РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.04.2021Справа № 910/167/21
Суддя Господарського суду міста Києва Данилова М.В. при секретарі судового засідання ТарасюкуА.Ю. розглянувши матеріали справи в порядку загального позовного провадження

за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФРОЗЕН ФРУТ» (02152, місто Київ, Дніпровська набережна, будинок 1А, приміщення №1-№8, групи приміщень №150)

до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТОРГОВИЙ ДІМ «КИЇВХЛІБ» (04080, місто Київ, вул. Костянтинівська, буд.64)

про стягнення заборгованості

Представники сторін:

від позивачів: Продукін О.Г. - директор;

від відповідачів: не з`явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

04 січня 2021 року до Господарського суду міста Києва від ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФРОЗЕН ФРУТ» (позивач) надійшла позовна заява № 23-1 від 23.12.2020 року до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТОРГОВИЙ ДІМ «КИЇВХЛІБ» (відповідач), в якій викладені позовні вимоги, щоб в судовому порядку стягнути заборгованість на суму в розмірі 389 182, 90 грн. за договором поставки № 01062020 від 01.06.2020 року.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем його зобов`язань за договором поставки № 01062020 від 01.06.2020 року, зокрема, в порушення умов вищезазначеного договору відповідач не сплатив позивачу грошові кошти за поставлений товар, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.01.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 10.02.2021 року.

01 лютого 2021 року через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог.

10 лютого 2021 року через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на заяву про уточнення позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.02.2021 року відкладено підготовче засідання на 10.03.2021 року.

24 лютого 2021 року через відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив на заяву про уточнення позовних вимог.

10 березня 2021 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 01.04.2021 року.

30 березня 2021 року через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

У судове засідання 01.04.2021 року з`явився директор позивача, який просив задовольнити позовні вимоги.

Розглянувши подані документи і матеріали, вислухавши представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

01 червня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФРОЗЕН ФРУТ» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «КИЇВХЛІБ» (покупець) було укладено договір поставки №01062020, за умовами якого позивач зобов`язався поставити та передати у власність відповідача товари згідно з погодженими сторонами специфікаціями, а останній зобов`язався прийняти товари та сплатити їх вартість.

Відповідно до п.п. 3.3. та 3.4. договору відповідач зобов`язувався здійснювати оплату за поставлені товари протягом 5 календарних днів з дня поставки партії товару, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позивача.

Як вказує позивач, ним на виконання умов договору було поставлено відповідачу товар на загальну суму 400 328, 00 грн., що підтверджується наступними видатковими накладними: №2311 від 29.10.2020 року; №2312 від 29.10.2020 року; №2323 від 30.10.2020 року; №2335 від 03.11.2020 року; №2336 від 03.11.2020 року; №2398 від 10.11.2020 року.

Товар, за вказаними накладними, як зазначає позивач, отримано відповідачем, що підтверджується підписами уповноважених осіб останнього.

Взяті на себе зобов`язання за договором поставки виконані відповідачем частково, а саме в розмірі 20 000, 00 грн.

Під час розгляду вказаної справи, позивач подавав заяву про уточнення позовних вимог, у зв`язку з повним погашенням відповідачем суми основного боргу у розмірі 380 328, 00 грн., що підтверджується банківською випискою за період з 20.01.2021 року по 20.01.2021 року

Водночас, позивачем здійснено перерахунок розміру штрафних санкцій за порушення строків виконання грошового зобов`язання включно по дату повного погашення відповідачем основного боргу - до 20.01.2021 року.

З огляду на викладене, позивач остаточно просив суд стягнути з відповідача 8 411, 71 грн. інфляційних втрат, 2 251,13 грн. 3% річних та 9 004, 53 грн. пені.

Як вбачається з матеріалів справи, сторонами визнається здійснення оплати за отриманий товар відповідачем з простроченням, у зв`язку з чим позивач в періоди існування заборгованості нараховував відповідачу штрафні санкції у вигляді пені, 3% річних та інфляційні втрати.

У відповідності до ч.1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин, повинні виконуватись господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Кожна сторона вживає усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси іншої сторони. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Ст. 224 ГК України встановлює, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушені.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або еоном, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від Пов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) міна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ч.1 ст.611 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України).

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора пов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст.625 ЦК України).

Таким чином, суд робить висновок, що між позивачем та відповідачем виникло договірне зобов`язання, яке було порушено відповідачем, оскільки він не сплатив суму, яку повинен був сплатити за договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 ГКУ, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Таким чином, із наведеного вбачається, що для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання згідно зі статтями 617 ЦК України, 218 ГК України особа, яка порушила зобов`язання, повинна довести: 1) наявність обставин непереборної сили; 2) їх надзвичайний характер; 3) неможливість попередити за даних умов порушення зобов`язання 4) причинний зв`язок між надзвичайними обставинами непереборної сили та порушенням зобов`язання.

Про відповідачем не доведено відсутності вини у порушенні строків виконання взятих на себе зобов`язань перед ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФРОЗЕН ФРУТ».

Вказане також підтверджується інформаційним листом Вищого господарського суду України від 13.07.2012 № 01-06/908/2012 та оглядовим листом Вищого господарського суду України від 29.04.2013 № 01-06/767/2013.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За результатами перевірки здійсненого позивачем розрахунку, суд встановив, що суми пені, 3% річних та інфляційних втрат є арифметично вірними, а тому такі підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог.

Крім того, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Беручи до уваги факт зменшення позовних вимог в ході розгляду даної справи, у зв`язку з погашенням основного боргу відповідачем, позивачу підлягає поверненню частина сплаченого судового збору в розмірі 3 602, 18 грн.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3,4 ст. 13, ч.1 ст. 73, ст.ст. 79, 123, 129, ч. 9 ст. 165, ст. ст. 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТОРГОВИЙ ДІМ «КИЇВХЛІБ» (04080, місто Київ, вул. Костянтинівська, буд.64; ідентифікаційний код 41202432) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФРОЗЕН ФРУТ» (02152, місто Київ, Дніпровська набережна, будинок 1А, приміщення №1-№8, групи приміщень №150; ідентифікаційний код 40460916) 8 411, 71 грн. інфляційних втрат, 2 251, 13 грн. 3% річних, 9 004, 53 грн. пені та 2 102, 00 грн. судового збору.

3. В решті позовних вимог відмовити.

4. Повернути ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФРОЗЕН ФРУТ» (02152, місто Київ, Дніпровська набережна, будинок 1А, приміщення №1-№8, групи приміщень №150; ідентифікаційний код 40460916) з Державного бюджету України частину зайво сплаченого судового збору у розмірі 3 735, 74 грн., згідно платіжного №1720 від 22.12.2020 року.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано 13.04.2021 року.

Суддя М.В. Данилова