СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" квітня 2021 р. Справа № 127/24523/17

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Барбашова С.В. , суддя Пушай В.І.,

за участю секретаря судового засідання Пронози А. П.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1 (особисто приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції в Жмеринському міськрайонному суді Вінницької області);

відповідача - адвокат Шмалій С.В., який діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 1381 від 22.11.2013 та довіреності № 1 від 20.01.2021;

третьої особи - не з`явився;

розглянувши матеріали апеляційної скарги позивача - фізичної особи ОСОБА_1 (вх. № 3459Х/3) на рішення Господарського суду Харківської області від 02 листопада 2020 року (повний текст складено 12.11.2020) у справі № 127/24523/17

за позовом Фізичної особи ОСОБА_1 , м. Вінниця,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Наз-Оле", м. Харків,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Фізична особа ОСОБА_2 , м. Харків,

про визнання недійсним рішення загальних зборів, стягнення коштів, поновлення на роботі та визнання незаконним звільнення,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2017 року фізична особа ОСОБА_1 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовною заявою до ТОВ "Наз-Оле", в якій просив визнати незаконним його звільнення з посади директора товариства, поновити його на цій посаді з дня незаконного звільнення та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з дня незаконного звільнення по день поновлення на роботі. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 27.04.2016 він працював на посаді директора ТОВ "Наз-Оле" на підставі рішення загальних зборів учасників ТОВ "Наз-Оле" від 22.04.2016, проте з кінця 2016 року позбавлений можливості виконувати свої посадові обов`язки у зв`язку з тим, що його фактично відсторонено від роботи. Згідно з інформацією, розміщеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з 26.12.2016 керівником ТОВ "Наз-Оле" є ОСОБА_2 . Зазначає, що заяву про звільнення за власним бажанням він не подавав, угоду про звільнення за домовленістю сторін не укладав, відповідачем не надано йому жодних документів в підтвердження припинення трудових відносин. За час роботи товариством йому було виплачено 15001,17 грн заробітної плати й інших виплат та після звільнення додатково виплачено заробітну плату за листопад і грудень 2016 року в сумі 26701,70 грн.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 08.01.2019 у справі № 127/24523/17 позов задоволено. Визнано незаконним звільнення ОСОБА_1 з посади директора ТОВ "Наз-Оле" та поновлено ОСОБА_1 на посаді директора ТОВ "Наз-Оле" з дня незаконного звільнення - 23.12.2016. Стягнуто з ТОВ "Наз-Оле" на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 23.12.2016 по 08.01.2019 в сумі 450789,04 грн.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 14.05.2019 рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08.01.2019 у справі № 127/24523/17 скасовано. Ухвалено нове рішення. У задоволенні позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 25.03.2020 (том 3 а.с. 29-32) скасовані рішення судів першої та апеляційної інстанції по справі № 127/24523/17, провадження по справі закрито у зв`язку з тим, що суди першої та апеляційної інстанцій неправильно визначили предметну юрисдикцію спору, розглянувши справу в порядку цивільного судочинства, справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Закриваючи провадження по справі, суд касаційної інстанції врахував висновок Великої Палати Верховного Суду про необхідність розгляду зазначеної категорії справ у порядку господарського судочинства, викладений в постановах від 19.02.2020 у справі № 361/17/15-ц (провадження № 14-423цс19), від 30.01.2019 у справі № 145/1885/15-ц (провадження № 14-613цс18) та від 10.04.2019 у справі № 510/456/17 (провадження № 14-1цс19).

Постанову Верховного Суду мотивовано тим, що відповідно до п. 1 ст. 4 та п. 5 ст. 1 Статуту ТОВ "Наз-Оле" учасником ТОВ "Наз-Оле" є Компанія «ХАЙ СТАР ГЛОБАЛ ГРУП ЛТД». Рішенням загальних зборів ТОВ "Наз-Оле" від 22.04.2016, призначено ОСОБА_1 на посаду директора товариства. Рішенням загальних зборів ТОВ "Наз-Оле" від 23.12.2016 звільнено ОСОБА_1 з посади директора за згодою сторін та призначено ОСОБА_2 виконуючим обов`язки директора.

На підставі ст. 97 ЦК України управління товариством здійснюють його органи, якими є загальні збори учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.

У частині 1 ст. 98 ЦК України передбачено, що загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і тих, що належать до компетенції інших органів товариства.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 ЦК України виконавчий орган створюють загальні збори товариства. У частині 3 ст. 99 ЦК України передбачено, що члени виконавчого органу можуть бути у будь-який час усунені від виконання своїх обов`язків, якщо у установчих документах не визначені підстави їх усунення.

Згідно зі ст. 3 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) до трудових відносин належать відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. У КЗпП України визначено виключний перелік підстав припинення трудового договору.

За приписом ч. 4 ст. 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання. Корпоративні права учасників товариства є об`єктом такого захисту, зокрема у спосіб, передбачений ч. 3 ст. 99 ЦК України, згідно з якою повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.

Припинення повноважень члена виконавчого органу товариства за своєю правовою природою, предметом регулювання правовідносин і правовими наслідками відрізняється від звільнення працівника з роботи (розірвання із ним трудового договору) на підставі положень КЗпП України. Саме тому можливість уповноваженого органу товариства припинити повноваження члена виконавчого органу міститься не в приписах КЗпП України, а в ст. 99 ЦК України, тобто не є предметом регулювання трудового права.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 167 ГК України, корпоративні права визначаються як права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи у управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Згідно з ч. 3 ст. 167 ГК України, корпоративні відносини визначаються як відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, звільнення, відкликання членів виконавчого органу стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Хоча такі рішення уповноваженого на це органу можуть мати наслідки і в межах трудових правовідносин, але визначальними за таких обставин є корпоративні правовідносини.

У зв`язку з цим припинення повноважень члена виконавчого органу товариства відповідно до ч. 3 ст. 99 ЦК України є дією уповноваженого органу товариства, спрямованою на унеможливлення здійснення членом його виконавчого органу управлінської діяльності. Необхідність такої норми зумовлена специфічним статусом члена виконавчого органу, який отримав від уповноваженого органу товариства право на управління. За природою корпоративних відносин учасникам товариства має бути надано можливість у будь-який час оперативно відреагувати на дії особи, яка здійснює представницькі функції зі шкодою (чи можливою шкодою) для інтересів товариства, шляхом позбавлення її відповідних повноважень.

Зважаючи на це, зміст положень ч. 3 ст. 99 ЦК України надає право компетентному (уповноваженому) органу товариства припинити повноваження члена виконавчого органу у будь-який час, на свій розсуд, з будь-яких підстав.

Така форма захисту є специфічною дією носіїв корпоративних прав у відносинах з особою, якій вони довірили здійснювати управління товариством, і не може розглядатися в площині трудового права.

На підставі постанови Верховного Суду від 25.03.2020 у справі № 127/24523/17 ухвалою Верховного Суду від 28.04.2020 за заявою позивача - ОСОБА_1 справу № 127/24523/17 передано для розгляду до Господарського суду Харківської області в порядку ч. 1 ст. 24, чч. 1, 2 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України (том 3 а.с. 40-41).

В процесі розгляду справи Господарським судом Харківської області позивач - ОСОБА_1 подав уточнену позовну заяву від 17.07.2020 за вх. № 16433 (том 4 а.с. 13-27), в якій просить:

- визнати недійсним та скасувати рішення загальних зборів учасників ТОВ "Наз-Оле", оформлене протоколом загальних зборів учасників від 23.12.2016;

- визнати незаконним звільнення ОСОБА_1 з посади директора ТОВ "Наз-Оле";

- поновити ОСОБА_1 на посаді директора ТОВ "Наз-Оле" з дня незаконного звільнення 23.12.2016;

- стягнути з ТОВ "Наз-Оле" на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 23.12.2016 по 08.01.2019 в розмірі 450789,04 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує порушенням процедури скликання загальних зборів щодо звільнення ОСОБА_1 з посади директора ТОВ "Наз-Оле" за угодою сторін, оскільки він не підписував заяву про звільнення, не був запрошений на загальні збори від 23.12.2016 і не брав участі в їх проведенні та не був ознайомлений з протоколом загальних зборів учасників ТОВ "Наз-Оле" від 23.12.2016. Зазначає, що наданий відповідачем до матеріалів справи наказ № 75 від 23.12.2016 про припинення трудового договору (контракту) не містить його підпису.

Одночасно з уточненою позовною заявою позивач подав заяву про поновлення строків позовної давності.

Відповідач 01.10.2020 за вх. № 22797 подав заяву про застосування строків позовної давності.

За результатами розгляду справи Господарський суд Харківської області виніс рішення від 02.11.2020 у справі № 127/24523/17 (суддя Смірнова О.В.), яким у задоволенні позову відмовив у повному обсязі.

Зазначене рішення мотивовано тим, що ОСОБА_1 перебував на посаді директора ТОВ "Наз-Оле", тобто входив до виконавчого органу товариства, але ніколи не був учасником (засновником) ТОВ "Наз-Оле". Відтак, зважаючи на положення ст. 167 ГК України, він не є належним суб`єктом оскарження рішень, прийнятих загальними зборами учасників ТОВ "Наз-Оле", в тому числі і спірного рішення, оформленого протоколом загальних зборів учасників від 23.12.2016. Відповідно до пп. 5.1 та 5.13 Статуту ТОВ "Наз-Оле", якщо товариство складається з одного учасника, рішення з питань, що відносяться до компетенції загальних зборів учасників товариства, ухвалюються єдиним учасником товариства одноосібно й оформлюються письмово. До виключної компетенції загальних зборів належить, зокрема, утворення і відкликання виконавчого та інших органів товариства. Тобто загальні збори учасників ТОВ "Наз-Оле", як вищий орган управління товариством, наділені правом припинити повноважень директора, як виконавчого органу ТОВ "Наз-Оле", у будь-який час та з будь-яких підстав. При цьому визначена частиною третьою статті 99 ЦК України можливість припинити повноваження члена виконавчого органу в будь-який час не передбачає необхідності з`ясування вини працівника, доцільності та причини звільнення, врахування попередньої роботи та інших позитивних результатів. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що рішення загальних зборів учасників ТОВ "НАЗ-ОЛЕ" від 23.12.2016 про припинення повноважень ОСОБА_1 , як директора ТОВ "Наз-Оле" було прийняте у відповідності до Статуту ТОВ "Наз-Оле" та вимог чинного законодавства, тому відсутні підстави для задоволення позову в частині визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ "Наз-Оле", оформленого протоколом загальних зборів учасників від 23.12.2016, визнання незаконним звільнення з посади директора ТОВ "Наз-Оле", поновлення на посаді директора ТОВ "Наз-Оле" з дня незаконного звільнення 23.12.2016. Позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідною від вимоги про поновлення на роботі, в задоволенні якої відмовлено судом, тому вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу також не підлягає задоволенню.

Повний текст зазначеного рішення складено 12.11.2020.

ОСОБА_1 (позивач) 02.12.2020 звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (том 4 а.с. 163-180), в якій просить скасувати рішення Господарський суд Харківської області від 02.11.2020 у справі № 127/24523/17 та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує порушенням процедури скликання загальних зборів учасників ТОВ "НАЗ-ОЛЕ" від 23.12.2016. Зазначає, що був прийнятий на посаду директора ТОВ "Наз-Оле" в порядку ч. 1 ст. 99 Цивільного кодексу України на підставі рішення загальних зборів учасників ТОВ "Наз-Оле" від 22.04.2016. Посилається на те, що він не був запрошений на загальні збори від 23.12.2016, не брав участі в їх проведенні та не підписував протокол загальних зборів учасників ТОВ "Наз-Оле" від 23.12.2016, тому вважає незаконними рішення загальних зборів учасників ТОВ "НАЗ-ОЛЕ" від 23.12.2016 про звільнення ОСОБА_1 з посади директора з 23.12.2016 та призначення директором ОСОБА_2 з 26.12.2016. Також скаржник посилається на те, що в судовому засіданні під час прийняття оскаржуваного рішення був відсутній, про дату та час судового засідання належно повідомлений не був.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.01.2021 у справі № 127/24523/17 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача, встановлено відповідачу та 3-й особі строк для подання відзивів на апеляційну скаргу, призначено розгляд справи на 16.02.2021.

На виконання зазначеної ухвали ТОВ "Наз-Оле" (відповідач) 08.02.2021 за вх. № 1628 надало відзив на апеляційну скаргу, в якому не погоджується з доводами позивача, викладеними в апеляційній скарзі, просить залишити без змін рішення місцевого господарського суду, апеляційну скаргу залишити без задоволення.

В судових засіданнях 16.02.2021 та 16.03.2021 оголошено перерви.

15.03.2021 на підставі відповідного розпорядження керівника апарату Східного апеляційного господарського суду у зв`язку з відпусткою судді Попкова Д.О., який входив до складу постійної колегії суддів для розгляду справи № 127/24523/17, проведено повторний автоматизований розподіл зазначеної судової справи між суддями та для її розгляду визначено колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Барбашова С.В., суддя Пушай В.І.

За приписами ч. 14 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, у разі зміни складу суду, розгляд справи починається спочатку.

Позивач - ОСОБА_1 у судовому засіданні 06.04.2021 підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі, підтвердив, що ніколи не був учасником (засновником) ТОВ "Наз-Оле".

Представник відповідача - ТОВ "Наз-Оле" в судовому засіданні 06.04.2021 заперечив проти задоволення апеляційної скарги в повному обсязі, .

Третя особа - ОСОБА_2 відзив на апеляційну скаргу не надав, свого представника в судове засідання 06.04.2021 не направив, причини відсутності в судовому засіданні не повідомив, хоча про місце, день та час розгляду справи був належно повідомлений, що підтверджується наявним у справі зворотним поштовим рекомендованим повідомленням № 114.

За приписами ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У відповідності до ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст. 202, ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи вищезазначене, з метою недопущення невиправданого затягування судового процесу, колегія суддів дійшла висновку про можливість перегляду рішення місцевого господарського суду без участі 3-ї особи - ОСОБА_2 .

Дослідивши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу, вислухавши пояснення позивача та представника відповідача в судовому засіданні, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги позивача та скасування рішення суду першої інстанції, з огляду на таке.

Статтею 167 Господарського кодексу України передбачено, що корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

За змістом зазначеної норми сторонами в корпоративному спорі є:

- юридична особа та її учасник (засновник, акціонер, член), зокрема учасник, який вибув;

- учасники (засновники, акціонери, члени) юридичної особи.

Таким чином, особа стає носієм корпоративних прав з моменту набуття права власності на акції акціонерного товариства, вступу до юридичної особи або її заснування.

Корпоративними ж правовідносинами є всі ті відносини, що пов`язані зі здійсненням корпоративних прав на участь в управлінні господарською організацією: брати участь у загальних зборах, наглядовій раді з відповідними правомочностями - бути проінформованими про скликання загальних зборів та про порядок денний, брати в них участь, голосувати, обирати органи юридичної особи, бути обраним до них тощо.

Суб`єктний склад корпоративного спору - це учасники/сторони корпоративних правовідносин.

При вирішенні корпоративних спорів слід виходити не з суб`єктного складу правовідносин, які можна вважати корпоративними, а з ознак корпоративних прав.

Рішення загальних зборів учасників (акціонерів, членів) та інших органів юридичної особи є актами ненормативного характеру (індивідуальними актами), тобто офіційними письмовими документами, що породжують певні правові наслідки, які спрямовані на регулювання господарських відносин і мають обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин.

У зв`язку з цим підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів учасників (акціонерів, членів) юридичної особи можуть бути: невідповідність рішень загальних зборів нормам законодавства; порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів; - позбавлення учасника (акціонера, члена) юридичної особи можливості взяти участь у загальних зборах.

Безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у зв`язку з порушенням прямих вказівок закону є: прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення або у разі неможливості встановлення наявності кворуму; прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного загальних зборів товариства; відсутність протоколу загальних зборів.

Під час розгляду відповідних справ господарські суди мають враховувати, що не всі порушення законодавства, допущені під час скликання та проведення загальних зборів юридичної особи, є підставами для визнання недійсними прийнятих ними рішень.

Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 11.08.2020 у справах № 922/2277/19 та № 922/333/19.

Разом з тим, недотримання вимог закону та установчих документів юридичної особи під час скликання і проведення загальних зборів не може визнаватися порушенням прав тих позивачів, які не є учасниками (акціонерами, членами) цієї особи (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 26.02.2020 у справі № 906/461/19 та від 02.05.2018 у справі № 912/779/17).

У відповідності до ст. 89 Господарського кодексу України, управління діяльністю господарського товариства здійснюють його органи та посадові особи, склад і порядок обрання (призначення) яких визначається залежно від виду товариства, а у визначених законом випадках - учасники товариства.

Згідно з абз. 1 ч. 3 ст. 92 Цивільного кодексу України, орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. Тобто, Цивільний кодекс України не містить вичерпного переліку обов`язків посадових осіб юридичної особи або норми, яка відсилає в цьому питанні до інших законів чи до положень статуту товариства. При визначенні кола обов`язків посадової особи Цивільний кодекс України зобов`язує цих осіб діяти, виходячи з принципів добросовісності і розумності, а також в інтересах товариства.

З матеріалів справи вбачається, що позивач - ОСОБА_1 перебував на посаді директора ТОВ "Наз-Оле" з 27.04.2016 по 23.12.2016.

На посаду директора ТОВ "Наз-Оле" ОСОБА_1 був призначений на підставі рішення загальних зборів учасників ТОВ "Наз-Оле" від 22.04.2016, оформленого Протоколом загальних зборів учасників ТОВ "Наз-Оле" від 22.04.2016 (т. 1 а.с. 159-160).

При цьому ОСОБА_1 ніколи не був учасником (засновником) ТОВ "Наз-Оле", що також підтвердив сам позивач під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Згідно з та п. 5 ст. 1 та пп. 7.1.4 п. 7 ст. 7 Статуту ТОВ "Наз-Оле" (т. 1 а.с. 129-144) в редакції станом на 28.04.2015, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, єдиним учасником ТОВ "Наз-Оле" є Компанія "ХАЙ СТАР ГЛОБАЛ ГРУП ЛТД." з часткою в статутному капіталі товариства 46000,00 грн, що відповідає 100,00 відсоткам.

ОСОБА_1 не може вважатись носієм корпоративних прав та учасником корпоративних правовідносин з ТОВ "Наз-Оле", тому посилання позивача на те, що він не був запрошений та не приймав участі в загальних зборах 23.12.2016 є безпідставним та не може визнаватися порушенням прав ОСОБА_1 , який не є учасником (акціонером, членом) зазначеного товариства.

У відповідності до ст. 5 Статуту ТОВ "Наз-Оле" в редакції станом на 28.04.2015, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, загальні збори учасників є Вищим органом управління Товариства, а Директор - Виконавчим органом.

Згідно з пунктом п. 5.1 зазначеного Статуту, Вищим органом Товариства є Загальні збори Учасників, що складаються з Учасників або призначених ними представників. Якщо товариство складається з одного учасника, рішення з питань, що відносяться до компетенції загальних зборів учасників товариства, ухвалюються єдиним учасником товариства одноосібно й оформлюються письмово. Збори вважаються правомочними, якщо на їх засіданні присутні Учасники (представники Учасників), що мають в своєму розпорядженні в сукупності більш ніж 60% голосів.

Утворення і відкликання виконавчого та інших органів товариства належить до виключної компетенції Загальних зборів Учасників (п. 5.13 Статуту).

Відповідно до п. 5.2 Статуту ТОВ "Наз-Оле" в редакції станом на 28.04.2015, Директор Товариства є Виконавчим органом Товариства, що здійснює керівництво його поточною та оперативною діяльністю в межах компетенції та прав, визначених цим Статутом та рішенням Зборів.

При призначенні директора на посаду з ним може укладатися контракт, в якому визначаються умови найму, права, обов`язки, відповідальність директора перед Зборами, умови його матеріального забезпечення та звільнення з посади з урахуванням гарантій, передбачених контрактом та чинним законодавством (пп. 5.2.6 п. 5.2 Статуту).

З матеріалів справи вбачається, що з ОСОБА_1 не укладався контракт щодо умов найму, прав, обов`язків та звільнення з посади директора.

Таким чином, Загальні збори учасників ТОВ "Наз-Оле", як Вищий орган управління ТОВ "Наз-Оле", наділені виключним правом призначати або звільняти з посади Директора, як Виконавчого органу Товариства, в будь-який час та з будь-яких підстав.

Питання про звільнення ОСОБА_1 з посади директора було розглянуте Загальними зборами учасників ТОВ "НАЗ-ОЛЕ" від 23.12.2016 (Протокол загальних зборів учасників ТОВ "Наз-Оле" від 23.12.2016 - т. 1 а.с. 158-160), якими ухвалено рішення про звільнення ОСОБА_1 з посади директора з 23.12.2016 та призначення директором ОСОБА_2 з 26.12.2016.

Як вбачається з Протоколу загальних зборів учасників ТОВ "Наз-Оле" від 23.12.2016, на Зборах був присутній єдиний учасник товариства - Компанія "ХАЙ СТАР ГЛОБАЛ ГРУП ЛТД.", що володіє часткою в статутному капіталі товариства 46000,00 грн, що відповідає 100,00 відсоткам, в особі Омелюк Анни Василівни, яка діє на підставі довіреності від 17.03.2016.

Отже відповідно до положень п. 5.1 Статуту ТОВ "Наз-Оле" в редакції станом на 28.04.2015, загальні збори учасників ТОВ "НАЗ-ОЛЕ" від 23.12.2016 вважаються правомочними, а рішення, ухвалені цими Зборами, відповідають вимогам п. 5.13 зазначеного Статуту щодо виключної компетенції Загальних зборів Учасників.

За приписами ст. 97 Цивільного кодексу України, органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.

Частина 1 статті 98 Цивільного кодексу України передбачає, що загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і тих, що належать до компетенції інших органів товариства.

Відповідно до частини 1 статті 99 Цивільного кодексу України, виконавчий орган створюють загальні збори товариства.

У відповідності до частини 3 статті 99 Цивільного кодексу України, припинення повноважень члена виконавчого органу товариства є дією уповноваженого органу товариства, спрямованою на унеможливлення здійснення членом його виконавчого органу управлінської діяльності. Необхідність такої норми зумовлена специфічним статусом члена виконавчого органу, який отримав від уповноваженого органу товариства право на управління. За природою корпоративних відносин учасникам товариства має бути надано можливість у будь-який час оперативно відреагувати на дії особи, яка здійснює представницькі функції зі шкодою (чи можливою шкодою) для інтересів товариства, шляхом позбавлення її відповідних повноважень.

Отже частина 3 статті 99 Цивільного кодексу України надає право компетентному (уповноваженому) органу товариства припинити повноваження члена виконавчого органу у будь-який час, на свій розсуд, з будь-яких підстав.

На підставі зазначеного, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком господарського суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог в частині визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ "Наз-Оле", оформленого протоколом загальних зборів учасників від 23.12.2016.

Позовні вимоги про визнання незаконним звільнення з посади директора ТОВ "Наз-Оле", поновлення на посаді директора ТОВ "Наз-Оле" з дня незаконного звільнення 23.12.2016 та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від вимоги про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ "Наз-Оле" від 23.12.2016, в задоволенні якої відмовлено, тому ці вимоги також не підлягають задоволенню.

За змістом ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі, коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Якщо позовні вимоги господарським судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, то суд зобов`язаний застосувати до спірних правовідносин положення ст. 267 Цивільного кодексу України та вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, або, за наявності поважних причин її пропущення, - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму Цивільного кодексу України).

Враховуючи викладене колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком господарського суду першої інстанції про відсутність підстав для застосування позовної давності у зв`язку з тим, що права позивача не порушені.

Стосовно посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що він не був належно повідомлений про судове засідання 12.11.2020, в якому судом першої інстанції було ухвалено оскаржуване рішення, судова колегія зазначає таке.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Господарського суду Харківської області від 06.10.2020 у справі № 127/24523/17 закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 26.10.2020, задоволено клопотання позивача - ОСОБА_1 про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

26.10.2020 судове засідання не відбулось з технічних причин, у зв`язку з чим протокольною ухвалою було оголошено перерву до 02.11.2020 о 12:00, що підтверджується протоколом судового засідання від 26.10.2020 у справі № 127/245/17 (том 4 а.с. 127-128).

Позивача - ОСОБА_1 про оголошення перерви в судовому засіданні до 02.11.2020 о 12:00 було повідомлено шляхом направлення телефонограми уповноваженому представнику позивача - адвокату Кудельському А.А., що підтверджується наявною у справі телефонограмою від 26.10.2020 (том 4 а.с.130).

Отже, позивач - ОСОБА_1 був належно повідомлений про день, час та місце розгляду справи, проте в судове засідання 02.11.2020 року не з`явився.

Неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи по суті (ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України).

З огляду на викладене, посилання позивача на неналежне повідомлення про дату та час судового засідання є безпідставним.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно ст. 129 Конституції України, до основних засад судочинства відносяться, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами чч. 1, 2 ст. 76 зазначеного Кодексу, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України).

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду ухвалене з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, наведені позивачем в апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставою для скасування або зміни рішення суду першої інстанції, тому апеляційна скарга позивача залишається без задоволення, рішення Господарського суду Харківської області від 02 листопада 2020 року по справі № 127/24523/17 залишається без змін.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Отже, зважаючи на те, що судовою колегією відмовлено в задоволенні апеляційної скарги, сплачений за її подання судовий збір відшкодуванню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 129 Конституції України, ст.ст. 129, 269, 270, 273, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача - фізичної особи ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 02 листопада 2020 року по справі № 127/24523/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з ч. 1 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 09.04.2021.

Головуючий суддя Н.М. Пелипенко

Суддя С.В. Барбашова

Суддя В.І. Пушай