РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.03.2021Справа №910/16291/20

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Дитячий заклад санаторного типу "Дельфін"
доАкціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль"
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні
відповідача:1. Акціонерного товариства "Кристалбанк"
2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт"
провизнання припиненими зобов`язань за кредитним договором
Суддя Бойко Р.В.

Секретар судового засідання Кучерява О.М.

Представників учасників:

від позивача:Сонько В.В.
від відповідача:не з`явився
від третьої особи 1:не з`явився
від третьої особи 2:Філатова Н.А.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

В провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа №910/16291/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дитячий заклад санаторного типу "Дельфін" (надалі - "ТОВ "ДЗСТ "Дельфін") до Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль", за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Акціонерного товариства "Кристалбанк" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт", про визнання припиненими зобов`язання за укладеним сторонами Кредитним договором №010/03-051/434-1 від 15.12.2005.

Провадження у даній справі було відкрито ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.10.2020 з призначенням її розгляду за правилами загального позовного провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що зобов`язання за кредитним договором №010/03-051/434-1 від 15.12.2005 було виконано в повному обсязі ще в 2015 році в межах зведеного виконавчого провадження з виконання судових рішень у справах №923/1166/13 та №5024/1076/2011 за рахунок переданого в забезпечення виконання зобов`язань за ним майна (предмету іпотеки), однак, відповідачем продовжується реалізація прав за таким кредитним договором, в т.ч. шляхом відступлення права вимог за ним на користь третіх осіб.

Заперечуючи проти такого позову відповідачем та третіми особами зазначається про те, що погашення спірного зобов`язання ТОВ "ДЗСТ "Дельфін" в т.ч. за кредитним договором №010/03-051/434-1 від 15.12.2005 не відбулось як в межах зведеного виконавчого провадження з виконання судових рішень у справах №923/1166/13 та №5024/1076/2011 (за рахунок предмету іпотеки), так і в послідуючому, що підтверджується судовими рішеннями у справах №923/116/13 (ухвалою Господарського суду Херсонської області від 07.06.2018 про відмову в задоволенні заяви ТОВ "ДЗСТ "Дельфін" про визнання наказу №923/1166/13 від 03.02.2014 таким, що не підлягає виконанню), №923/705/18 (рішенням Господарського суду Херсонської області від 22.11.2019, яким задоволено позов ТОВ "ДЗСТ "Дельфін" про скасування в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності №25907441 від 16.04.2018) та №923/954/20 (ухвалою Господарського суду Херсонської області від 06.11.2020 про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "ДЗСТ "Дельфін" за заявою ТОВ "ФК "Форінт" з визнання останнього кредитором з вимогами за спірним зобов`язанням).

В судовому засіданні 16.03.2021 з розгляд справи по суті були присутніми представник позивача, який позовні вимог за позовом підтримав та просив задовольнити його повністю, та представник третьої особи 2, який проти позову заперечував, просив в його задоволенні відмовити повністю.

Відповідач та треті особа 2, повідомлені про час і місце розгляду справи по суті належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, своїх повноважних представників в судове засідання 16.03.2021 не направили.

При цьому, 16.03.2021 засобами електронного зв`язку від представника відповідача надійшло клопотання про здійснення розгляду справи №910/16291/20 без участі Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль".

В судовому засіданні 16.03.2021 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях здійснювалася фіксація судового процесу технічним засобами у відповідності до статті 222 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

15.12.2005 між Акціонерним поштово-пенсійним банком "Аваль" в особі Херсонської обласної дирекції (після правонаступництва та зміни організаційно-правової форми - АТ "Райффайзен Банк Аваль") та Приватним підприємство "Дитячий оздоровчий комплекс "Дельфін" (після правонаступництва т а реорганізації - ТОВ "ДЗСТ "Дельфін") було укладено генеральну кредитну угоду №010/03-051/434 (надалі - Генеральна кредитна угода), відповідно до якої банк зобов`язався надавати позичальнику грошові кошти в порядку і на умовах, визначених у кредитних договорах, укладених в межах генеральної кредитної угоди, в розмірі не більше 1 000 000,00 грн.

В подальшому, у відповідності до додаткових угод №1 від 26.02.2007, №2 від 12.11.2007, №3 від 13.10.2008 та №010/03-051/434/4 від 27.09.2010 сторонами визначено ліміт кредитування в розмірі 6 027 100,00 грн., з кінцевим строком погашення до 01.10.2018.

В межах Генеральної кредитної угоди між банком та позичальником було укладено 4 кредитні договори, а саме:

- №010/03-051/434-1 від 15.12.2005, у відповідності до якого з урахуванням додаткових угод №1 від 12.03.2006, №010/03-051/434-1/3 від 18.11.2009, №010/03-051/434-1/4 від 27.09.2010 до такого договору, банк зобов`язався надати позичальнику кредит в розмірі 799 200,00 грн., зі сплатою за користування кредитом 21,5 % річних, з кінцевим строком повернення кредиту - до 01.09.2011;

- №010/03-051/434-4 від 26.02.2007, у відповідності до якого з урахуванням додаткових угод №1 від 12.11.2007, №010/03-051/434-4/3 від 18.11.2009, №010/03-051/434-4/4 від 27.09.2010 до такого договору, банк зобов`язався надати позичальнику кредит в розмірі 214 472 доларів США, зі сплатою за користування кредитом 12% річних, з кінцевим строком повернення кредиту - 25.02.2017;

- №010/03-051/434-5 від 12.11.2007, у відповідності до якого з урахуванням додаткових угод №1 від 08.08.2008, №2 від 09.01.2009, №010/03-051/434-5/3 від 18.11.2009, №010/03-051/434-5/4 від 24.02.2010, №010/03-051/434-5/5 від 24.02.2010, №010/03-051/434-5/6 від 08.06.2010, №010/03-051/434-5/7 від 27.09.2010 до такого договору, банк зобов`язався надати позичальнику кредит в розмірі 2 300 000,00 грн., зі сплатою за користування кредитом 13% річних, з кінцевим строком повернення кредиту - 25.02.2017;

- №010/03-051/434-6 від 14.10.2008, у відповідності до якого з урахуванням додаткових угод №010/03-051/434-6/4 від 23.02.2010, №010/03-051/434-6/5 від 24.02.2010, №010/03-051/434-6/6 від 08.06.2010, №010/03-051/434-6/7 від 27.09.2010, банк зобов`язався надати позичальнику кредит в розмірі 762 581,60 грн., зі сплатою за користування кредитом 21,5% річних, з кінцевим строком повернення кредиту - 25.02.2017.

З метою забезпечення виконання позичальником зобов`язань за Генеральною кредитною угодою, з урахуванням укладених в її рамках кредитних договорів, між банком та позичальником були укладені договори іпотеки від 11.01.2006 та від 07.03.2007, за умовами яких позичальник перед банку в іпотеку цілісний майновий комплекс дитячого оздоровчого табору "Дельфін", що знаходиться за адресою: Херсонська обл., м. Скадовськ, "Цукор" територія 14.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 22.10.2013 у справі №923/1166/13 за позовом Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до Приватного підприємства "Дитячий заклад санаторного типу "Дельфін" про стягнення 4 406 191,81 грн. та 260 217,26 дол. США, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 24.12.2013, позовні вимоги задоволено та вирішено стягнути з Приватного підприємства "Дитячий заклад санаторного типу "Дельфін" на користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль": заборгованість за кредитним договором №010/03-051/434-1 від 15.12.2005, а саме: заборгованість по кредиту - 142 016,14 грн., заборгованість по відсоткам - 55 814,37 грн., пеню за порушення строків сплати кредиту - 37 620,22 грн. та пеню за порушення строків сплати відсотків - 8 289,76 грн.; заборгованість за кредитним договором №010/03-051/434-4 від 26.02.2007, а саме: заборгованість по кредиту - 196 032,87 дол. США, заборгованість по відсоткам - 44 841,26 дол. США, пеню за порушення строків сплати кредиту - 12 532,23 дол. США, пеню за порушення строків сплати відсотків - 6 810,79 дол. США; заборгованість за кредитним договором №010/03-051/434-5 від 12.11.2007, а саме заборгованість по кредиту - 2 042 444,52 грн., заборгованість по відсоткам - 741 046,53 грн., пеню за порушення строків сплати кредиту - 130 938,02 грн. та пеню за порушення строків сплати відсотків - 109 860,24 грн.; заборгованість за кредитним договором №010/03-051/434-6 від 14.10.2008, а саме: заборгованість по кредиту - 747 959,47 грн., заборгованість по відсоткам - 307 084,67 грн., пеню за порушення строків сплати кредиту - 36 683,85 грн. та пеню за порушення строків сплати відсотків - 46 434,04 грн.

03.02.2014 на виконання вказаного рішення Господарським судом Херсонської області було видано відповідний наказ, за яким відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Херсонській області 05.02.2014 було відкрито виконавче провадження №41884502.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 24.04.2014 у справі №5024/1076/2011 за позовом Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" в особі Херсонської обласної дирекції "Райффайзен Банк Аваль" до Приватного підприємства "Дитячий заклад санаторного типу "Дельфін" про стягнення 5 307 059,85 грн. позов задоволено частково та вирішено: звернути стягнення на користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" в особі Херсонської обласної дирекції на предмет іпотеки на нерухоме майно, а саме: цілісний майновий комплекс дитячого оздоровчого табору "Дельфін", що знаходиться за адресою: Херсонська обл., м. Скадовськ, "Цукур" територія 14, що належить на праві власності Приватному підприємству "Дитячий заклад санаторного типу "Дельфін" в рахунок погашення заборгованості за генеральною кредитною угодою №010/03-051/434 від 15.12.2005 та додатковими угодами №1 від 26.07.2007, №2 від 12.11.2007, №3 від 13.10.2008, № 03-051/434/4 від 27.09.2010 до неї і кредитними договорами №010/03-051/434-1 від 15.12.2005, №010/03-051/434-4 від 26.02.2007, №010/03-051/434-5 від 12.11.2007, №010/03-051/434-6 від 14.10.2008, які укладені в рамках генеральної кредитної угоди №010/03-051/434 від 15.12.2005, в сумі 5 258 262,99 грн. та 290 587,54 дол. США; реалізувати предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, визначеною на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності у виконавчому проваджені.

На виконання вказаного рішення Господарським судом Херсонської області 19.05.2014 було видано відповідні накази №5024/1076/2011, за яким відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Херсонській області 27.05.2014 було відкрито виконавче провадження №43465701, а 04.06.2014 державним виконавцем прийнято постанову про приєднання виконавчого провадження №43465701 до зведеного виконавчого провадження № 41884502.

13.02.2015 державним виконавцем прийнято постанову про передачу майна боржника стягувачу в рахунок погашення боргу, у зв`язку з чим 06.03.2015 державним виконавцем складено акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, відповідно до якого, цілісний майновий комплекс дитячого оздоровчого табору "Дельфін" було передано ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" за стартовою ціною 7 633 549,00 грн., визначеної відповідно до звіту про незалежну оцінку від 15.07.2014.

Постановою державного виконавця від 10.03.2018 наказ Господарського суду Херсонської області №5024/1076/2011 від 10.03.2014 було повернуто стягувачу у зв`язку прийняттям стягувачем в рахунок погашення боргу майна боржника, що не було реалізоване під час виконання рішення суду.

Водночас, 24.05.2017 між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" (клієнт) та ПАТ "Кристалбанк" (фактор) укладено договір факторингу, відповідно до умов якого, Фактор зобов`язався передати (сплатити) Клієнту загальну суму фінансування, а Клієнт відступає (передає) Факторові права вимоги, зазначені в реєстрі кредитних операцій до відступлення, включаючи право нараховувати за умовами кредитних договорів і вимагати від позичальників сплати процентів за користування кредитом, комісій, штрафних санкцій та інших платежів, згідно з кредитними договорами. З дати відступлення прав вимоги Клієнт перестає бути стороною кредитних договорів, зазначених в реєстрі відступлених прав вимоги, а Фактор стає виключним та єдиним кредитором за відповідними кредитними договорами та набуває всіх прав за ними. Права вимоги переходять до фактора в повному обсязі, безвідзивно та без можливості зворотного відступлення (без регресу).

Згідно реєстру відступлених прав вимоги від 25.05.2017, складеного між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ПАТ "Кристалбанк", зазначено: позичальник - ПП "Дитячий оздоровчий комплекс "Дельфін" та кредитні договори: № 010/03-051/434-1 від 15.12.2005, № 010/03-051/434-4 від 26.02.2007, № 010/03-051/434-5 від 12.11.2007, № 010/03-051/434-6 від 14.10.2008.

25.05.2017 між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ПАТ "Кристалбанк" укладено договір відступлення прав за іпотечними договорами, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. та зареєстрований за №1497.

25.05.2017 між ПАТ "Кристалбанк" (клієнт) та ТОВ "ФК "Форінт" (фактор) укладено договір факторингу №1, відповідно до умов якого ТОВ "ФК "Форінт" зобов`язалось передати (сплатити) ПАТ "Кристалбанк" загальну суму фінансування, а ПАТ "Кристалбанк" зобов`язалось відступити (передати) ТОВ "ФК "Форінт" права вимоги, зазначені в реєстрі кредитних операцій до відступлення, включаючи право нараховувати за умовами кредитних договорів і вимагати від позичальників сплати процентів за користування кредитом, комісій, штрафних санкцій та інших платежів, згідно з кредитними договорами. З дати відступлення прав вимоги Клієнт перестає бути стороною кредитних договорів, зазначених в реєстрі відступлених прав вимоги, а Фактор стає виключним та єдиним кредитором за відповідними кредитними договорами та набуває всіх прав за ними. Права вимоги переходять до Фактора у повному обсязі, безвідзивно та без можливості зворотного відступлення (без регресу).

Відповідно до реєстру відступлених прав вимоги від 25.05.2017, складеного між ПАТ "Кристалбанк" та ТОВ "ФК "Форінт", визначено: позичальник - ПП "Дитячий оздоровчий комплекс "Дельфін" та кредитні договори: №010/03-051/434-1 від 15.12.2005, №010/03-051/434-4 від 26.02.2007, №010/03-051/434-5 від 12.11.2007, №010/03-051/434-6 від 14.10.2008.

25.05.2017 між ПАТ "Кристалбанк" та ТОВ "ФК "Форінт" укладено договір відступлення прав за іпотечними договорами, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. та зареєстрований за №1501, згідно з додатком до якого, ПАТ "Кристалбанк" відступлено ТОВ "ФК "Форінт" право вимоги за договорами іпотеки від 11.01.2006 та 07.03.2007.

13.03.2018 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф., листом за вих. №54/02-24, направив на адресу ТОВ "ДЗСТ "Дельфін" заяву ТОВ "ФК "Форінт" з вимогою погасити заборгованість за генеральною кредитною угодою та всіма кредитними договорами, укладеними в її рамках, а також зазначив, що у разі не погашення заборгованості за ТОВ "ФК "Форінт" буде зареєстровано право власності на предмет іпотеки, що належить ТОВ "ДЗСТ "Дельфін" та виступає забезпеченням за кредитними договорами.

16.04.2018, на підставі рішення державного реєстратора до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно внесено запис про право власності №25907441 від 16.04.2018, відповідно до якого за ТОВ "ФК "Форінт" зареєстровано право власності на нерухоме майно, а саме: цілісний майновий комплекс дитячого оздоровчого табору "Дельфін", який знаходиться за адресою: Херсонська область, м. Скадовськ, "Цукур" територія 14.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 21.05.2018 у справі №923/1166/13 задоволено заяву ТОВ "ФК "Форінт" про заміну сторони (стягувача) у виконавчому провадженні з примусового виконання наказу суду №923/1166/13, виданого 03.02.2014 на виконання рішення від 22.10.2013; замінено сторону (стягувача) у виконавчому провадженні з примусового виконання наказу суду №923/1166/13, виданого 03.02.2014 на виконання рішення від 22.10.2013 - ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" на його правонаступника - ТОВ "ФК "Форінт".

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 07.06.2018 у справі №923/1166/13 відмовлено в задоволенні заяви ТОВ "ДЗСТ "Дельфін" про визнання наказу №923/1166/13 від 03.02.2014 таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недоведеністю заявником належними доказами факту припинення зобов`язань по сплаті заборгованості за кредитами шляхом передачі іпотечного майна у власність стягувачу, оскільки банк не набув право власності на іпотечне майно через відсутність подальших реєстраційних дій.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 22.11.2019 у справі №923/705/18 за позовом ТОВ "ДЗСТ "Дельфін" до державного реєстратора "Херсонське обласне бюро технічної інвентаризації" Херсонської обласної ради Пигиди Андрія Борисовича та ТОВ "ФК "Форінт" про скасування в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності, залишеним без змін постановою Південно-Західного апеляційного господарського суду від 08.09.2020, позов задоволено повністю та скасовано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності №25907441 від 16.04.2018.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №227096883 від 07.10.2020 вбачається, що станом на 07.10.2020 право власності на цілісний майновий комплекс дитячого оздоровчого табору "Дельфін", що знаходиться за адресою: Херсонська обл., м. Скадовськ, "Цукур" територія 14, зареєстровано за ТОВ "ДЗСТ "Дельфін" та обтяжено іпотекою, іпотекодержателем за якою визначено ТОВ "ФК "Форінт".

Спір у справі стосується наявності правових підстав для визнання припиненими зобов`язання за Кредитним договором №010/03-051/434-1 від 15.12.2005.

Підставою звернення з даним позовом до суду позивачем визначається те, що заборгованість за спірним кредитним договором була погашена за рахунок передачі стягувачу (кредитору) в рамках зведеного виконавчого провадження з виконання судових рішень у справах №923/1166/13 та №5024/1076/2011 нерухомості, яка виступила предметом забезпечення виконання відповідних зобов`язань, однак фактичне невизнання даних обставин як первісним, так і новим стягувачами порушує права позивача.

Заперечуючи проти такого позову відповідачем та третьою особою 2 зазначається про те, що погашення спірного зобов`язання ТОВ "ДЗСТ "Дельфін" за Генеральною кредитною угодою та укладеними в її рамках кредитними договорами (в т.ч. Кредитним договором №010/03-051/434-1 від 15.12.2005) не відбулось як в межах зведеного виконавчого провадження з виконання судових рішень у справах №923/1166/13 та №5024/1076/2011 (за рахунок предмету іпотеки), так і в послідуючому, що підтверджується судовими рішеннями у справах №923/116/13 (ухвалою Господарського суду Херсонської області від 07.06.2018 про відмову в задоволенні заяви ТОВ "ДЗСТ "Дельфін" про визнання наказу №923/1166/13 від 03.02.2014 таким, що не підлягає виконанню), №923/705/18 (рішенням Господарського суду Херсонської області від 22.11.2019, яким задоволено позов ТОВ "ДЗСТ "Дельфін" про скасування в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності №25907441 від 16.04.2018) та №923/954/20 (ухвалою Господарського суду Херсонської області від 06.11.2020 про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "ДЗСТ "Дельфін" за заявою ТОВ "ФК "Форінт" з визнання останнього кредитором з вимогами за спірним зобов`язанням).

Отже, фактичне вирішення спору у даній справі зводиться до встановлення правової визначеності в межах спірних правовідносин сторін щодо існування чи припинення зобов`язань ТОВ "ДЗСТ "Дельфін" за Кредитним договором №010/03-051/434-1 від 15.12.2005 внаслідок його погашення в рамках зведеного виконавчого провадження з виконання судових рішень у справах №923/1166/13 та №5024/1076/2011 за рахунок переданого в забезпечення майна, вирішуючи який суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

У справі Європейський суд з прав людини "Белеш та інші проти Чеської Республіки" вказав, що право на справедливий судовий розгляд, що гарантується статтею 6 § 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має здійснюватися відповідно до норм закону, що передбачають наявність у сторін судового розгляду ефективного судового захисту з метою захисту їх цивільних прав та обов`язків.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому під ефективним способом слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

В положеннях п. 7 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України встановлено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення правовідношення.

При цьому, суд відзначає, що встановлення законодавцем такого способу захисту як припинення правовідношення (певного зобов`язання) є способом захисту інтересу позивача шляхом встановлення правової визначеності у певних правовідносинах учасників спору.

Водночас, застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Спосіб захисту порушеного права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду. Тому спосіб захисту інтересу, передбачений пунктом 7 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України, може застосовуватися лише в разі недоступності позивачу можливості захисту його права в інший, визначений Законом спосіб.

Тобто, відповідне судове рішення про визнання зобов`язання припиненим має забезпечити, щоб обидві сторони спірних правовідносин могли у майбутньому знати про права одна одної та діяти, не порушуючи їх, а тому такий спосіб захисту є виключно превентивним.

Якщо кредитор, який діяв в умовах правової невизначеності, у минулому порушив права особи, яку він вважає боржником, то для останнього ефективним способом захисту буде той, який спрямований на захист порушеного права, а не на превентивний захист інтересу.

Відтак, звернення з позовом для усунення правової невизначеності, яка існувала у минулому, в означеній ситуації не є ефективним способом захисту.

Зокрема, якщо суд розглядає справу про стягнення з боржника коштів, то останній має захищати свої права саме в цьому провадженні, заперечуючи проти позову та доводячи відсутність боргу, зокрема відсутність підстав для його нарахування, чи відсутність відповідного зобов`язання в цілому, адже саме вирішення цього спору призведе до правової визначеності у правовідносинах сторін щодо відповідного зобов`язання.

Аналогічно після звернення кредитора з позовом про стягнення коштів боржник не може заявляти окремий позов про визнання відсутності права вимоги в кредитора чи встановлення припинення спірного зобов`язання, оскільки боржник має себе захищати у судовому процесі про стягнення з нього коштів, заперечуючи проти відповідного позову кредитора, наприклад, і з тих підстав, що відповідна заборгованість погашена.

Застосування боржником способу захисту інтересу, спрямованого на усунення правової невизначеності у відносинах із кредитором, є належним лише в разі, якщо така невизначеність триває, ініційований кредитором спір про захист його прав суд не вирішив і відповідне провадження не було відкрите.

У разі, якщо кредитор уже ініціював судовий процес, спрямований на захист порушеного, на його думку, права, або такий спір суд уже вирішив, звернення боржника з окремим позовом про визнання припиненим зобов`язання не є належним способом захисту.

Отже, ухвалення судом рішення в справі про стягнення з боржника кредитної заборгованості унеможливлює задоволення в іншій судовій справі позову про визнання зобов`язань за кредитним договором припиненими, якщо такий позов стосується тих самих правовідносин, тих самих прав вимоги та кореспондуючих їм обов`язків, які вже були предметом дослідження у справі про стягнення кредитної заборгованості.

Аналогічний по своїй суті висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.01.2021 у справі №522/1528/15-ц.

Суд відзначає, що в такій ситуації (наявності судового рішення, яке набрало законної сили, про підтвердження існування певного зобов`язання боржника перед кредитором) належним способом захисту боржника від правової невизначеності у правовідносинах сторін внаслідок невизнання кредитором виконання боржником підтвердженого судовим рішенням зобов`язання є саме визначений процесуальним законодавством механізм визнання виданого на виконання такого судового рішення виконавчого документу (наказу) таким, що не підлягає виконанню, унормований в ст. 328 Господарського процесуального кодексу України.

В підтвердження викладеного слід враховувати важливість дотримання принципу процесуальної економії, на що було звернутого увагу в Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 28.01.2020 у справі № 50/311-б та від 22.09.2020 у справі №910/3009/18, з посиланням на те, що штучне подвоєння судового процесу є неприпустимим.

Як вбачається із матеріалів справи позивачем було реалізовано свої процесуальні права в рамках справи №923/1166/13 та ініційовано розгляд питання про визнання таким, що не підлягає виконанню наказу №923/1166/13 від 03.02.2014, виданого на виконання рішення Господарського суду Херсонської області від 22.10.2013 у справі №923/1166/13, з підстав погашення підтвердженої в судовому порядку заборгованості за Генеральною кредитною угодою та укладеними в її рамках кредитними договорами (в т.ч. Кредитним договором №010/03-051/434-1 від 15.12.2005) в межах виконавчого провадження з виконання такого судового рішення за рахунок предмету іпотеки.

Тобто, за аналогічних підставам звернення з даним позовом до суду ТОВ "ДЗСТ "Дельфін" було використано визначений чинним процесуальним законодавством механізм встановлення правової визначеності в межах спірних правовідносин сторін, що підтверджується змістом доданої до матеріалів даної справи копії заяви останнього від 15.05.2018 про визнання наказу Господарського суду Херсонської області від 03.02.2014 таким, що не підлягає виконання.

За наслідками розгляду такого звернення ТОВ "ДЗСТ "Дельфін" ухвалою Господарського суду Херсонської області від 07.06.2018 у справі №923/1166/13 відмовлено в задоволенні заяви ТОВ "ДЗСТ "Дельфін" про визнання наказу №923/1166/13 від 03.02.2014 таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недоведеністю заявником належними доказами факту припинення зобов`язань по сплаті заборгованості за кредитами шляхом передачі іпотечного майна у власність стягувачу, оскільки банк не набув право власності на іпотечне майно через відсутність подальших реєстраційних дій.

Доказів оскарження чи скасування ухвали Господарського суду Херсонської області від 07.06.2018 у справі №923/1166/13 матеріали справи не містять, а відтак, в силу приписів ст. 235 Господарського процесуального кодексу України остання набрала законної сили.

За змістом статті 1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і воно є обов`язковим до виконання, тому вважається законними, доки не скасовано в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуто компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій воно ухвалено. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (див. рішення Суду у справах: Sovtransavto Holding v. Ukraine, no. 48553/99, § 77, від 25.07.2002; Ukraine-Tyumen v. Ukraine, no. 22603/02, §§ 42 та 60, від 22.11.2007).

Відповідно до пунктів 33, 34 рішення Європейського суду з прав людини від 19.02.2009 у справі "Христов проти України" одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (рішення у справі "Брумареску проти Румунії", п. 61). Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.

З урахуванням викладеного вбачається, що у визначеному порядку наведеним судовим рішенням було встановлено правову визначеність у спірних правовідносинах сторін, з яких виник спір у справі №923/1166/13, щодо наявності чи відсутності факту припинення зобов`язань ТОВ "ДЗСТ "Дельфін" за Генеральною кредитною угодою та укладеними в її рамках кредитними договорами (в т.ч. Кредитним договором №010/03-051/434-1 від 15.12.2005) за наслідками видання 13.02.2015 державним виконавцем постанови про передачу майна боржника стягувачу в рахунок погашення боргу.

Більш того, із ухвали Господарського суду Херсонської області від 06.11.2020 у справі №923/954/20 вбачається, що вирішуючи питання про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "ДЗСТ "Дельфін" судом було досліджено аналогічні доводи (заперечення боржника щодо відкриття такого провадження) відносно припинення його зобов`язань за спірними кредитними договорами, за наслідками чого встановлено, що погашення заборгованості ТОВ "ДЗСТ "Дельфів", встановленої судовим рішенням у справі №923/1166/13, за рахунок нерухомого майна за договорами іпотеки від 11.01.2006 та від 07.03.2007 не здійснилось та сума заборгованості не змінилась.

Тобто, вже після звернення з даним позовом до суду (23.10.2020) в межах іншого судового провадження за участі тих же осіб, було встановлено факт відсутності припинення спірного зобов`язання, що в силу приписів ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України не підлягає повторному доказуванню.

В той же час, у цій справі позивач не довів наявності окремих (нових) підстав для визнання його зобов`язань за Кредитним договором №010/03-051/434-1 від 15.12.2005 припиненими, а отже, і наявності свого правомірного інтересу у встановлені правової визначеності в спірних правовідносинах сторін в межах окремого судового спору. Натомість у діях позивача вбачається прагнення переглянути в межах цієї справи судове рішення, прийняте в іншій справі, зокрема, №923/1166/13 (ухвалу Господарського суду Херсонської області від 07.06.2018), що є неприпустимим.

За змістом ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема, є верховенство права; обов`язковість судового рішення.

За таких обставин, суд не вбачає правових підстав для вирішення ініційованого позову з викладених в ньому підстав звернення, адже в силу закріплених ст. 2 Господарського процесуального кодексу України засад господарського судочинства не наділений правом здійснення ревізій судових рішень в інших судових справах, фактичною метою чого і є ініціювання позивачем даного судового провадження.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволені позовних вимог ТОВ "ДЗСТ "Дельфін" з викладених в його позові підстав в повному обсязі.

Наведене не виключає право позивача реалізувати надані йому права на оскарження у встановленому порядку судових рішень, питання фактичної ревізії яких було поставлено перед судом в поданому позові.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 2, 13, 74, 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Дитячий заклад санаторного типу "Дельфін" (73000, м. Херсон, провулок Смоленський, буд. 2; ідентифікаційний код 31560357) до Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" (01011, м. Київ, вул. Лєскова, буд. 9; ідентифікаційний код 14305909) про визнання припиненими зобов`язань за кредитним договором відмовити повністю.

2. Судові витрати по оплаті судового збору за розгляд даного спору покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Дитячий заклад санаторного типу "Дельфін".

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п.17.5 ч.1 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду або через Господарський суд міста Києва.

Повний текст рішення складено 12.04.2021.

Суддя Р.В. Бойко