277-278 ГПК України для його скасування, відсутні.

Керуючись ст. 129, 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "РАМБУРС" на рішення Господарського суду м. Києва від 26.01.2021 у справі №910/14088/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 26.01.2021 у справі №910/14088/20 залишити без змін.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 14.04.2021.

Головуючий суддя В.В.Андрієнко

Судді С.А. Пашкіна

С.І. Буравльов