ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"12" квітня 2021 р. Справа№ 910/2837/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Куксова В.В.

Шаптали Є.Ю.

Розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Наш Край"

на рішення Господарського суду міста Києва від 18.01.2021, повний текст якого складено 28.01.2021

у справі №910/2837/20 (суддя Головіна К. І.)

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Оселя Інвест"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Наш Край"

про розірвання договору та стягнення 162 000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.01.2021 у справі №910/2837/20 позовні вимоги задоволено частково та присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Наш Край" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Оселя Інвест" грошові кошти у сумі 162 000,00 грн, витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 430,50 грн, витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги у сумі 1 051,00 грн. У решті вимог - відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 18.01.2021 у справі №910/2837/20 та відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.02.2021, справу №910/2837/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: Яковлєв М.Л. - головуючий суддя; судді: Шаптала Є.Ю., Куксов В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.02.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Наш Край" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.01.2021 у справі №910/2837/20 залишено без руху; повідомлено Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Наш Край" про право на усунення встановлених при поданні апеляційної скарги недоліки протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху; попереджено Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Наш Край", що невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали є підставою для повернення апеляційної скарги; витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/2837/20.

Через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від скаржника надійшла заява про зменшення розміру сплати судового збору.

В обґрунтування вказаної заяви скаржник посилався на те, що оскільки ОСОБА_1 (директор скаржника) є батьком дитини інваліда та якому не виповнилось 14 років, тому відповідно підпункту б пункту 2 частини 1 статті 8 Закону України «Про судовий збір» у нього існує право вимагати зменшити розмір судового збору до розміру, який вже сплачений, а саме до 3 153,00 грн. Також скаржник посилався на правову позицію викладену Верховним Судом, яка викладена у постанові від 02.04.2018 по справі №902/12/17 та від 08.05.2020 по справі №917/1423/19.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.03.2021 відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Наш Край" у задоволенні заяви про зменшення розміру сплати судового збору, а також продовжено Товариству з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Наш Край" строк на усунення встановлених ухвалою суду від 22.02.2021 при поданні апеляційної скарги недоліків на 10 днів з дня вручення цієї ухвали.

Через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від скаржника надійшла заява, в якій просить відстрочення сплату судового збору у сумі 3 645,00 грн до ухвалення судового рішення у даній справі, а також надати додатковий час для вирішення питання по розгляду даного клопотання про відстрочення сплати судового збору.

В обґрунтування вказаної заяви скаржник посилався на те, що товариство не здійснює господарську діяльність та на його рахунках відсутні кошти. Крім того, скаржник посилається на правову позицію Верховного Суду, яка викладена у постанові від 03.12.2020 по справі №903/323/20, а також просить врахувати рішення у справах «Георгел і Георгета Стоїческу проти Румунії», «Креуз проти Польщі», «ФК Мретебі проти Грузії» та «Шишков проти Росії».

Розглянувши зазначену вище заяву, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що остання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно із ч.2 ст.123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

У відповідності до положень ст.8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Наведена норма містить виключний перелік умов, за наявності яких суд може відстрочити або розстрочити сплату судового збору, зменшити його розмір або звільнити від сплати судового збору.

Вказане узгоджується з правою позицією Верховного Суду, яка, зокрема, викладена в ухвалі від 11.11.2019 у справі №908/870/19 та постанові від 07.12.2020 у справі №641/3706/19.

Доступ до правосуддя у контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не привести судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений ГПК України.

Європейський суд з прав людини виходить з того, що судовий збір має бути «розумним», тобто таким, що, з урахуванням фінансового положення заявника, може бути ним сплачений. Адже невиправдано великий його розмір, який не враховує фінансове положення заявника, а розраховується на основі певного відсотка від суми, що є предметом розгляду справи, може бути розцінений як такий, що непропорційно обмежує право на доступ до правосуддя. Зокрема, така позиція була викладена у справі «Георгел і Георгета Стоїческу проти Румунії» (рішення від 26 липня 2011 року).

Крім того Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах. Особливо це стосується порушення заявником процедури касаційного провадження.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (Рішення ЄСПЛ у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia») від 20 лютого 2014 року, пункт 111).

У справі «ФК Мретебі проти Грузії» Європейський суду з прав людини розглядав питання законності відмови Верховного Суду Грузії від звільнення від сплати судового збору заявника (футбольного клубу), та відмітив, що Верховний Суд неналежним чином дослідив аргументи заявника, не вказав, чи достатньо наданих йому доказів на підтвердження фінансової неможливості сплатити судовий збір та не витребував доказів, яких, на його думку, не вистачало. Верховний Суд просто зазначив, що ніяких підстав для надання звільнення від судового збору не існувало.

У рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" та від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України" зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, а відтак самі лише обставини, пов`язані з відсутністю коштів для сплати судового збору без надання відповідних доказів не можуть вважатися підставою для відстрочення такої сплати.

Підставою для відстрочення сплати судового збору може бути, наприклад, видана в установленому законом порядку довідка про доходи товариства, банківські документи про відсутність на рахунку товариства коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків товариства тощо.

Однак, скаржником відповідно до вимог ст.ст.76, 77 ГПК України не надано доказів відсутності саме у товариства коштів для оплати судового збору, а не у його засновника та керівника.

Посилання скаржника на відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела виплачених доходів та утриманих податків, колегіє суддів відхиляються, оскільки в останніх відображено інформацію щодо ОСОБА_1 , а не товариства.

Доданий до заяви скріншот з електронного повідомлення, колегією суддів не приймається до уваги, оскільки зміст такого документу не захищений від внесення правок та викривлення, а також зазначений скріншот взагалі не завірений скаржником.

Інших доказів на підтвердження скрутного матеріального становища скаржником не надано.

Також відхиляються посилання скаржника на правові висновки Верховного Суду, які викладені у постанові від 03.12.2020 по справі №903/323/20, оскільки фактичні обставини, установлені у цій справі, є іншими, ніж у даній справі, а також стосуються фізичної особи - підприємця, а не товариства.

З урахуванням викладеного вище, колегія суддів у даному випадку не вбачає правових підстав для відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги, а тому відповідне клопотання скаржника не підлягає задоволенню.

Водночас, суд апеляційної інстанції вважає, що визнання мотивів викладених у вказаній вище заяві необґрунтованими не повинно мати наслідком повернення апеляційної скарги, оскільки має бути надана можливість відреагувати на позицію суду щодо вирішення заявленого клопотання.

За змістом статті 119 ГПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

З урахуванням вищенаведеного, суд апеляційної інстанції визнав за необхідне продовжити строк для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме для надання доказів сплати судового збору у розмірі 3 645,00 грн (6 798,00 - 3 153,00).

Вказане узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, яка, зокрема викладена в ухвалі від 18.05.2020 по справі №760/11488/16-ц.

На підставі викладеного та керуючись статтями 118, 234, 235, 260, 281 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

У Х В А Л И В:

1.Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Наш Край" у задоволенні заяви про відстрочення сплати судового збору.

2.Продовжити Товариству з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Наш Край" строк на усунення встановлених ухвалою суду від 22.02.2021 при поданні апеляційної скарги недоліків на 10 днів з дня вручення цієї ухвали.

3.Копію даної ухвали надіслати учасникам справи до відома.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді В.В. Куксов

Є.Ю. Шаптала