ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.04.2021 Справа № 905/329/21

Господарський суд Донецької області у складі судді Аксьонової К.І. за участю секретаря судового засідання Парахотіна Ю.А., розглянувши матеріали справи

за позовом: Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод», м.Авдіївка, Донецька область

до відповідача: Комунального підприємства «Служба єдиного замовника» Авдіївської міської ради, м. Авдіївка, Донецька область

про стягнення заборгованості у сумі 758483,21грн,

Представники учасників справи:

від позивача: представник не з`явився

від відповідача: представник не з`явився

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Приватне акціонерне товариство «Авдіївський коксохімічний завод», м.Авдіївка, Донецька область, звернувся до Господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Комунального підприємства «Служба єдиного замовника» Авдіївської міської ради, м. Авдіївка, Донецька область, про стягнення заборгованості у сумі 758483,21грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору №271/18Э від 26.03.2018 про закупівлю товарів (робіт або послуг) частині повної оплати за надані послуги з постачання пари, гарячої вод та пов`язаної продукції.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив про часткову сплату заборгованості; просив відтермінувати погашення заборгованості строком на 7 місяців згідно з графіком.

Позивач у відповіді на відзив підтвердив часткову сплату відповідачем заборгованості; заперечив проти розстрочення сплати заборгованості.

Справу розглянуто судом в порядку загального позовного провадження. Провадження у справі відкрито ухвалою суду від 01.03.2021; підготовче засідання призначене на 23.03.2021; ухвалою суду від 23.03.2021 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 14.04.2021 з повідомленням сторін.

У судове засідання представники сторін не з`явились; про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином; відповідач направив клопотання про розгляд справи за відсутності його представника; явка сторін судом обов`язковою не визнавалась.

З огляду на забезпечення під час судового провадження можливості учасників справи для реалізації ними своїх процесуальних прав, в тому числі шляхом направлення поштою (іншим належним засобом зв`язку) відповідних доказів до матеріалів справи, суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними в справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

26.03.2018 між Комунальним підприємством «Служба єдиного замовника» Авдіївської міської ради (замовник) та Приватним акціонерним товариством «Авдіївський коксохімічний завод» (учасник) був укладений договір №271/18Э про закупівлю товарів (робіт або послуг), відповідно до п.1.1 якого учасник зобов`язався протягом 2018 року поставити замовникові (товари), зазначені в пропозиції за кодом Закупівлі ДК 021-2015 (CPV 20-8- пара гаряча вода та пов`язана продукція, а замовник прийняти і оплатити (такі товари, роботи або послуги) ДК 021-2015 (CPV 20-8- пара гаряча вода та пов`язана продукція. Кількість товару (послуг або кількісні характеристики виконуваних за цим договором робіт) 107600Гкал, та 89800 м3 хімічно очищеної води.

Відповідно до п.3.1 договору ціна договору становить 5931247,20грн у тому числі: ПДВ 20% - 988541,20грн.

Пунктом 4.1 договору узгоджено, що розрахунки проводяться шляхом оплати замовником після пред`явлення учасником рахунку на оплату (товару, робіт або послуг) або (на підставі) підписання сторонами акта, а саме: розрахунок за надані послуги здійснюється протягом 10 робочих днів після їх надання.

До рахунків додаються: акти приймання-передачі (поставки) товару. Вся документація, в обов`язковому порядку засвідчена підписами уповноважених осіб та скріплена печаткою (п.4.2 договору).

Відповідно до п.5.1 договору строк (термін) поставки (передачі) товарів (виконання робіт або надання послуг) - протягом 2018 року.

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2018, а в частині фінансових зобов`язань - до їх повного виконання (п.10.1 договору).

На час виникнення спірних правовідносин договір був чинним.

У виконання умов договору №271/18Э від 26.03.2018 позивачем у грудні 2018 було поставлено, а відповідачем прийнято продукцію (пару та гарячу воду) на суму 758483,21грн, за наслідком чого сторонами був підписаний акт №92327569 від 24.12.2018 прийому-передачі наданих ТМЦ, послуг (виконаних робіт) в обсязі 17398 Гкал.

Акт підписаний повноважними представниками сторін без зауважень стосовно якості та обсягу поставленої продукції, містить посилання на договір №271/18Э від 26.03.2018; за приписами положень ст.ст.76, 77, 91 Господарського процесуального кодексу України акт приймається судом як такий, що підтверджує надання послуг з постачання пари та гарячої води на суму 758483,21грн з ПДВ.

Позивачем виставлено відповідачу рахунок №92327569 від 24.12.2018 за поставлену продукцію на загальну суму 758483,21грн.

Разом з тим прийнятого на себе за договором №271/18Э від 26.03.2018 зобов`язання з оплати за отримання поставленої пари, гарячої вод та пов`язаної продукції у передбачений договором строк відповідачем виконано не було, що й стало підставою для звернення позивача до суду з вимогами про стягнення основної заборгованості за договором у сумі 758483,21грн.

Розглядаючи позов, суд виходить з такого.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Відповідно до приписів ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 714 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Відповідно до ст.275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України «Про ринок електричної енергії».

Згідно з ч.1 ст.174 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відповідно до ч.ч.6,7 ст.276 Господарського кодексу України встановлено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до вимог ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу ч.1 ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов`язань містяться і у ч.ч.1,7 ст.193 Господарського кодексу України.

Між тим обставини справи свідчать, що відповідачем не здійснено повної оплати вартості отриманої продукції у передбачений п.4.1 договору строк - протягом 10 робочих днів після їх надання, з власних коштів підприємства, а саме за актом №92327569 від 24.12.2018 до 10.01.2019 включно.

Внаслідок несплати вартості поставленої продукції за актом №92327569 від 24.12.2018 у повному обсязі у погоджений сторонами строк у відповідача виникла заборгованість за договором №271/18Э від 26.03.2018 у сумі 758483,21грн.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.03.2021 відповідачем після звернення позивача до суду 16.02.2021 частково сплачено заявлену до стягнення заборгованість у розмірі 99014,87грн, що підтверджується платіжним дорученням №2073 від 15.03.2021.

Враховуючи, що частина заборгованості за договором №271/18Э від 26.03.2018 у сумі 99014,87грн була сплачена відповідачем після звернення позивачем з позовом до суду, що відбулось 18.02.2021, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі в частині стягнення заборгованості у розмірі 99014,87грн на підставі п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Враховуючи відсутність доказів сплати решти заборгованості у розмірі 659468,34грн, суд дійшов висновку про обґрунтованість та правомірність позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за договором №271/18Э від 26.03.2018 у розмірі 659468,34грн, отже, позов в цій частині підлягає задоволенню.

Щодо заяви відповідача про надання розстрочення виконання рішення, суд зазначає таке.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Згідно з зазначеною нормою, надання заявникові відстрочки або розстрочки виконання рішення є правом господарського суду, при цьому, закон не обмежує це право точним переліком господарських спорів або обставин, за яких суд має право надання відстрочки, проте визначальним фактором при наданні відстрочки є винятковість цих випадків та їх об`єктивний вплив на виконання судового рішення.

Як вбачається з вищевказаної норми, питання задоволення заяви сторони у справі про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з особливого характеру обставин справи, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

Підставою для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (ч.ч.3, 4 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України).

Приймаючи рішення про розстрочку виконання рішення, суд повинен оцінити, а заявник, відповідно, довести належними доказами, гарантовану можливість виконання рішення у запропоновані ним строки.

Заявляючи про розстрочення виконання рішення відповідач посилається на незадовільний фінансовий стан, наявність кредиторської заборгованості. В підтвердження обставин, на які посилається відповідач у заяві про розстрочення виконання рішення, останнім надано висновок Донецької Торгово-промислової палати №464/12.1.-21-03 від 23.06.2017 про істотну зміну обставин.

Разом з тим ризики при збитковій підприємницькій діяльності несе сам суб`єкт господарювання, а відповідно нерентабельність та неприбутковість відповідача стосується діяльності самого відповідача, у зв`язку з чим ці ризики не можуть бути ризиками іншої сторони, оскільки в протилежному випадку порушується принцип збалансованості інтересів сторін.

Крім того, розстрочення виконання судового рішення має на меті забезпечити його реальне виконання з урахуванням інтересів сторін. У зв`язку з чим, посилання відповідача лише на складний фінансовий стан без визначення реальної перспективи виконання судового рішення не може бути підставою для розстрочення такого виконання.

В супереч ст.74 Господарського процесуального кодексу України відповідачем не надано доказів того, що саме в графік, визначений ним для розстрочки погашення заборгованості рішення суду буде виконано.

Проаналізувавши зміст та матеріали заяви про розстрочення виконання рішення суду, судом встановлено, що надані відповідачем докази не підтверджують можливість виконання рішення у запропоновані відповідачем строки.

Враховуючи таке, суд дійшов висновку про відсутність доведених та обґрунтованих підстав для задоволення заяви відповідача про розстрочення виконання рішення строком на 7 місяців, що зумовлює відмову в її задоволенні.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд роз`яснює позивачу право на підставі п.5 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» звернутись до суду з клопотанням про повернення з бюджету сплаченого платіжним дорученням № від 11.02.2021 судового збору у сумі 1485,22грн (1,5% від 99014,87грн).

З огляду на задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості у сумі 659468,34грн за приписами п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати позивача зі сплати судового збору у сумі 9892,03грн покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 210, 231, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Провадження у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод», м. Авдіївка, Донецька область, до Комунального підприємства «Служба єдиного замовника» Авдіївської міської ради, м. Авдіївка, Донецька область, в частині стягнення заборгованості у сумі 99014,87грн закрити.

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод», м. Авдіївка, Донецька область, до Комунального підприємства «Служба єдиного замовника» Авдіївської міської ради, м. Авдіївка, Донецька область, в частині стягнення заборгованості у сумі 659468,34грн задовольнити.

Стягнути з Комунального підприємства «Служба єдиного замовника» Авдіївської міської ради (86060, Донецька область, м. Авдіївка, вул. Молодіжна, 3, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» (86065, Донецька область, м. Авдіївка, проїзд Індустріальний, 1, ) заборгованість у сумі 659468,34грн та витрати зі сплати судового збору у сумі 9892,03грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні 14.04.2021 складено та підписано повний текст рішення.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в порядку, визначеному Главою 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України з урахуванням п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Суддя К.І. Аксьонова