СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" квітня 2021 р. Справа № 917/671/20

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий:Зубченко І.В. (доповідач),
судді:Радіонова О.О., Чернота Л.Ф.
при секретарі судового засідання: Солдатова М.Ю.
за участю представників:
від позивача:Крищенко Л.В., ордер серія СВ №1004343 від 28.12.2020р., свідоцтво серія ЧН №000191 від 11.08.2017р.
від відповідача-1:Пістряк М.С., ордер серія ВІ №1032770 від 01.03.2021р., свідоцтво серія ПТ №3297 від 28.01.2020р.
від відповідача-2:не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Семереньки", с.Печини Сумської області (вх.№253 П/3 від 18.01.2021р.)
на рішення господарського суду Полтавської області
ухвалене01.12.2020р. (повний текст складено та підписано 01.12.2020р. у м.Полтаві)
у справі№917/671/20 (суддя Паламарчук В.В.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Семереньки", с.Печини Сумської області
до відповідачів: 1.Фізичної особи - підприємця Сидоренка Дмитра Олександровича, м.Кременчук Полтавської області; 2.Фізичної особи - підприємця Ольшницького Олександра Анатолійовича, м.Полтава
провизнання недійсним договору про надання послуг

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Семереньки", с.Печини Сумської області, позивач, звернулося до господарського суду Полтавської області з позовом до відповідача-1, Фізичної особи - підприємця Сидоренка Дмитра Олександровича, м.Кременчук Полтавської області, та відповідача-2, Фізичної особи - підприємця Ольшницького Олександра Анатолійовича, м.Полтава, про визнання недійсним договору про надання послуг №10 від 06.07.2019р., укладеного між Фізичною особою - підприємцем Сидоренко Д.О. та Фізичною особою - підприємцем Ольшницьким О.А.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 01.12.2020р. (повний текст складено та підписано 01.12.2020р.) у справі №917/671/20 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Семереньки" звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, згідно резолютивної частини якої просить рішення господарського суду Полтавської області від 01.12.2020р. у справі №917/671/20 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зауважено, що рішення місцевого господарського суду не відповідає вимогам, визначеним ст.236 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). В обґрунтування своєї позиції скаржник звертає увагу на сукупність наступних обставин:

- питання щодо визнання недійсним договору про надання послуг із підстав його фіктивності прямо зачіпає права Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Семереньки" і мало бути розглянуте по суті незалежно від того, чи є назване підприємство стороною оскаржуваного договору;

- вбачається суперечливість судових рішень щодо оцінки одних і тих же обставин. Так, у справі №917/1686/19 суд вказав на не вчинення Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Семереньки" дій щодо оскарження договору про надання послуг та застосував презумпцію правомірності правочину. У свою чергу, у справі №917/671/20 суд вказав про відсутність права на оскарження того ж правочину та не дослідив питання його фіктивності по суті;

- обраний позивачем спосіб захисту є ефективним, а задоволення позову дає можливість відновлення порушеного права на повернення попередньої оплати за невиконаним з боку відповідача-1 договором;

- оскаржуваний договір №10 від 06.07.2019р. є фіктивним, тобто вчинений без наміру створення правових наслідків, які ним обумовлювались;

- судом першої інстанції не надано оцінки наступним обставинам: у відповідача-2 відсутні технічні можливості для вирощування та зберігання такої кількості трихограми; неможливо визначити вагу і кількість особин трихограми без спеціального лабораторного обладнання з розділовою здатністю до ста тисячних грама, яке у відповідачів відсутнє; відповідач-1 у відповіді від 07.08.2019р. (коли оспорюваний договір уже мало бути виконано) стверджував, що самостійно виготовляв трихограму;

- оспорюваний договір не існував на визначену у ньому дату укладення, був підписаний значно пізніше (після подання позову у справі №917/1686/19) та спрямований лише на уникнення відповідачем-1 відповідальності за невиконання зобов`язань за договором №27/06-06 від 27.06.2019р.;

- відмовляючи у задоволенні клопотання позивача про призначення у справі технічної експертизи документа, місцевий господарський суд не навів відповідних мотивів;

- господарським судом Полтавської області порушено принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Разом з іншим, Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Семереньки" у апеляційній скарзі заявлено клопотання про призначення у справі судової технічної експертизи договору про надання послуг №10 з метою з`ясування, чи відповідає визначена у договорі дата укладення (06.07.2019р.) фактичній даті укладання.

Для розгляду справи згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.01.2021р. сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя (доповідач) Зубченко І.В., судді Радіонова О.О., Чернота Л.Ф.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 25.01.2021р. вищевказану апеляційну скаргу залишено без руху з метою усунення скаржником допущених при її поданні недоліків.

Після отримання на поштову адресу суду від скаржника клопотання (у межах визначеного судом строку), зі змісту якого вбачалося усунення недоліків поданої апеляційної скарги, ухвалою суду апеляційної інстанції від 15.02.2021р. поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Семереньки" пропущений процесуальний строк для подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Полтавської області від 01.12.2020р. у справі №917/671/20 та відкрито апеляційне провадження за вищевказаною апеляційною скаргою. Названою ухвалою, разом з іншим, призначено розгляд справи №917/671/20 на 07.04.2021р. об 11:00год. та зобов`язано відповідачів у строк до 02.03.2021р. включно надати до суду відзиви на апеляційну скаргу.

03.03.2021р. (згідно штампу канцелярії, наявного на першому аркуші документа) на поштову адресу суду від Фізичної особи - підприємця Ольшницького О.А. надійшов відзив на апеляційну скаргу, який було направлено на адресу суду 02.03.2021р. (згідно накладної, наявної на конверті, у якому надійшов документ), тобто у межах визначеного судом строку. Згідно резолютивної частини відзиву відповідач-2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення - без змін. При цьому за коротким змістом відзиву заявник зауважує наступне:

- сторони оспорюваного договору дійшли згоди щодо істотних умов договору та вчинили правочин відповідно до вимог чинного законодавства;

- договір №10 від 06.07.2019р. є реально виконаним сторонами, претензій щодо виконання сторонами його умов не пред`являлося. Проведення розрахунків між сторонами договору підтверджується актом приймання-передачі, записом у Книзі обліку доходів і витрат, а також належним чином відображено у фінансово-податковій звітності за вказаний період. У свою чергу, позивачем не надано доказів встановлення контролюючими органами порушень податкового законодавства, допущених відповідачами. Проведення розрахунків у сумі понад передбачені законодавством 10.000,00грн. не може свідчити про фіктивність договору;

- посилання у договорі на зобов`язання одного із учасників перед третіми особами не може розцінюватися судом як ознака фіктивності договору;

- доводи позивача про те, що оспорюваний правочин було укладено у жовтні 2019р., є надуманими та базуються виключно на припущеннях;

- обставини щодо відсутності порядку приймання-передачі продукції за умовами договору, на які посилається позивач, не належать до предмету доказування у даній справі та, як наслідок, не можуть оцінюватися судом як ознаки фіктивності договору;

- відхиляючи позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Семереньки" у справі №917/1686/19, суд встановив невиконання замовником обов`язків за договором підряду, що і стало підставою для відмови у позові в сукупності з іншими поданими сторонами доказами. Таким чином, твердження апелянта про відмову у задоволенні позову в межах справи №917/671/20 лише з підстав відсутності доказів визнання у судовому порядку недійсним оспорюваного правочину є хибними;

- оспорюваний правочин жодних прав та обов`язків для Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Семереньки" не створює та не порушує, а обраний позивачем спосіб захисту не є належним;

- доводи позивача свідчать про його незгоду з судовим рішенням у справі №917/1686/19, що не є тотожним порушенню прав, свобод чи інтересу;

- звертаючись втретє з аналогічними за змістом клопотаннями про призначення технічної експертизи у двох різних судових провадженнях між тими ж сторонами, Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Семереньки" вдається до зловживання процесуальними правами за відсутності інших обґрунтувань та нових обставин.

Фізична особа - підприємець Сидоренко Д.О. своїм правом, наданим ст.263 ГПК України, не скористався, відзиву на апеляційну скаргу не надав.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 29.03.2021р. задоволено отриману на поштову адресу суду 15.03.2021р. (згідно штампу канцелярії, наявного на першому аркуші документа) заяву Фізичної особи - підприємця Сидоренка Д.О. про його участь у судовому засіданні 07.04.2021р. у режимі відеоконференції у приміщенні господарського суду Полтавської області.

Разом з іншим, ухвалою суду апеляційної інстанції від 31.03.2021р. задоволено отримане на електронну адресу суду 30.03.2021р. (згідно штампу канцелярії, наявного на першому аркуші документа) клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Семереньки" - адвоката Крищенко Л.В. про участь у судовому засіданні, призначеному на 07.04.2021р., у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon", з використанням власних технічних засобів представника, який подав вказане клопотання.

У судове засідання 07.04.2021р. з`явилися представники позивача та відповідача-1. Відповідач-2 у судове засідання не з`явився, на електронну адресу суду надіслав заяву про розгляд справи без участі його представника. При цьому за змістом заяви відповідач-2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення - без змін.

Відповідно до ч.11 ст.270 ГПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними. Колегія суддів зазначає, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Як убачається з матеріалів справи позиція Фізичної особи - підприємця Ольшницького О.А. викладена у відзиві на апеляційну скаргу.

Судом враховано принцип ефективності судового процесу, який діє у господарському судочинстві і направлений на недопущення затягування процесу, а також положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що справа має бути розглянута судом у розумний строк.

Керуючись наведеними приписами законодавства, зважаючи на наявність достатніх матеріалів для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, враховуючи, що відповідач-2 належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, явка представників сторін у судове засідання не була визнана судом обов`язковою, задовольняючи клопотання відповідача-2 про розгляд справи без участі його представника, судова колегія визнала за можливе розглянути справу №917/671/20 за відсутністю представника Фізичної особи - підприємця Ольшницького О.А.

Розглянувши у судовому засіданні 07.04.2021р. клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Семереньки" про призначення у справі №917/671/20 судової технічної експертизи договору про надання послуг №10 від 06.07.2019р., судова колегія відмовила у його задоволенні з викладених в ухвалі підстав.

Представник позивача у судовому засіданні, разом з іншим, підтримав вимоги апеляційної скарги з мотивів, що були в ній викладені. Представник відповідача-1 проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечив, просив оскаржуване рішення залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції у відповідності до статті 269 ГПК України перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст.ст.222, 223 ГПК України та п.17.7 Перехідних положень ГПК України здійснено запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації, складено протокол.

У судовому засіданні 07.04.2021р. проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, відзив на неї, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача-1, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах перегляду справи, судова колегія апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 06.07.2019р. між Фізичною особою - підприємцем Сидоренко Дмитром Олександровичем (далі - замовник) та Фізичною особою - підприємцем Ольшницьким Олександром Анатолійовичем (далі - виконавець) укладено договір №10 про надання послуг (далі - договір про надання послуг), за умовами п.1.1 якого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання з виконання робіт по передачі (поставці) біологічного засобу захисту рослин - трихограми (біопродукція) у кількості, передбаченій даним договором, а замовник зобов`язується оплатити послуги згідно умов договору.

Зі змісту преамбули договору №10 від 06.07.2019р. вбачається, що його укладено на виконання зобов`язань за договором №27/06-06 від 27.06.2019р., укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Семереньки» та Фізичною особою - підприємцем Сидоренко Д.О.

Відповідно до п.2.1 договору виконавець зобов`язується передати (поставити) замовнику біопродукцію (трихограму) у кількості 2,447млрд особин.

Ціна біопродукції становить 300,00грн. за 1млн. особин трихограми. Загальна вартість біопродукції без ПДВ становить 734.100,00грн. за 2,447млрд особин трихограми (п.3.1 договору).

Порядок здійснення оплати погоджено в розділі 4 договору. Так, спосіб розрахунків за товар - готівковий. Розрахунки за передачу (поставку) біопродукції здійснюються замовником лише за фактично отриманий товар на підставі акту приймання товару. Оплата здійснюється в національній валюті України.

Відповідно до акту приймання-передачі товару від 11.07.2019р. виконавець - Фізична особа - підприємець Ольшницький О.А. передав, а замовник - Фізична особа - підприємець Сидоренко Д.О. прийняв та оплатив біопродукцію (біологічний засіб захисту рослин - трихограму) у кількості, якості та вартості, передбачених договором. Підписанням цього акту виконавець та замовник підтверджують факт передачі (поставки) та прийняття товару (біопродукції) на загальну вартість 734.100,00грн. без ПДВ.

Договір №10 від 06.07.2019р. та акт приймання-передачі товару від 11.07.2019р. містять підписи та відтиски печаток сторін.

На переконання позивача, договір №10 від 06.07.2019р. про надання послуг є фіктивним, тобто вчинений без наміру створення правових наслідків, які ним обумовлювались. За твердженнями Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Семереньки", відповідач-1 не замовляв у відповідача-2 будь-яких послуг за договором №10 від 06.07.2019р. та не проводив з ним жодних розрахунків по названому договору. Фактично, укладаючи договір, відповідач-1 мав намір уникнути відповідальності за невиконання зобов`язань за договором №27/06-06 від 27.06.2019р., укладеним між Фізичною особою - підприємцем Сидоренко Д.О. та Товариством з обмеженою відповідальністю «Семереньки». На переконання позивача, обидві сторони договору діяли з умислом, що згідно зі статтями 203, 215 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) є підставою для визнання договору недійсним. Про фіктивність договору №10 від 06.07.2019р., згідно тверджень позивача, свідчить також наступне:

- дата договору №10 не відповідає фактичній даті його укладення;

- відсутність у договорі №10 порядку приймання-передачі такої специфічної продукції як трихограми в такій значній кількості особин;

- порушення порядку розрахунків між відповідачами за договором №10;

- у відповіді від 07.08.2019р. відповідач-1 зазначив, що всі кошти витратив на виготовлення трихограми. Позивач стверджує, що вказане свідчить про самостійне виготовлення відповідачем-1 трихограми, а не про купівлю її у відповідача-2.

Зазначені обставини стали підставою звернення Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Семереньки" до господарського суду Полтавської області з позовом про визнання недійсним договору про надання послуг №10 від 06.07.2019р., укладеного між Фізичною особою - підприємцем Сидоренко Д.О. та Фізичною особою - підприємцем Ольшницьким О.А.

Східний апеляційний господарський суд, дослідивши правову природу спірних правовідносин з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, надаючи оцінку всім обставинам справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, зазначає наступне.

Предметом розгляду у справі №917/671/20 є наявність або відсутність правових підстав для визнання договору №10 від 06.07.2019р. недійсним.

Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Норми ч.2 ст.16 ЦК України та ст.20 Господарського кодексу України (далі - ГК України) передбачають такий спосіб захисту порушеного права як визнання недійсним правочину (господарської угоди).

Підстави недійсності правочинів визначаються положеннями статей 203, 215 ЦК України.

Згідно з положеннями ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно - правовими актами щодо окремих видів договорів (ч.7 ст.179 ГК України).

Із урахуванням викладеного, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі (невідповідність волі та волевиявлення).

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до ст.74 ГПК України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

За таких обставин позивач при зверненні до суду з вимогами про визнання договору недійсним має довести наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угод недійсними.

Згідно з ч.3 ст.215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Цивільне законодавство не містить визначення поняття "заінтересована особа", тобто залишає його оціночним. Тому слід враховувати, що заінтересованою особою є будь-яка особа, яка має конкретний майновий інтерес в оспорюваному договорі. Така особа, яка звертається до суду з позовом про визнання договору недійсним, повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів.

Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав.

Аналогічні правові висновки наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.04.2018р. у справі №439/212/14-ц та постановах Верховного Суду від 18.07.2018р. у справі №750/2728/16-ц, від 04.07.2018р. у справі №462/4611/13-ц.

Зміст ч.3 ст.215 ЦК України встановлює, що договір може бути визнаний недійсним за позовом особи, яка не була його учасником, за обов`язкової умови встановлення судом факту порушення цим договором прав та охоронюваних законом інтересів позивача. Сам по собі факт порушення сторонами договору при його укладенні окремих вимог закону не може бути підставою для визнання його недійсним, якщо судом не буде встановлено, що укладеним договором порушено право чи законний інтерес позивача і воно може бути відновлене шляхом визнання договору недійсним. При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи статей 3, 15, 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21.01.2021р. у справі №908/3326/19, від 24.03.2021р. у справі №462/2077/17, від 18.11.2020р. у справі №910/9305/19.

За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене, в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулося.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27.01.2020р. у справі №761/26815/17 зроблено висновок, що недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим.

Як вірно встановлено господарським судом Полтавської області, 27.06.2019р. між Фізичною особою - підприємцем Сидоренком Д.О. (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Семереньки» (замовник) укладено договір на авіаційне виконання робіт по розселенню трихограми №27/06-06, за умовами п.1.1 якого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання з виконання робіт по розселенню трихограми (РТ) на кукурудзу для захисту посівів від стеблового метелика.

Види, обсяги і терміни робіт визначаються сторонами в технічному завданні на кожен вид робіт, який є невід`ємною частиною договору (п.1.2 договору).

На підставі аналізу матеріалів справи Східний апеляційний господарський суд погоджується з висновками місцевого господарського суду про те, що при зверненні до суду з розглядуваним позовом Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Семереньки" не доведено належними у контексті норм ГПК України доказами порушення його права чи інтересу спірним договором, оскільки позивач не є стороною оспорюваного договору, жодних прав та обов`язків оспорюваний договір для позивача не створює.

Твердження апелянта про те, що оспорюваний договір №10 від 06.07.2019р. спрямований лише на уникнення відповідачем-1 відповідальності за невиконання зобов`язань за договором №27/06-06 від 27.06.2019р., судовою колегією не приймаються, оскільки спростовуються безпосередньо умовами самого договору №27/06-06 від 27.06.2019р. Так, відповідно до п.1.3 названого договору виконавець має право виконувати роботи як своїми силами, так і з залученням субпідрядників. При цьому за змістом названого пункту договору залучення субпідрядника не впливає на права, обов`язки та відповідальність виконавця, що передбачені договором.

При цьому місцевий господарський суд вірно зауважив, що питання відповідальності Фізичної особи - підприємця Сидоренка Д.О. за договором №27/06-06 від 27.06.2019р. знаходиться за межами дослідження у розглядуваній справі. Так, рішенням господарського суду Полтавської області від 18.02.2020р. (повний текст складено та підписано 27.02.2020р.) у справі №917/1686/19, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 17.06.2020р. (повний текст складено та підписано 25.06.2020р.), за наслідками розгляду позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Семереньки" до Фізичної особи-підприємця Сидоренка Д.О. про стягнення 734.085,00грн., у тому числі 611.737,50грн. попередньої оплати та 122.347,50грн. штрафу, відмовлено у задоволенні позовних вимог. В основу рішення покладено, зокрема, наступні висновки суду: позивач не в повному обсязі здійснив попередню оплату за договором; відповідач, закупивши трихограму у третьої особи, приступив до виконання умов договору; позивач, у порушення умов договору та ст.850 ЦК України, не сприяв відповідачу у виконанні робіт, внаслідок чого у позивача відсутні підстави для відмови від договору відповідно до ч.2 ст.849 ЦК України; доказів повідомлення позивачем відповідача про відмову від договору на підставі ч.4 ст.849 ЦК України до матеріалів справи не надано; спірні грошові кошти у розмірі 611.737,50грн. набуті відповідачем на підставі договору на авіаційне виконання робіт по розселенню трихограми №27/06-06 від 27.06.2019р., вказаний договір є чинним на момент постановлення рішення у справі, що свідчить про відсутність підстав для повернення відповідачем вказаних грошових коштів відповідно до ст.1212 ЦК України; відповідно до п.5.2 договору №27/06-06 від 27.06.2019р. єдиною підставою пред`явити вимогу щодо повернення сплаченої попередньої оплати за умовами договору (окрім форс-мажору) є встановлення в процесі виконання робіт невідповідності трихограми вимогам, встановленим у розділі 4 цього договору, або неякісне розселення, однак до матеріалів справи позивач відповідних доказів не надав.

Твердження апелянта про суперечливість судових рішень у справах №917/1686/19 та №917/671/20 щодо оцінки одних і тих же обставин є безпідставними. Апелянт зазначає про те, що у справі №917/1686/19 суд вказав на невчинення Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Семереньки" дій щодо оскарження договору про надання послуг та застосував презумпцію правомірності правочину. Разом з тим, за змістом зазначеного рішення господарський суд Полтавської області вказав, що позивачем не вказано, який саме правочин, на його думку, було укладено між Фізичною особою - підприємцем Сидоренко Д.О. та Фізичною особою - підприємцем Ольшницьким О.А. замість удаваного правочину та не надано доказів визнання судом договору №10 від 06.07.2019р. недійсним, у зв`язку з чим cуд виходив з презумпції дійсності правочину. Тобто, усупереч твердженням скаржника, мова йде про ненадання доказів визнання судом договору недійсним в цілому, а не про визнання договору недійсним у судовому порядку безпосередньо за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Семереньки". У свою чергу, у справі №917/671/20 господарський суд Полтавської області вказав, зокрема, що позивачем не обґрунтовано та не підтверджено доказами порушення оспорюваним договором його прав та можливості їх відновлення в результаті визнання недійсним договору №10 від 06.07.2019р.

При цьому твердження скаржника про те, що оспорюваний правочин не існував на визначену у ньому дату укладення, а був підписаний значно пізніше (після подання позову у справі №917/1686/19), базуються виключно на припущеннях позивача.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія зауважує, що місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про те, що позивачем не обґрунтовано та не підтверджено належними та допустимими доказами порушення оспорюваним договором його прав, можливості їх відновлення в результаті визнання недійсним договору про надання послуг №10 від 06.07.2019р. та того факту, що всі учасники спірного правочину не мали наміру створити правові наслідки на момент вчинення правочину. Тобто позивачем належними доказами не доведено наявності підстав для задоволення позовних вимог із викладених ним мотивів. З огляду на зазначене, дослідження обставин наявності у відповідача-2 технічних можливостей для вирощування та зберігання значної кількості трихограми, можливості визначення ваги і кількості особин трихограми без спеціального лабораторного обладнання тощо, на які посилається скаржник, позбавлене правового сенсу.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Семереньки", разом з іншим, зазначило, що відмовляючи у задоволенні клопотання позивача про призначення у справі технічної експертизи документа, місцевий господарський суд не навів відповідних мотивів. Проте, як убачається зі змісту ухвали господарського суду Полтавської області від 24.09.2020р. у справі №917/671/20, останній зазначив, що подане позивачем клопотання про призначення експертизи відхилене як безпідставне, з огляду на відсутність сукупності умов, визначених ч.1 ст.99 ГПК України. Зокрема, суд зазначив, що позивачем не доведено, що для з`ясування обставин, що мають значення для справи (з урахуванням підстав та предмету позову), необхідні спеціальні знання, без яких встановити відповідні обставини неможливо. Тобто, за висновками суду апеляційної інстанції, відмова господарського суду Полтавської області у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Семереньки" про призначення у справі технічної експертизи, усупереч твердженням останнього, є мотивованою.

Посилання апелянта на порушення господарським судом Полтавської області принципу рівності учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості не знайшли свого підтвердження під час апеляційного провадження.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Відтак, враховуючи, що апеляційний господарський суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, які (доводи і вимоги апеляційної скарги) в даному випадку не підтверджують ухвалення переглядуваного рішення із порушеннями, визначеними ст.277 ГПК України в якості підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, а підстав для виходу за межі апеляційних доводів і вимог в порядку ч.4 ст.269 цього Кодексу апеляційним судом встановлено не було, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Семереньки" підлягає залишенню без задоволення, а переглядуване рішення - без змін.

За змістом ст.129 вказаного Кодексу такий результат апеляційного перегляду має наслідком віднесення на рахунок скаржника витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.129, 269, 270, 273, 275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Семереньки", с.Печини Сумської області, на рішення господарського суду Полтавської області від 01.12.2020р. (повний текст складено та підписано 01.12.2020р.) у справі №917/671/20 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 01.12.2020р. (повний текст складено та підписано 01.12.2020р.) у справі №917/671/20 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду через Східний апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

У судовому засіданні 07.04.2021р. проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 12.04.2021р.

Головуючий суддя І.В. Зубченко

Суддя О.О. Радіонова

Суддя Л.Ф. Чернота