ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

05 квітня 2021 року Справа № 903/128/15

Господарський суд Волинської області у складі судді Дем`як В.М., за участю секретаря судового засідання Русинчук М.М., розглянувши заяву Давидюка Юрія Юрійовича

про зміну способу виконання судового рішення

у справі № 903/128/15

за позовом: Фізичної особи-підприємця Давидюка Юрія Юрійовича, Рожищенський р-н., с. Олешковичі

до відповідача: Центральної районної аптеки №6 Рожищенського району, м.Рожище

про стягнення 50 654,98 грн.

за участю представників сторін:

від стягувача: не прибув;

від боржника: не прибув;

Суть спору: 09.03.2021 ФОП Давидюк Юрій Юрійович звернувся із заявою в якій просить змінити спосіб виконання рішення Господарського суду Волинської області від 03.03.2015 про стягнення на його користь 50 654,98 грн., шляхом звернення стягнення вартості на нерухоме майно-приміщення аптеки, яка знаходиться в м. Рожище Волинської області по вул. Незалежності, 5.

В обґрунтування заяви посилається на те, що рішенням Господарського суду Волинської області постановлено стягнути з Центральної районної аптеки №6 Рожищенського району Волинської області на користь ФОП Давидюка Юрія Юрійовича 50 654,98 грн., 17.03.2015 видано наказ на примусове виконання рішення. Заявник звертає увагу суду на те, що Центральна районна аптека №6 з 2014 знаходиться в стадії ліквідації. Дане приміщення з 2015 перебуває у занедбаному стані. Ліквідаційна комісія припинила свою діяльність через ліквідацію засновника комунального підприємства - Рожищенської районної ради. На даний час підприємство не виключено з державного реєстру працівники звільнені з роботи. Аптека здійснювала виробничу діяльність за зазначеною адресою, нерухоме майно було у 1982 переобладнане, як аптечне приміщення, у 2001 за рішенням Рожищенської міської ради було передане у власність боржнику. Згідно тодішнього законодавства БТІ здійснило реєстрацію шляхом виготовлення та реєстрації технічного паспорта. Звертає увагу суду на те, що приміщення аптеки має визначенні характеристики, як аптечне приміщення в підтвердження долучив наказ №31 від 26.04.2002 виданого головним управлінням економіки облдержадміністрації. Згідно акту прийому передачі від 30.05.2002 встановлено, що до складу об`єктів передачі входила будівля аптеки №6 -290,8 м2 балансовою вартістю 95230 грн. Зазначає , що на даний час рішення господарського суду неможливо виконати, оскільки підприємство Центральна районна аптека №6 знаходиться в стадії ліквідації, але не ліквідоване, ліквідаційна комісія припинила роботу через ліквідацію органу місцевого самоврядування, який її утворив, тому вважає, що рішення суду можливо виконати одним способом виключно зверненням стягнення на майно.

Ухвалою суду від 11.03.2021 залишено заяву вх.01-62/12/21 від 09.03.2021 Давидюка Юрія Юрійовича про заміну способу виконання судового рішення без руху, встановлено Давидюку Юрію Юрійовичу для усунення недоліків заяви:

- відправити учасникам по справі копію заяви та доданих до неї документів і надати докази відправлення Господарському суду Волинської області. - протягом 5 днів з дня одержання даної ухвали.

25.03.2021 через відділ документального забезпечення та контролю суду заявник подав заяву за вх. №01-57/1635/21, в якою долучив до матеріалів заяви про заміну способу виконання судового рішення фіскальний чек про оплату пересилання заяви боржнику.

Ухвалою суду від 29.03.2021 призначено заяву до розгляду в судовому засіданні 05.04.2021.

Представники сторін в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомленні про час та дату розгляду справи .

Розглянувши заяву та дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що правові підстави для зміни способу виконання судового рішення відсутні, виходячи з наступного.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно з приписами Господарського процесуального кодексу України рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до п. 2 резолютивної частини рішення Господарського суду Волинської області від 03.03.2015р. стягнуто з Центральної районної аптеки №6 Рожищенського району (45100, Волинська обл., Рожищенський р-н, м.Рожище, вул. Незалежності,5, ) на користь Фізичної особи-підприємця Давидюка Юрія Юрійовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) 50 654,98грн. в т.ч.: 50 350,00грн. - основного боргу, 3 % річних в сумі 304,98грн. та 1 827,00 грн. в повернення витрат по сплаті судового збору.

17.03.2015 р. на виконання рішення Господарського суду Волинської області від 03.03.2015 р. видано наказ № 903/128/15-1.

03.04.2015р. Пастушак В.П. - державний виконавець відділу державної виконавчої служби Рожищенського районного управління юстиції виніс постанову про відкриття виконавчого провадження та надав боржнику строк для добровільного його виконання (а.с.72).

Рішення суду Центральною районною аптекою №6 по даний час не виконано через відсутність коштів, що стало підставою для звернення із заявою про зміну способу виконання рішення до суду шляхом звернення стягнення вартості на нерухоме майно-приміщення аптеки, яка знаходиться в м. Рожище Волинської області по вул. Незалежності, 5.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Згідно з ч. 3 ст. 331 ГПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття господарським судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими; наприклад, зміна способу виконання рішення можлива шляхом відозмінення зазначеної у рішенні форми (грошової чи майнової) виконання, тобто за відсутності у боржника присудженого позивачеві майна в натурі або грошових коштів, достатніх для покриття заборгованості.

Таким чином, необхідною умовою для зміни способу виконання рішення суду є наявність обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Аналогічна позиція викладена у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 р. № 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження", яким визначено, що при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст. 121 ГПК їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, тощо).

Відповідно до п. 7.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття господарським судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. Наприклад, зміна способу виконання рішення можлива шляхом видозмінення зазначеної у рішенні форми (грошової чи майнової) виконання, тобто за відсутності у боржника присудженого позивачеві майна в натурі або грошових коштів, достатніх для покриття заборгованості. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Як заначив Верховний Суд у постанові від 13.03.2018 року у справі №910/18299/16, зміна способу та порядку виконання рішення можлива лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення у порядку і спосіб, які встановлені раніше.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 р. по справі "Шмалько проти України" зазначено, що для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися, як невід`ємна частина "судового розгляду". У рішенні від 17.05.2005 р. по справі "Чіжов проти України" Європейський суд зазначив, що позитивним обов`язкам держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо і практично, а нездатність державних органів вжити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії параграфу 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Таким чином, Верховний Суд вважає, що якщо суд встановлює, що іншим способом рішення виконати неможливо і обраний спосіб не порушує прав інших кредиторів та гарантує ефективне виконання судового рішення, є підстави для зміни способу виконання шляхом передачі позивачу належного відповідачу майна в натурі.

Аналогічна правова позиція викладена в постанови ВГСУ у справі 2/331 від 19.01.2011.

Статтею 18 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Для цього він зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Отже, законодавцем передбачено право суду за заявою стягувача змінити спосіб виконання судового рішення у разі неможливості його виконання.

У заяві підприємець Давидюк Ю.Ю. просить змінити спосіб виконання рішення Господарського суду Волинської області від 03.03.2015 про стягнення на його користь 50 654,98 грн., шляхом звернення стягнення вартості на майно - приміщення аптеки, яка знаходиться в м. Рожище Волинської області по вул. Незалежності, 5.

Як слідує із матеріалів заяви нерухоме майно - приміщення аптеки, яе знаходиться в м. Рожище Волинської області по вул. Незалежності, 5, не зареєстроване у встановленому законом порядку за боржником.

Відповідно до ч.1 , ст. 319 Цивільного кодексу України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Судом, встановлено, що відповідно до наказу №31 від 26.04.2002, та акту від 30.05.2002, спірне майно є комунальною власністю територіальних громад відповідно Любешівського, Старовижівського, та Рожищенського районів.

Пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно

Державна реєстрація прав у випадку, передбаченому цим пунктом, проводиться виключно за умови встановлення державним реєстратором наявності зареєстрованих речових прав на підставі таких документів у Державному земельному кадастрі чи в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, або на паперових носіях інформації (в реєстрових книгах, реєстраційних справах, ведення яких здійснювали підприємства бюро технічної інвентаризації), з обов`язковим зазначенням у Державному реєстрі прав відомостей про втрату, пошкодження чи зіпсування відповідного документа.

Враховуючи вище викладене, заявником до даної заяви не долучено належних та допустимих доказів, а саме витягу з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно - приміщення аптеки, в м.Рожище, Волинської області по вул. Незалежності, 5, що унеможливлює встановити суду обставини правового режиму спірного майна і реєстрацію права власності на нього саме за боржником.

З врахуванням встановлених обставин, у задоволенні заяви про зміну способу і порядку виконання рішення, слід відмовити.

При цьому суд взяв до уваги, що саме власник майна має право володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, як це визначено ст.319 Цивільного кодексу України.

Відсутність доказів, які підтверджують право власності на приміщення аптеки за відповідачем - Центральною районною аптекою №6 унеможливлює звернути стягнення боргу за рахунок вказаного майна, а відтак правові підстави для задоволення заяви відсутні.

За приписами ч. 1.ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В силу положень ч. ч. 1, 2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Господарський суд, керуючись ст. 331 Господарського процесуального кодексу України, -

ухвалив:

1.В задоволенні заяви про зміну способу і порядку виконання рішення відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст. 255 ГПК України в строк та порядку, встановленому ст. ст. 256, 257 ГПК України.

Відповідно до ч.1 ст.235 ГПК України ухвала набирає законної сили з дня її оголошення і може бути оскаржена протягом 10 днів з дня складання повного тексту ухвали в порядку ст.257 ГПК України.

Повний текст ухвали

складено та підписано 12.04.2021.

Суддя В. М. Дем`як