РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.04.2021Справа № 910/20696/20
За позовом Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 29 926,59 грн.

Суддя Борисенко І.І.

Представники сторін: без виклику.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариств "ДТЕК Павлоградвугілля" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 29 926,59 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем обов`язку щодо збереження перевезеного вантажу, у зв`язку з чим позивачу заподіяні збитки у розмірі вартості втраченого вантажу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.12.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Судом встановлено, що відповідач належним чином повідомлявся про розгляду справи.

01.02.2020 відповідачем подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач проти позову заперечив з тих підстав, що позивач не надав належних доказів вартості вантажу, а також те, що позивачем не правильно розраховано недостачу вантажу.

Також подав клопотання про витребування від позивача договору № 1-1-2016/006 від 27.01.2016.

Суд ухвалив відмовити у задоволенні клопотання про витребування доказів у зв`язку з його безпідставністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ Господарського процесуального кодексу України.

Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін від сторін до суду не надходило.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження судом досліджено позовну заяву, Відзив на позовну заяву та додані до них доказиів

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

На адресу АТ "ДТЕК Західенерго" по залізничним накладним №№ 46568366, 46727202, 46732087, 47415955, 47295282, (посилочна 33768052) надійшло вугілля кам`яне газове марки Г у вагонах №№ 59601054, 63379408, 56339724, 50068592, 54752787, 53503751, 53577557, 63812689, 58916925, 56965189, вантажовідправник - Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Павлоградвугілля"

До відправки вагони надійшли з вагою, зазначеною у вищевказаних залізничних накладних, а саме: у вагонах №№ 59601054 складає 69 100 кг, 63379408 - 69450 кг, 56339724 - 69350 кг, 50068592 - 69150 кг, 54752787 - 69400 кг, 53503751 - 69950 кг, 53577557 - 67200 кг, 63812689 - 70000 кг, 56965189 - 69000 кг.

Після прибуття вагонів на станції призначення органом транспорту проведено комісійне переважування маси вантажу на підставі статті 52 Статуту залізниць України та встановлена вагова нестача у спірних вагонах, а саме: недостача у вагоні № 59601054 складає 2150 кг; недостача у вагоні № 63379408 складає 2500 кг; недостача у вагоні № 56339724 складає 2200 кг; недостача у вагоні № 50068592 складає 2300 кг; недостача у вагоні № 54752787 складає 3100 кг; недостача у вагоні № 53503751 складає 2550 кг; недостача у вагоні № 53577557 складає 2950 кг; недостача у вагоні № 63812689 складає 3400 кг; недостача у вагоні № 58916925 складає 1750 кг; недостача у вагоні № 56965189 складає 1150 кг.

За наслідком чого були складені комерційні акти №№ 388103/295, 388103/296, 388103/297, 388103/298, 388103/299, 388103/300 віл 02.10.2020, 388103/313, 388103/312 від 07.10.2020, 371009/25 від 28.10.2020, 371009/27 від 02.11.2020.

Відповідно до приписів частини 5 статті 307 Господарського кодексу України, які кореспондуються з положеннями частини 2 статті 908 та статті 920 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 6 глави 1 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 квітня 1998 року № 457 (далі - Статут), визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення

Згідно зі статтею 52 Статуту на станціях призначення залізниця зобов`язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу, зокрема, у разі прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами.

Відповідно до вимог статті 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Відповідно до приписів статті 924 ЦК України, статті 314 ГК України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Відповідно до статті 12 Закону України "Про залізничний транспорт" залізниці та підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Відповідно до ч. 2 ст.308 Господарського кодексу України відповідальність перевізника за збереження вантажу виникає з моменту прийняття вантажу до перевезення.

Згідно статті 25 Закону України "Про залізничний транспорт" та ст.ст.110, 127 Статуту залізниць України залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з моменту його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу, і матеріальну відповідальність за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення вантажу.

Пункт "а" статті 114 Статуту залізниць України визначає залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме: за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі.

Відповідно до статті 115 Статуту вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Ураховуючи, що передача вантажу вантажоодержувачу відбулася із недовантаженням, про що складено відповідні комерційні акти, та на момент прийняття рішення у справі відповідач не подав документи, які свідчать про відсутність його вини у втраті прийнятого для перевезення вантажу, суд дійшов висновку про те, що відповідач несе за вантаж відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди.

Частиною 1 статті 22 ЦК України унормовано, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (частина 2 статті 22 ЦК України).

Згідно з приписами статті 130 Статуту право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів мають, зокрема, у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу: одержувач - за умови пред`явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу. Якщо у складанні комерційного акта відмовлено, замість нього подається документ, що підтверджує скаргу про цю відмову (пункт "б" статті 130 Статуту).

До претензії або позову додаються документи, які підтверджують вимоги заявника. До претензії або позову щодо втрати, нестачі, псування або пошкодження крім документів, які обґрунтовують їх пред`явлення (подання), додається документ, який засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу (частина третя статті 133 Статуту).

Наявні у матеріалах справи довідки про вартість відправленого вантажу №№ 1/5622 від 19.10.2020, 1/6044 від 02.11.2020, 1/6045 від 02.11.2020, 1/6041 від 02.11.2020, 1/6198 від 06.11.2020 є належними доказами вартості переданого для перевезення вантажу.

Туму посилання відповідача на відсутність доказів вартості вантажу є безпідставними.

У вищезгаданих залізничних накладних відсутні відомості про те, що спірні вантажі були відправлені вантажовідправником вантажоодержувачу у вологому стані.

Згідно з ДСТУ 4082-2002 "Паливо тверде. Ситовий метод визначення гранулометричного складу", затвердженого наказом Держстандарту України від 19.03.2002 № 163, цей стандарт поширюється на антрацит, кам`яне та буре вугілля, горючі сланці, а також на продукти їх перероблення і встановлює метод визначення грануло-метричного складу палива. З урахуванням визначення національними стандартами України кам`яного вугілля як твердого мінерального палива, при видачі вантажу з кам`яним вугіллям застосовується норма недостачі (сума норм природних втрат та граничного розходження визначення маси нетто), яка становить 1% маси вантажу, що зазначена в перевізних документах.

Враховуючи вказане, доводи відповідача про неправильний розрахунок недостачі вантажу суперечать п. 27 Правил видачі вантажів, тому є безпідставними.

Відповідно до статті 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть буті підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

В комерційних актах зазначені обставини, що вказують на факти втрати (недостачі) вантажу, який був прийнятий перевізником до перевезення у справному стані та у кількості згідно накладних.

Згідно з ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч. 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги ненадання відповідачем доказів на спростування обставин доведених позивачем, господарський суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення грошових коштів є законними, обґрунтованими та такими, що правомірно заявлені, а відтак такими, що підлягають задоволенню, в розмірі 29 926,59 грн.

Витрати по сплаті судового збору за розгляд позову, відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача повністю.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 13, 74, 129, 232, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" задовольнити повністю.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вулиця Є.Гедройця, будинок 5, ідентифікаційний код 40075815) на користь Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" (51400, Дніпропетровська обл., м. Павлоград, вул. Соборна, 76, код ідентифікаційний код 00178353) 29 926 (двадцять дев`ять тисяч дев`ятсот двадцять шість) грн. 59 коп. збитків та судовий збір в розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві) грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку в порядку встановленому в ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя І.І.Борисенко