УХВАЛА

12 квітня 2021 року

м. Київ

Справа № 910/16734/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Малашенкової Т.М. (головуючий), Бенедисюка І.М., Булгакової І.В.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Баєр Інтеллекчуел Проперті ГмбХ (Bayer Intellectual Property GmbH) (далі - позивач, скаржник)

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.11.2020 та

постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.02.2021

у справі № 910/16734/20

за позовом Баєр Інтеллекчуел Проперті ГмбХ (Bayer Intellectual Property GmbH)

до 1) Державного підприємства "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України", 2) Міністерства охорони здоров`я України, 3) Компанії "Торрент Фармасьютікалз Лімітед" (Torrent Pharmaceuticals Limited)

про захист порушених прав інтелектуальної власності,

ВСТАНОВИВ:

Баєр Інтеллекчуел Проперті ГмбХ (Bayer Intellectual Property GmbH) 09.03.2021 (згідно з поштовими відмітками на конверті) через Північний апеляційний господарський суд звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить, зокрема скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.11.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.02.2021 у справі № 910/16734/20; прийняти нову постанову, якою задовольнити заяву компанії Баєр Інтеллекчуел Проперті ГмбХ (Bayer Intellectual Property GmbH) про забезпечення позову, датовану 28.10.2020, шляхом встановлення заборони Державному підприємству "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України" видавати висновок про рекомендацію до реєстрації лікарського засобу під торговими назвами «Ріроксатор 10», «Ріроксатор 15», «Ріроксатор 20» до набрання рішенням у справі законної сили; заборони Державному підприємству "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України" вносити будь-які зміни до реєстраційних матеріалів лікарського засобу під торговими назвами «Ріроксатор 10», «Ріроксатор 15», «Ріроксатор 20», в тому числі і такі, що мають наслідком зміну назви лікарського засобу, зміну заявника або виробника, їх найменування тощо. Крім того, скаржник просить суд поновити строк на касаційне оскарження у справі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 31.03.2021 для розгляду касаційної скарги у справі № 910/16734/20 визначено колегію суддів у складі: Малашенкової Т.М. - головуючий, Бенедисюка І.М., Булгакової І.В.

Дослідивши матеріали касаційної скарги, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з наступних підстав.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною 2 статті 6 та частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України та зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами частини першої статті 304 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) ухвали судів першої та апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2 і 3 частини першої статті 287 цього Кодексу.

Предметом касаційного оскарження у даній справі є ухвала суду першої інстанції про відмову у забезпеченні позову, яка після перегляду в апеляційному порядку залишена без змін.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 287 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 13, 14, 21, 25, 26, 28, 30 частини першої статті 255 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Таким чином, положення чинного ГПК України не передбачають права на касаційне оскарження ухвал суду першої інстанції про відмову у забезпеченні позову (п. 4 ч. 1 ст. 255 ГПК України) після їх перегляду в апеляційному порядку.

Отже, касаційну скаргу у даному випадку подано на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

В контексті викладеного Суд вважає за необхідне зазначити, що Рекомендацією № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 Рекомендації, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23 жовтня 1996 року; "Brualla Gomes de la Torre v. Spain" від 19 грудня 1997 року).

Підсумовуючи викладене, Верховний Суд зазначає, що вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до процесу правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати сталість судової практики.

При цьому колегія суддів звертає увагу учасників справи і на постанову Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 753/22860/17, в якій викладено правову позицію, що якщо апеляційний суд погодився з відмовою суду першої інстанції у забезпеченні позову чи скасував вжиті судом першої інстанції заходи забезпечення позову, учасник справи, який подавав заяву про вжиття таких заходів до суду першої інстанції, за наявності підстав не позбавлений можливості знову подати відповідну заяву до цього суду.

Зважаючи на викладене, колегія суддів Касаційного господарського суду дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Баєр Інтеллекчуел Проперті ГмбХ (Bayer Intellectual Property GmbH) на ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.11.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.02.2021 у справі № 910/16734/20 на підставі пункту 1 частини першої статті 293 ГПК України.

Керуючись статтями 234, 235, 255, 287, 293, 304 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Баєр Інтеллекчуел Проперті ГмбХ (Bayer Intellectual Property GmbH) на ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.11.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.02.2021 у справі № 910/16734/20.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т. Малашенкова

Суддя І. Бенедисюк

Суддя І. Булгакова