ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" квітня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/347/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Рильової В.В.

при секретарі судового засідання Сіліній М.Г.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Юхно Володимира Івановича, Харківська область, Золочівський район, селище міського типу Золочів
до Відділу освіти, молоді та спорту Близнюківської районної державної адміністрації, Харківська область, Близнюківський район, селище міського типу Близнюки
про стягнення 1 252 960,15 грн.
за участю представників:

позивача - адвокат Демура М.І. ордер ПТ № 097520 від 12.04.2021;

відповідача - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Юхно Володимир Іванович (далі - ФОП Юхно В.І. / позивач) звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою про стягнення з Відділу освіти, молоді та спорту Близнюківської районної державної адміністрації (далі - відповідач / Відділ освіти, молоді та спорту БРДА) заборгованості за Договором про закупівлю за державні кошти № 2 від 08 січня 2019 року в загальному розмірі 1 252 960,15 грн., з яких: 1 112 400,00 грн. - сума основного боргу, 62 027,03 грн. - три проценти річних та 76 533,12 грн. - інфляційні збитки. Також позивач просить суд покласти на Відділ освіти, молоді та спорту БРДА витрати зі сплати судового збору в розмірі 18 794,41 грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 09.02.2021 позовну заяву ФОП Юхно В.І. прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 922/347/21 та постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Розгляд справи № 922/347/21 в підготовчому засіданні неодноразово відкладався судом задля забезпечення принципу змагальності та реалізації прав сторін на повне та об`єктивне встановлення всіх обставин справи.

Відділ освіти, молоді та спорту БРДА, разом з тим, своїм правом на захист не скористався, відзив на позов не надав.

За результатами підготовчого засідання 05.04.2021 у справі № 922/347/21 судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 12 квітня 2021 року о 12:00 годині, на підставі частини другої статті 185, частини першої статті 195 Господарського процесуального кодексу України. Відповідну ухвалу постановлено без виходу до нарадчої кімнати та занесено судом до протоколу підготовчого засідання від 05 квітня 2020 року.

Представник позивача, який брав участь в судовому засіданні 12.04.2021, позовні вимоги підтримував в повному обсязі, просив суд їх задовольнити та стягнути з відповідача 1 252 960,15 грн. заборгованості з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання 12.04.2021 не з`явився, про причини неявки суд не повідомляв. Як вбачається з матеріалів справи, суд належним чином виконав вимоги Господарського процесуального кодексу України щодо направлення процесуальних документів учасникам справи з метою належного їх повідомлення про проведення судового засідання: про дату та місце розгляду справи Відділ освіти, молоді та спорту БРДА було повідомлено ухвалами суду у справі № 922/347/21, які направлялися на юридичну адресу відповідача (з рекомендованими повідомленнями, що повернулися до суду із відміткою про вручення поштових відправлень), а також прийнятою повноважним представником відповідача, телефонограмою від 06 квітня 2021 року, яку долучено судом до матеріалів справи.

Враховуючи те, що неявка учасників справи в судове засідання, відповідно до приписів частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України, не перешкоджає розгляду справи по суті, а також приймаючи до уваги обмежені строки розгляду справи по суті, визначені частиною другою статті 195 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглянути справу № 922/347/21 в даному судовому засіданні, за відсутності представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та об`єктивно оцінивши надані суду докази, суд встановив наступне.

08 січня 2019 року між ФОП Юхно В.І. (як Учасником) та Відділом освіти, молоді та спорту Близнюківської районної державної адміністрації (як Замовником) було укладено Договір про закупівлю за державні кошти № 2 (далі за текстом - Договір № 2), відповідно до умов якого Учасник зобов`язується поставити Замовнику товар, а саме: ДК 021:00-3 Тверде паливо (вугілля), а Замовник зобов`язується здійснити отримання та приймання поставленого Товару від Учасника відповідно до умов розділу 3 Договору та сплатити Позивачу вартість Товару у обсязі, номенклатурі та за цінами згідно специфікації (додаток № 1), що є невід`ємною частиною цього Договору.

Відповідно до пунктів 1.2., 1.3 Договору № 2 від 08 січня 2019 року, найменування (номенклатура, асортимент) товару:

Кількість товарів: - 910 т.

- Вугілля кам`яне ДГОМ 13 - 50 - 860 т.

- Вугілля кам`яне Г 0 -100 - 50 т.

Місце поставки: відповідно до документації.

Згідно пункту 1.5. Договору № 2, під постачанням Товару для умов цього договору слід розуміти передачу Товару Учасником Замовнику, отримання Товару Замовником, приймання Товару Замовником.

Пунктом 4.1. Договору сторони погодили, що розрахунки проводяться у національній валюті України - гривнях, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Учасника згідно накладної на отримання товару.

Строк (термін) поставки (передачі) товарів за рахунок, силами та засобами Учасника, але за замовленням Замовника від 01 січня 2019 до 31 грудня 2019 року (пункт 5.1. Договору № 2).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання вказаних вище пунктів Договору № 2 від 08 січня 2019 року ФОП Юхно В.І. поставив, а Відділ освіти, молоді та спорту БРДА прийняв Вугілля кам`яне ДГОМ 13-50 у загальній кількості 247,2 т на суму 1 112 400,00 грн., що підтверджується Видатковими накладними: № 4 від 19 січня 2019 року; № 5 від 21 січня 2019 року; № 6 від 22 січня 2019 року; № 7 від 23 січня 2019 року; № 8 від 30 січня 2019 року; № 9 від 30 січня 2019 року; № 10 від 31 січня 2019 року; № 11 від 05 лютого 2019 року; № 22 від 09 лютого 2019 року; № 13 від 13 лютого 2019 року. Уповноваженою особою відповідача - Л.В. Бондаренко Товар прийнято за кількістю та якістю без будь яких зауважень та застережень, про що свідчать підписи та печатки сторін на зазначених вище видаткових накладних.

Листом № 01-18/1118 від 19.08.2019 Відділ освіти, молоді та спорту БРДА також звернувся до Позивача з проханням завести Вугілля кам`яне ДГОМ 13-50 у загальній кількості 247,2 т за ціною 4500 грн. на опалювальний сезон 2019-2020 року. Крім того, Сторонами було підписано Акт звіряння взаємних розрахунків за період: 01.01.2019 - 30.08.2019 на загальну суму поставки (сальдо кінцеве) - 1 112 400,00 грн.

Разом з тим, за твердженням позивача, в порушення умов Договору про закупівлю товарів за державні кошти № 2 від 08.01.2019, незважаючи на той факт, що Товар відповідачем отримано в повному обсязі, без будь-яких зауважень щодо його кількості чи якості, оплату такого Товару не здійснено. Про причини невиконання зобов`язань за відповідач не повідомив.

Таким чином, на час розгляду справи заборгованість Відділу освіти, молоді та спорту БРДА перед ФОП Юхно В.І. становить 1 112 400,00 грн. Крім того, внаслідок прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання, позивачем також нараховано та заявлено до стягнення 3% річних в розмірі 62 027,03 грн. та інфляційні збитки в розмірі 76 533,12 грн. (в порядку статті 625 Цивільного кодексу України). Обставини щодо стягнення суми основного боргу та вказаних нарахувань в примусовому порядку стали підставою для звернення Фізичної особи-підприємця Юхно Володимира Івановича до суду із даним позовом.

Вирішуючи питання про правомірність та обґрунтованість заявлених в межах даної справи позовних вимог, суд виходить із наступного.

За загальними положеннями цивільного законодавства цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (стаття 11 Цивільного кодексу України). Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, стаття 12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

У відповідності зі статтею 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України), зі змістом якої кореспондуються і приписи статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконати її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (стаття 174 ГК України).

Частиною третьою статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно статті 193 ГК України та статті 526 ЦК України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Крім того, за змістом статті 193 ГК України не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом. Аналогічні застереження містить стаття 525 ЦК України.

У відповідності до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, що передбачено частиною першою статті 612 ЦК України.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (частина перша статті 193 ГК України).

Окремим видом зобов`язання є договір поставки. Так, згідно з частинами першою, другою статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Враховуючи наведені положення цивільного законодавства, суд зазначає, що строк виконання грошового зобов`язання, що випливає з правовідносин купівлі-продажу та поставки, які склалися між сторонами у даному випадку, встановлений спеціальною нормою статті 692 ЦК України. Факт отримання товару відповідачем є самостійною підставою для виникнення обов`язку у відповідача здійснити розрахунки.

При цьому, наявні в матеріалах справи Видаткові накладні є первинними обліковими документами у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і відповідають вимогам статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, оскільки фіксують факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, а отже є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Зважаючи на встановлені обставини та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому Господарським процесуальним кодексом України порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, жодних доказів оплати заборгованості за Договором про закупівлю товарів за державні кошти № 2 від 08.01.2019 не надав, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Юхно Володимира Івановича в частині примусового стягнення з Відділу освіти, молоді та спорту Близнюківської районної державної адміністрації 1 112 400,00 грн. заборгованості за Товар (вугілля) обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню.

Відповідно також до частини другої статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням інфляційних витрат на суму боргу та процентів річних виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки за порушення виконання зобов`язання.

Отже, в даному випадку, за порушення виконання грошового зобов`язання на відповідача покладається відповідальність відповідно до статті 625 ЦК України, яка полягає у приєднанні до невиконаного обов`язку, нового додаткового обов`язку у вигляді відшкодування матеріальних втрат позивача від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми.

До матеріалів справи ФОП Юхно В.І. надано розрахунок інфляційних втрат за період з березня 2019 року по листопад 2020 року, а також трьох процентів річних по кожному зобов`язанню відповідача окремо.

Перевіривши кожне нарахування окремо, суд встановив, що заявлена позивачем до стягнення сума процентів річних: 64 027,03 грн. не суперечить вимогам чинного законодавства та арифметично вірною

Щодо здійсненого позивачем нарахування інфляційних втрат слід зазначити, що офіційний індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України та визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто зменшення купівельної спроможності гривні. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Позивачем, разом з тим, не враховано індекс інфляції за грудень 2019 року, який становив 99,8. Відтак, здійснивши самостійний розрахунок інфляційних втрат ФОП Юхно В.І., суд доходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в цій частині та стягнення з відповідача 74 181,52 грн., що є арифметично вірним.

В решті позову - в частині заявлених до стягнення інфляційних збитків в розмірі 2 351,60 грн. суд відмовляє, у зв`язку із безпідставністю відповідних нарахувань.

Вирішуючи питання розподілу судового збору, суд керується частиною першою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підставі, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Таким чином, судовий збір покладається на Відділ освіти, молоді та спорту Близнюківської районної державної адміністрації пропорційно до суми задоволених позовних вимог та підлягає стягненню на користь позивача у розмірі 18 759,13 грн.

Відповідно до статей 11, 12, 509, 525, 526, 610, 612, 625, 655, 692, 712 Цивільного кодексу України, статей 173-175, 193 Господарського кодексу України та керуючись статтями 1, 13, 73-80, 86, 123, 126, 129, 233, 236-238, 239, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Юхно Володимира Івановича задовольнити частково.

Стягнути з Відділу освіти, молоді та спорту Близнюківської районної державної адміністрації (місцезнаходження: 64801, Харківська область, Близнюківський район, селище міського типу Близнюки, вулиця Свободи, будинок 30; ) на користь Фізичної особи-підприємця Юхно Володимира Івановича (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) суму основного боргу за Договором про закупівлю за державні кошти № 2 в розмірі 1 112 400,00 грн., три проценти річних в розмірі 64 027,03 грн., інфляційні збитки в розмірі 74 181,52 грн. та витрати зі сплати судового збору в сумі 18 759,13 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні позову в частині стягнення 2 351,60 грн. інфляційних збитків - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 256 ГПК України, з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, а також пункту 4 розділу X Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "13" квітня 2021 р.

Суддя В.В. Рильова

справа № 922/347/21