ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04.03.2021р. м.Харків Справа № 905/1771/20

Господарський суд Донецької області у складі судді Ніколаєвої Л.В.,

при помічнику судді (за дорученням) Гулевич В.В.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження справу №905/1771/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ветсинтез-ВІП»

до відповідача Приватного акціонерного товариства «Діанівська Птахофабрика»

про стягнення 215 143,64 грн.,

за участю представників:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

Суть спору: ТОВ «Ветсинтез-ВІП» звернулось до господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з ПрАТ «Діанівська Птахофабрика» 215 143,64 грн., з яких: 66 000 грн. основний борг, 4 882,19 грн. 10% річних, 59 244,47 грн. пеня, 1 739,96 грн. інфляційні втрати, 83 277,02 грн. штраф.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за договором поставки №2 від 02.01.2018р. щодо своєчасної та повної оплати отриманого товару.

Під час розгляду справи господарський суд одержав відзив на позовну заяву, в якому останній не згодний лише з розміром пені та штрафу, які заявлені до стягнення, у зв`язку з чим просить суд зменшити розмір пені на 50 % та розмір штрафу на 90% на підставі ст. 551 ЦК України, ст. 233 ГК України.

В обґрунтування клопотання про зменшення розміру пені та штрафу відповідач посилається на те, що:

- по-перше, відповідач знаходиться в скрутному фінансовому становищі та з 15.06.2020р. - в режимі санації, у зв`язку з чим на підприємстві зупинено виробництво, встановлено режим неповного робочого тижня та за І півріччя 2020р. збитки підприємства становлять більше 34 704 000 грн.;

- по-друге, відповідачем виконано більшу частину зобов`язання за спірним договором та станом на 30.09.2020р. заборгованість за договором становить 66 000 грн., а отже стягнення пені та штрафу у заявлених розмірах є неспіврозмірним з розміром простроченого платежу, при цьому, позивачем не обґрунтовано завдання йому збитків через порушення відповідачем зобов`язання;

- по-третє, договором поставки №2 від 02.01.2018р. сторони суттєво збільшили розмір процентів річних, ніж передбачено приписами ст.625 ЦК України, тому позивач в повній мірі компенсує знецінення несвоєчасно сплачених відповідачем коштів за рахунок стягнення 10% річних та інфляційних втрат.

Представники сторін у судове засідання щодо розгляду справи по суті 04.03.2021р. не з`явилися. При цьому, про дату, час і місце судового засідання сторони повідомлені належним чином шляхом направлення ухвали суду від 09.02.2021р. про оголошення перерви у судовому засідання на 04.03.2021р. на їх юридичні адреси, які отримані ними, про що свідчать відповідні повідомлення про вручення поштового відправлення №№651, 660.

Одночасно, у клопотанні за вх. № 4330/21 від 03.03.2021р. позивач повідомив про те, що мирова угода між сторонами не укладена та просив суд розглянути справу по суті за наявними у справі матеріалами за відсутності його представника. Також, господарським судом одержано і клопотання відповідача за вх. № 4377/21 від 04.03.2021р. про підтримання раніше поданого клопотання про зменшення розміру пені та штрафу та розгляд справи за відсутності його представника.

Приймаючи до уваги наведене, а також положення ч. 1 ст. 202 ГПК України, суд визнав за можливе вирішити справу у даному судовому засіданні.

На підставі ст. 240 ГПК України у судовому засіданні щодо розгляду справи по суті 04.03.2021р. судом складено та підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив:

02.01.2018р. між ТОВ «Ветсинтез-ВІП» (постачальник, позивач) та ПрАТ «Діанівська птахофабрика» (покупець, відповідач) укладено договір поставки №2, згідно п.1.1. якого постачальник зобов`язується в порядку та умовах, визначених у цьому договорі, передати, а покупець, зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, прийняти та своєчасно оплатити медикаменти та препарати ветеринарного призначення.

У зв`язку з неможливістю наперед визначити кількість та асортимент товару, сторони домовились про те, що ціна, асортимент та кількість (об`єм) кожної партії товару вказуються рахунках, видаткових накладних (п. 1.2 договору).

Доказом факту поставки товару є оформлені належним чином видаткові документи (видаткові накладні та товарно-транспортні накладні, довіреність) (п.1.3 договору).

Загальна ціна договору складається з сум поставок, вказаних у рахунках і видаткових накладних на кожну партію товару. Постачальник має право змінювати ціни на товар у разі зміни ринкових цін на товар, та/або прийняття органами державної влади законодавчих актів, що впливають на формування договірної ціни, зростання цін на сировину, матеріали, енергоносії, зростання курсу долара, а також впливу інфляції на ціну товару. Про зміни ціни на товар постачальник повідомляє покупця до поставки товару шляхом надання покупцю рахунку-фактури зі зміненими цінами. Оплата вказаного рахунку-фактури покупцем вважається узгодженням сторонами нової ціни. Зміна ціни не розповсюджується на вже оплачений покупцем товар (п.3.1 договору).

Покупець здійснює оплату поставленого товару наступним чином: 20% від суми замовленого товару сплачується покупцем постачальнику на умовах передоплати протягом 1 робочого дня з дати отримання рахунку на оплату; 80% від суми замовленого товару сплачується покупцем постачальнику на умовах відстрочки платежу, але не більш, ніж на 14 календарних днів з дати отримання товару (п.3.3. договору).

Датою отримання товару є дата видаткової накладної (п.3.4. договору).

Датою оплати вважається дата надходження грошових коштів на банківський рахунок постачальника (п.3.5. договору).

Зобов`язання покупця щодо оплати за цим договором вважаються виконаними в момент отримання постачальником грошової суми, яку зобов`язаний сплатити покупець за цим договором. При цьому, якщо постачальником здійснюються дві та більше поставки товару на користь покупця, грошові суми, що отримує постачальник від покупця за цим договором, покривають заборгованість покупця перед постачальником у порядку черговості, починаючи з першої очікуваної оплати (самої ранньої дати кінцевого строку оплати), яку зобов`язаний здійснити покупець за цим договором (п. 3.7. договору).

Товар, за умови наявності його на складі, повинен бути поставлений покупцю протягом 7 робочих днів з дня отримання постачальником передоплати на умовах, визначених п.3.3 даного договору (п.4.1 договору).

Передача товару здійснюється представниками постачальника та покупця згідно з видатковою накладною. Товар вважається переданим продавцем та прийнятим покупцем по кількості відповідно до підписаних видаткових накладних (п.4.4. договору).

Право власності на товар переходить до покупця з моменту передачі товару (п. 4.6 договору).

У випадку порушення своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, визначену цим договором та чинним законодавством. Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Сторони не несуть відповідальність за порушення своїх зобов`язань за цим договором, якщо воно сталося не з їх вини. Сторона вважається не винуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів для належного виконання зобов`язання (п.7.1. договору).

У випадку несплати, неповної або несвоєчасної сплати за товар покупець виплачує

постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день такого прострочення (п.7.2. договору).

У випадку несплати або несвоєчасної сплати за товар у строк, що перевищує 30 календарних днів з дати кінцевого розрахунку, визначеного п.3.3 даного; договору, покупець виплачує постачальнику штраф у розмірі 10 % від несплаченої суми (п.7.3 договору).

У випадку несплати, неповної або несвоєчасної сплати за товар покупець на вимогу

постачальника сплачує суму заборгованості з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення платежу, а також 10 (десять) процентів річних у порядку ст.625 ЦКУ (п.7.4. договору).

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2018р. У разі, якщо в строк за два тижні до закінчення терміну дії цього договору, жодна із сторін не попередила іншу про намір розірвати цей договір, то він вважається продовженим на наступний рік на тих саме умовах (п.9.1. договору).

На виконання умов договору позивачем поставлено, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 2 310 376,38 грн., що підтверджується видатковими накладними:

- №3 від 02.01.2018р. на суму 54 814,50 грн.;

- №410 від 12.06.2018р. на суму 58 725 грн.;

- №516 від 20.07.2018р. на суму 59 535 грн.;

- №791 від 22.10.2018р. на суму 63 360 грн.;

- №66 від 31.01.2019р. на суму 25 020 грн.;

- №126 від 26.02.2019р. на суму 32 673 грн.;

- №191 від 28.03.2019р. на суму 216 806,64 грн.;

- №242 від 18.04.2019р. на суму 85 781,76 грн.;

- №295 від 08.05.2019р. на суму 18 235,44 грн.;

- №327 від 22.05.2019р. на суму 2 003,76 грн.;

- №329 від 22.05.2019р. на суму 252 456,72 грн.;

- №390 від 19.06.2019р. на суму 227 804,82 грн.;

- №467 від 08.07.2019р. на суму 35 464,68 грн.;

- №507 від 25.07.2019р. на суму 230 675,22 грн.;

- №590 від 29.08.2019р. на суму 142 757,88 грн.;

- №644 від 24.09.2019р. на суму 244 854,18 грн.;

- №733 від 29.10.2019р. на суму 250 828,56 грн.;

- №818 від 27.11.2019р. на суму 144 135,60 грн.;

- №884 від 19.12.2019р. на суму 164 443,62 грн.

Товар отриманий представниками відповідача за довіреностями № 1 від 02.01.2018р., № 108 від 12.06.2018р., № 124 від 20.07.2018р., № 187 від 22.10.2018р., № 8 від 30.01.2019р., № 9 від 25.02.2019р., № 12 від 25.03.2019р., № 18 від 16.04.2019р., № 24 від 08.05.2019р., № 26 від 16.05.2019р., № 45 від 14.06.2019р., № 54 від 08.07.2019р., № 65 від 25.07.2019р., № 82 від 28.08.2019р., № 98 від 24.09.2019р., № 113 від 29.10.2019р., № 133 від 27.11.2019р., № 148 від 19.12.2019р.

За цими господарськими операціями з поставки товару позивачем зареєстровано податкові накладні № 31 від 12.06.2018р., № 66 від 20.07.2018р., № 70 від 22.10.2018р., № 68 від 31.01.2019р., № 55 від 26.02.2019р., № 62 від 28.03.2019р., № 49 від 18.04.2019р., № 15 від 08.05.2019р., № 46 від 21.05.2019р., № 49 від 22.05.2019р., № 38 від 19.06.2019р., № 32 від 08.07.2019р., № 73 від 25.07.2019р., № 66 від 29.08.2019р., № 40 від 24.09.2019р., № 76 від 29.10.2019р., № 73 від 27.11.2019р., № 56 від 19.12.2019р., про що свідчать відповідні квитанції про їх реєстрацію.

Оплата поставленого позивачем товару здійснена відповідачем частково у розмірі 2 244 376,38 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи платіжними дорученнями за загальний період 12.03.2018р. по 28.09.2020р.

Оскільки відповідач не розрахувався за поставлений товар у повному обсязі, позивач звернувся з даним позовом до суду, в якому просить стягнути з відповідача, крім основної заборгованості у розмірі 66 000 грн., також і 10% річних у розмірі 4 882,19 грн., інфляційні втрати у розмірі 1 739,96 грн., пеню у розмірі 59 244,47 грн. та штраф у розмірі 83 277,02 грн.

Проаналізувавши наявні у справі докази, та надавши їм правову оцінку, господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, з огляду на наступне.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог ч.1 ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з вимогами ч.ч.1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин.

За приписами ч.1 ст.692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до вимог ч.1ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов`язань містяться і у ч.ч.1,7 ст.193 ГК України.

Як вище встановлено судом, між сторонами укладено договір поставки №2 від 02.01.2018р., за умовами якого позивач зобов`язався передати, а відповідач - прийняти та оплатити медикаменти та препарати ветеринарного призначення (товар) не пізніше, ніж на 14 календарний день з дати отримання товару, якою є дата видаткової накладної.

Протягом 2018р. 2019р. позивачем поставлено товар на загальну суму 2 310 376,38 грн., який оплачувався відповідачем з порушенням встановленого договором строку та не у повному обсязі, внаслідок чого станом на момент звернення позивача до суду з цим позовом у відповідача утворився борг у розмірі 66 000 грн. (за видатковою накладною №884 від 19.12.2019р.). При цьому, такі обставини не заперечуються відповідачем та наявність боргу у розмірі 66 000 грн. підтверджується ним у відзиві на позов.

За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість та правомірність позовних вимог в частині стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 66 000 грн., а отже і про їх задоволення.

В силу вимог ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Одночасно, у п.7.4. договору передбачено, що у випадку несплати, неповної або несвоєчасної сплати за товар покупець на вимогу постачальника сплачує суму заборгованості з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення платежу, а також 10 % річних у порядку ст.625 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов`язання.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У ч. 2 ст. 551 ЦК України встановлено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

В силу положень ст. ст. 1, 3 ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідальність відповідача у вигляді пені та штрафу передбачена п. п. 7.2., 7.3. договору, згідно з якими за несплату, неповну або несвоєчасну сплату за товар відповідач виплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення, а також штраф у розмірі 10% від несплаченої суми у випадку несплати або несвоєчасної сплати за товар у строк, що перевищує 30 календарних днів з дати кінцевого розрахунку, визначеного п.3.3. договору.

Розрахунок 10% річних, який здійснений позивачем та згідно з яким загальний розмір нарахованих відповідачу 10% річних за загальний період з 03.01.2020р. по 30.09.2020р. на суму боргу 66 000 грн. за видатковою накладною №884 від 19.12.2019р. (із врахуванням часткових оплат) складає 4 882,19 грн., перевірено господарським судом та встановлено, що позивачем не враховано, що кількість днів у 2020 році складала 366.

Тому, господарським судом самостійно, не виходячи за межі визначеного позивачем періоду, протягом якого мало місце невиконання зобов`язання, здійснено розрахунок 10% річних, нарахованих за період з 03.01.2020р. по 30.09.2020р. на суму боргу 66 000 грн. за видатковою накладною №884 від 19.12.2019р., згідно з яким їх розмір складає 4 904,92 грн., що є більшим, ніж заявлено позивачем до стягнення.

Розрахунок інфляційних втрат, який здійснений позивачем та згідно з яким розмір нарахованих відповідачу інфляційних втрат за загальний період березень 2020р. - червень 2020р. на суму боргу 66 000 грн. за видатковою накладною №884 від 19.12.2019р. (із врахуванням часткових оплат) складає 1 739,96 грн., перевірено господарським судом та встановлено, що розрахунок здійснено з арифметичними помилками.

Тому, господарським судом самостійно, не виходячи за межі визначеного позивачем періоду, протягом якого мало місце невиконання зобов`язання, здійснено розрахунок інфляційних втрат за загальний період березень 2020р. - червень 2020р. на суму боргу 66 000 грн. за видатковою накладною №884 від 19.12.2019р., згідно з яким їх розмір становить 1 395,93 грн.

За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість та правомірність позовних вимог про стягнення з відповідача 10% річних у розмірі 4 882,19 грн. (в межах заявлених вимог) та інфляційних втрат у розмірі 1 395,93 грн., а отже і про їх задоволення в цих частинах.

Розрахунок пені, який здійснений позивачем та згідно з яким розмір нарахованої відповідачу пені за загальний період з 03.01.2020р. по 30.09.2020р. на суму боргу за видатковими накладними №590 від 29.08.2018р., №644 від 24.09.2019р., №773 від 29.10.2019р., №818 від 27.11.2019р., №884 від 19.12.2019р. (із врахуванням часткових оплат) складає 59 244,47 грн., перевірено господарським судом та встановлено, що позивачем не враховано вимоги ч. 6 ст. 232 ГК України щодо шестимісячного строку нарахування пені за видатковою накладною №884 від 19.12.2019р.

Тому, господарським судом самостійно, не виходячи за межі визначеного позивачем періоду, протягом якого мало місце невиконання зобов`язання, здійснено розрахунок пені та встановлено, що її розмір за загальний період з 03.01.2020р. по 03.07.2020р. на суму боргу за видатковими накладними №590 від 29.08.2018р., №644 від 24.09.2019р., №773 від 29.10.2019р., №818 від 27.11.2019р., №884 від 19.12.2019р. складає 78 671,31 грн., що є більшим, ніж заявлено позивачем до стягнення.

Розрахунок штрафу, який здійснений позивачем та згідно з яким розмір нарахованого відповідачу штрафу за порушення строку оплати понад 30 календарних днів від суми боргу 833 770,20 грн. станом на 03.02.2020р. за видатковими накладними №590 від 29.08.2019р., №644 від 24.09.2019р., №733 від 29.10.2019р., №818 від 27.11.2019р., №884 від 19.12.2019р. (із врахуванням часткових оплат) становить 83 277,02 грн., перевірений господарським судом та встановлено, що розрахунок є арифметично правильним.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 50% та штрафу на 90% суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Приписами ч.3 ст.551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків. Отже, питання про зменшення розміру неустойки вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації, тобто сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність підстав для вчинення зазначеної дії.

При цьому, зменшення розміру заявленого до стягнення штрафу є правом суду, за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення штрафу.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду України від 26.07.2018р. у справі №924/1089/17.

На підставі наказу голови правління ПрАТ «Діанівська птахофабрика» №29 від 15.04.2020р. підприємство з 15.06.2020р. знаходиться в режимі санації, у зв`язку з чим встановлено режим неповного робочого тижня та зупинено виробництво.

Згідно з балансом (звітом про фінансовий стан) на 30.06.2020р. та звітом про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за І півріччя 2020р. дебіторська заборгованість підприємства складає 19 320 тис. грн., кредиторська 69 603 тис. грн., а збитки - 34 704 тис. грн., що свідчить про його скрутне фінансове становище.

При цьому, відповідачем сплачено більшу частину основного боргу у розмірі 2 310 376,38 грн. та станом на 30.09.2020р. заборгованість відповідача за договором поставки №2 від 02.01.2018р. становить 66 000 грн.

Одночасно, доказів, які б свідчили про погіршення фінансового стану, ускладнення в господарській діяльності чи завдання позивачу збитків в результаті порушення відповідача, матеріали справи не містять, вимоги про стягнення збитків позивачем не заявлялись.

Приймаючи до уваги наведене, а також виходячи із загальних засад цивільного законодавства, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, клопотання відповідача підлягає частковому задоволенню шляхом зменшення розміру пені на 50% до 29 622,24 грн. та штрафу на 50% до 41 638,51 грн., що відповідає дійсному правовому призначенню неустойки як засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання і не призводить до порушення балансу інтересів сторін.

За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість та правомірність позовних вимог про стягнення з відповідача пені у розмірі 29 622,24 грн. та штрафу у розмірі 41 638, 51 грн., а отже і про їх задоволення в цих частинах.

На підставі ч.1 ст. 129 ГПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позову, витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (без врахування зменшення судом розміру пені та штрафу).

Витрати відповідача (транспортні витрати), які згідно з попереднім (орієнтовним) розрахунком складають 864 грн., не підлягають розподілу, оскільки останнім не заявлено про стягнення таких витрат, не надано доказів їх понесення, а також заяви про намір подати відповідні докази після ухвалення рішення в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України. Більш того, з огляду на приписи ч. 9 ст. 129 ГПК України, у зв`язку з тим, що спір у справі виник внаслідок неправильних дій відповідача, у будь-якому випадку такі витрати підлягають покладенню на нього.

Керуючись ст. ст. 129, 231, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1.Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Ветсинтез-ВІП» задовольнити частково.

2.Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Діанівська Птахофабрика» (85783, Донецька обл., Волноваський р-н, село Діанівка, вул. Миру, б. 1а, ідент. код ЄДР 30492941) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ветсинтез-ВІП» (61001, Харківська обл., м. Харків, вул. Смольна, б. 30, ідент. код ЄДР 41468663) основний борг у розмірі 66 000 (шістдесят шість тисяч) грн., 10% річних у розмірі 4 882 (чотири тисячі вісімсот вісімдесят дві) грн. 19 коп., інфляційні втрати розмірі 1 395 (одна тисяча триста дев`яносто п`ять) грн. 93 коп., пеню у розмірі 29 622 (двадцять дев`ять тисяч шістсот двадцять дві) грн. 24 коп., штраф у розмірі 41 638 (сорок одна тисяча шістсот тридцять вісім) грн. 51 коп., судовий збір у розмірі 3 221 (три тисячі двісті двадцять один) грн. 99 грн.

3.В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено 17.03.2021р. (з урахуванням перебування судді Ніколаєвої Л. В. на лікарняному).

Суддя Л.В. Ніколаєва