РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" квітня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/4161/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ольшанченка В.І.

при секретарі судового засідання Івахненко І.Г.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Харківського міського центру зайнятості (м. Харків)
до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (м. Харків)
про стягнення 8690,71 грн,
за участю представників:

позивача - Вовк В.І.;

відповідача - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Харківський міський центр зайнятості (позивач) надав Господарському суду Харківської області позовну заяву до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (відповідач), в якій просить стягнути з відповідача - Головного управління ПФУ в Харківській області кошти, виплачені як допомога по безробіттю ОСОБА_1 у сумі 8690,71 грн. Також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати у сумі 2102,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 28.12.2020 було залишено без руху позовну заяву Харківського міського центру зайнятості та надано йому строк 10 днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків, а саме для подання Господарському суду Харківської області наступних документів: доказів сплати судового збору за подання зазначеного позову до Господарського суду Харківської області, оформлені належним чином; документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів (опис вкладення в оригіналі).

15.01.2021 позивач надав лист №ХМЦЗ-02-373 від 14.01.2021 на виконання вимог ухвали суду від 28.12.2020.

До вказаного вище листа позивач додав, зокрема, опис вкладення про відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів, а також платіжне доручення №23854 від 14.12.2020 про сплату судового збору в сумі 2102,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 20.01.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Підготовче засідання вказаною ухвалою суду призначено на 08.02.2021 о 14:00 год, про що повідомлено учасників справи.

29.01.2021 відповідач надав відзив на позовну заяву, який протокольною ухвалою суду від 08.02.2021 не прийнято до розгляду, оскільки він не має підпису відповідача та відповідач не надав доказів надіслання (надання) його з додатками позивачу.

10.02.2021 позивач надав відповідь на відзив, яка не прийнята до розгляду протокольною ухвалою суду від 24.02.2021, оскільки сам відзив не був прийнятий судом до розгляду.

17.02.2021 відповідач повторно надав відзив на позовну заяву без підпису відповідача або його представника, а також без належних доказів надіслання (надання) його з додатком позивачу.

Протокольною ухвалою суду від 24.02.2021 не прийнято до розгляду повторно наданий відзив відповідача, оскільки він не містить підпису відповідача або його представника, а також не має належних доказів надіслання (надання) його з додатком позивачу.

15.03.2021 ухвалою Господарського суду Харківської області учасників справи повідомлено про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 29.03.2021 о 12:30 год.

29.03.2021 у судовому засіданні була оголошена перерва до 05.04.2021 об 11:30 год, про що представник позивача повідомлений під розпис, а відповідач ухвалою суду від 29.03.2021.

05.04.2021 представник позивача підтримує позовні вимоги позивача та просить їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач відзив на позов, який повинен відповідати вимогам статті 165 ГПК України, та витребувані документи суду не надав.

Представник відповідача у судове засідання 05.04.2021 не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча відповідач був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідач не скористався своїм процесуальним правом на судовий захист своїх прав та інтересів.

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами відповідно до ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178, ч. 1 ст. 202 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

23.12.2019 ОСОБА_1 звернувся до Індустріального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням відділу з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №569 від 28.12.2019 відмовлено в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

У цьому рішенні зазначено, що період роботи з 26.02.1982 (наказ №30к від 02.03.1982) по 03.06.1982 (наказ №128А від 03.06.1982) та з 26.06.1982 (наказ №58к від 10.07.1982) по 15.11.1984 (наказ №79 к від 14.11.1984) неможливо зарахувати до загального страхового стажу, оскільки записи в трудовій книжці внесено з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, а саме в датах звільнення та в датах прийняття наказів про звільнення внесено виправлення.

24.04.2020 ОСОБА_1 звернувся за сприянням у працевлаштуванні до Харківського міського центу зайнятості та відповідно до заяви про надання статусу безробітного від 07.05.2020 отримав статус безробітного з 07.05.2020 з призначенням виплати допомоги по безробіттю, що підтверджується копіями персональної картки від 24.04.2020, заяви про надання/поновлення статусу безробітного від 07.05.2020, заяви про призначення/поновлення виплати допомоги по безробіттю від 07.05.2020.

Як зазначає позивач, 07.05.2020 під час реєстрації в центрі зайнятості ОСОБА_1 надав довідку відділу з питань перерахунку пенсій №25 Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо набуття останнім права на пенсійну виплату з 18.06.2022, про що свідчить копія довідки №2667/02.11-20-03 від 29.04.2020.

22.06.2020 рішенням Харківського окружного адміністративного суду по справі №644/1718/20 адміністративний позов ОСОБА_1 до головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення відділу з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №569 від 28.12.2019 щодо ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.12.2019 про призначення пенсії за віком та при вирішенні питання зарахувати до його страхового стажу періоди роботи з 26.02.1982 по 03.06.1982 та з 26.06.1982 по 15.11.1984.

В іншій частині позовні вимоги залишено без задоволення.

В подальшому, на виконання зазначеного вище судового рішення по справі №644/1718/20, прийнято рішення про призначення громадянину ОСОБА_1 пенсії за віком з 01.12.2019 - довічно.

06.10.2020 громадянин ОСОБА_1 надав позивачу довідку Індустрііального відділу обслуговування громадян (сервісний центр) головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №3723, згідно з якою він перебуває на обліку в управлінні і одержує пенсію за віком з 01.12.2019 - довічно.

Відповідно до наказу №НТ201012 від 12.10.2020 ОСОБА_1 припинено реєстрацію/облік 12.10.2020, як зазначає позивач у позові, у зв`язку з встановленням факту подання зареєстрованим безробітним недостовірних даних та документів, на підставі яких прийнято рішення про надання йому статусу безробітного, призначення виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг, що мав місце протягом періоду реєстрації.

За період з 07.05.2020 по 09.09.2020 ОСОБА_1 Харківським міським центром зайнятості було перераховано матеріальне забезпечення на випадок безробіття у сумі 8690,71 грн, про що свідчить копія довідки про нараховане та перераховане матеріальне забезпечення ОСОБА_1 .

13.10.2020 Харківським міським центром зайнятості прийнятий наказ №520 про організацію роботи щодо повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю ОСОБА_1 за рахунок Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області за період з 07.05.2020 по 11.10.2020 у сумі 8690,71 грн.

Як вказує позивач у позовній заяві, з метою досудового врегулювання спору вищезазначений наказ разом з листом-претензією №ХМЦЗ-02-10546 від 15.10.2020 було направлено на адресу Головного управління ПФУ в Харківській області з пропозицією повернути кошти, але на момент подання позовної заяви сума допомоги по безробіттю на рахунок Харківського міського центру зайнятості не повернута.

Однак, докази надіслання листа-претензії №ХМЦЗ-02-10546 від 15.10.2020 позивач до суду не надав.

Позивач вважає, що своїми неправомірними діями Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області завдало позивачу матеріальну шкоду в розмірі виплаченої ОСОБА_2 допомоги по безробіттю в розмірі 8690,71 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Предметом спору у цій справі є вимога про відшкодування майнової шкоди, завдана внаслідок неправомірних дій.

За приписами статті 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, зокрема, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду унормовані статтею 1166 Цивільного кодексу України. За приписами наведеної норми майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

У розумінні приписів наведеної норми однією з підстав виникнення зобов`язання є заподіяння шкоди іншій особі. На відміну від зобов`язань, які виникають із правомірних актів, цей вид зобов`язань виникає із неправомірних актів, яким є правопорушення, тобто протиправне, винне заподіяння шкоди деліктоздатною особою.

Деліктне (позадоговірне) зобов`язання виникає там, де заподіювач шкоди і потерпілий не перебували між собою у зобов`язальних відносинах або шкода виникла незалежно від існуючих між сторонами зобов`язальних правовідносин.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає за наявності вини заподіювача шкоди.

Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є вчинення особою правопорушення.

Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення. При цьому, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; 4) вини.

Наявність всіх вказаних умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди.

Важливим елементом доказування наявності шкоди є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а шкода, яка завдана особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 02.09.2014 у справі №3-100гс14, від 04.11.2014 у справі №3-162гс14, від 22.01.2013 у справі №3-72гс12, від 20.06.2011 у справі №3-56гс11.

Статтею 1192 Цивільного кодексу України передбачено два способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого: відшкодування шкоди в натурі (передача речі того ж роду і такої ж якості) або відшкодування завданих збитків у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Для покладення на відповідача обов`язку відшкодування шкоди необхідна наявність певних підстав, як-то неправомірні рішення, дії чи бездіяльність, вина, яка може полягати в умислі чи необережності, наявність шкоди для позивача внаслідок дій відповідача і безпосередній причинний зв`язок між шкодою та правопорушенням, який в даному випадку відсутній.

Однак в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про наявність будь-яких правових зв`язків між позивачем та відповідачем.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач, відмовляючи ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком, не знав та не міг знати, що такі дії призведуть до завдання позивачу збитків у вигляді здійсненої виплати допомоги по безробіттю.

Крім того, заявлена до стягнення сума була сплачена позивачем добровільно, а саме виплачена як допомога по безробіттю, що свідчить про відсутність матеріальної шкоди, завданої відповідачем позивачу та відсутність підстав для стягнення з відповідача шкоди у вигляді коштів, перерахованих ОСОБА_1 як допомога по безробіттю.

При цьому, положеннями Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" саме на позивача покладається обов`язок щодо перевірки страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення.

Враховуючи вищевикладене, позивачем не доведено причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та шкодою, завданою позивачу, що є обов`язковою умовою для стягнення позадоговірної шкоди відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України.

Аналогічної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України в постанові від 23.08.2017 у справі №902/1094/16, від 21.11.2017 у справі №916/2081/16.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивачем не доведено обов`язок органів пенсійного фонду повідомляти центри зайнятості про прийняття рішення про призначення громадянину пенсії, як і не надано доказів обізнаності фонду із тим, що ОСОБА_1 отримував допомогу по безробіттю.

Крім того, суд не вбачає порушення в діях відповідача в частині виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.06.2020 по справі №644/1718/20 щодо здійснення перерахунку пенсії.

З огляду на викладені обставини, сама лише наявність шкоди у вигляді безпідставної сплати допомоги по безробіттю, за відсутності інших цивільно-правових елементів шкоди, таких як вина відповідача, протиправність його поведінки, причинно-наслідкового зв`язку між поведінкою відповідача та шкідливим результатом, що настав, не є підставою дійти висновку про наявність обов`язку відповідача відшкодувати позивачу шкоду.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими, недоведеними і не підлягаючими задоволенню в повному обсязі.

Згідно з ст. 129 ГПК України витрати по оплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. 11, 22, 1166, 1192 ЦК України, ст. 73 - 74, 76 - 80, 123, 129, 165, 178, 202, 232 - 233, 237 - 238, 240 - 241 ГПК України,

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Харківської області протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено "09" квітня 2021 р.

Суддя В.І. Ольшанченко

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі - http://reyestr.court.gov.ua/.