РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.04.2021Справа № 910/535/21
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Провайт Інвест»

до Акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 258620,93 грн.

Суддя Усатенко І.В.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Провайт Інвест» з вимогами до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 258620,93 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань з оплати наданих послуг за договором, укладеним у спрощений спосіб..

Ухвалою суду від 19.01.2021 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

25.01.2021 від позивача через канцелярію суду надійшов супровідний лист на виконання ухвали від 19.01.2021 про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 01.02.2021 відкрито провадження у справі № 910/535/21, постановлено, розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику учасників справи, надано відповідачу строк у 15 днів з дати отримання ухвали на подання відзиву.

Відповідач, згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 01 5 отримав 05.02.2021 ухвалу суду від 01.02.2021 про відкриття провадження у справі № 910/535/21, проте, не скористався своїм правом, забезпеченим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, відзив у встановлений строк суду не надав. Про наслідки не подання відзиву відповідач був повідомлений ухвалою суду від 01.02.2021 про відкриття провадження у справі № 910/535/21.

Відповідно до ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що Акціонерне товариства «Українська залізниця» не скористалось наданими процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до положень ст. 165 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 173 ГК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Основними видами господарських зобов`язань є майново-господарські зобов`язання та організаційно-господарські зобов`язання. Сторони можуть за взаємною згодою конкретизувати або розширити зміст господарського зобов`язання в процесі його виконання, якщо законом не встановлено інше.

Відповідно до ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ст. 181 ГК України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За твердженням позивача, яке не було спростовано відповідачем, Товариство з обмеженою відповідальністю «Провайт Інвест» в період з січня по вересень 2019 року надавало послуги з прання і сухого чищення білизни медичного призначення за замовленням Філії «Центр охорони здоров`я» АТ «Українська залізниця», а саме, Київській клінічній лікарні на залізничному транспорті № 2 та Київській клінічній лікарні на залізничному транспорті № 3.

В підтвердження даних обставин, позивачем до матеріалів справи додано акти здачі - приймання робіт (надання послуг): № 2 від 06.02.2019 на суму 35220,87 грн.; № 11 від 05.03.2019 на суму 27100,48 грн.; № 24 від 02.04.2019 на суму 31254,36 грн.; № 52 від 06.05.2019 на суму 31659,96 грн.; № 59 від 14.05.2019 на суму 4326,83 грн.; № 3 від 21.02.2019 на суму 40929,30 грн.; № 13 від 18.03.2019 на суму 24474,19 грн.; № 53 від 07.05.2019 на суму 29355,92 грн.; № 54 від 07.05.2019 на суму 27491,73 грн.; № 58 від 14.05.2019 на суму 6807,29 грн. Акти є підписаними з боку позивача та відповідача. Загалом за даними актами, позивачем було надано, а відповідачем прийнято, послуг загальною вартістю 258620,93 грн.

До матеріалів справи позивачем додано акт звірки взаємних розрахунків по стану за період з січня 2019 р. по вересень 2020 р., відповідно до якого заборгованість відповідача ( Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» філія «Центр охорони здоров`я» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» ( Київська клінічна лікарня на залізничному транспорті № 2 Філії « Центр охорони здоров`я» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця») перед позивачем станом на 30.09.2020 складає 129562,50 грн.

До матеріалів справи позивачем додано акт звірки взаємних розрахунків по стану за період з січня 2019 р. по вересень 2020 р., відповідно до якого заборгованість відповідача (Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» філія «Центр охорони здоров`я» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» ( Київська клінічна лікарня на залізничному транспорті № 3 Філії « Центр охорони здоров`я» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця») перед позивачем станом на 30.09.2020 складає 129058,43 грн.

Акти звірки взаємних розрахунків містять підпис позивача, проте, підпис відповідача відсутній.

До матеріалів справи додано лист № 04/04 - 19 від 26.04.2019 , яким позивач повідомляв відповідача про наявну в АТ «Українська залізниця» заборгованість перед ТОВ «Провайт Інвест» у розмірі 93575,71 грн. та лист позивача № 05/04 - 19 від 26.04.2019, в якому позивач повідомив про наявну в АТ «Українська залізниця» заборгованість перед ТОВ «Провайт Інвест» у розмірі 65403,49 грн. Доказів направлення даних листів позивачем відповідачу до матеріалів справи не додано.

18.09.2020 позивач звернувся до відповідача з претензією щодо сплати заборгованості за надані послуги № 363 - 09/20. За текстом даної претензії, заборгованість відповідача перед позивачем складала 129562,50 грн. з боку Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» філія «Центр охорони здоров`я» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» ( Київська клінічна лікарня на залізничному транспорті № 2 Філії « Центр охорони здоров`я» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця») та 129058,43 грн. з боку Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» філія «Центр охорони здоров`я» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» ( Київська клінічна лікарня на залізничному транспорті № 3 Філії « Центр охорони здоров`я» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»). Разом з претензією позивачем було надіслано відповідачу акти звірки взаємних розрахунків та акти здачі - приймання робіт, які також було додано позивачем до матеріалів справи. Позивач у даній претензії вимагав від відповідача погасити заборгованість у загальному розмірі 258620,93 грн. до 30.09.2020 року.

Підтвердженням надсилання даної претензії є накладна № 732 від 24.09.2020 та опис вкладення до неї, а також, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення ( виплати поштового переказу) № 732. Претензія була отримана представником відповідача 29.09.2020.

Відповідно до ч. 2, ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідач відповіді на претензію не надав, грошові кошти у розмірі 258620,93 грн. (загальний розмір заборгованості) до 30.09.2020 на користь позивача не сплатив.

Відповідач не скористався своїм правом, передбаченим ст. 165 ГПК України, відзив на позовну заяву не надав, жодних доказів в спростування наведених позивачем обставин, в тому числі наявного обсягу заборгованості, до матеріалів справи ним додано не було. Докази в підтвердження погашення відповідачем наявної перед позивачем заборгованості в матеріалах справи відсутні.

Зважаючи на приписи чинного законодавства, а також, на волевиявлення сторін, яке є підтвердженим доданими до матеріалів справи доказами, Суд вважає, що відповідач є таким, що прострочив покладене на нього зобов`язання з своєчасної та повної оплати послуг наданих позивачем.

З огляду на викладене вище, Суд дійшов висновку, що позовна вимога в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з оплати наданих послуг у загальному розмірі 258620,93 грн. є обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 74, 75 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Відповідно до ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Таким чином, позовна вимога підлягає задоволенню в повному обсязі.

Витрати позивача по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, ст.ст. 74, 76, 77, 123, 129, 237, 238, 239, 240, 241 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, буд. 5, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Провайт Інвест» (01014, м. Київ, вул. Катерини Білокур, буд. 10/15, ) заборгованість з оплати наданих послуг у розмірі 258620 (двісті п`ятдесят вісім тисяч шістсот двадцять) грн. 93 коп. та судовий збір у розмірі 3879 ( три тисячі вісімсот сімдесят дев`ять) грн. 31 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя І.В.Усатенко