Господарський суд
Житомирської області
_______________________________________
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" квітня 2021 р. м. Житомир Справа № 906/1319/20

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Шніт А.В.

секретар судового засідання Жарський В.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Суткович М. А., ордер серія КС №844568 від 20.11.2020 (в режимі відеоконференції);

від відповідача: Сироветник О. А., ордер серія ЖТ №085239 від 27.01.2021;

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Тартак ТТ"

до Фізичної особи-підприємця Лукашенка Дмитра Анатолійовича

про стягнення 513 632,27 грн

Товариство з обмеженою відповідальністю "Тартак ТТ" звернулося до господарського суду з позовом до Фізичної особи-підприємця Лукашенка Дмитра Анатолійовича про стягнення 513 632,27грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на неналежне виконання відповідачем умов договору купівлі-продажу №03-11/2017 від 03.11.2017, а саме нездійснення поставки оплаченого товару.

В якості правових підстав позову позивач вказує ст. 525, 526, 527, 610, 611, 629, 693 Цивільного кодексу України.

Ухвалою суду від 10.11.2020 позовну заяву залишено без руху.

26.11.2020 до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 01.12.2020 постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Представник відповідача в судовому засіданні 09.02.2021 подав відзив на позовну заяву, в якому заперечує щодо позовних вимог. Зазначає, що чинним договором не передбачено строк поставки.

26.02.2021 за вх.№4151 до суду надійшла відповідь на відзив №2021/21-аб від 23.02.2021.

Ухвалою суду від 02.03.2021 постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 29.03.2021.

23.03.2021 до суду від позивача надійшло клопотання про долучення доказів понесення витрат на правову допомогу №2102/21-аб від 17.03.2021.

В судовому засіданні оголошено перерву до 01.04.2021.

01.04.2021 представник відповідача подав до суду заяву про розмір понесених витрат на правову допомогу та пояснення, згідно яких відповідач просить відмовити у задоволенні вимоги позивача про стягнення відшкодування витрат на правову допомогу.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник відповідача заперечував щодо задоволення позовних вимог.

Заслухавши учасників провадження, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

1. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

03.11.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Тартак ТТ» (позивач, покупець) та Фізичною особою-підприємцем Лукашенко Дмитром Анатолійовичем (продавець, відповідач) укладено Договір купівлі-продажу №03-11/2017 (далі - договір), відповідно до якого відповідач як продавець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, поставляти ТОВ «Тартак ТТ» як покупцю обрізні пиломатеріали, соснові (далі - товар), а Покупець зобов`язується приймати Товар та вчасно здійснювати розрахунки (а.с.6-8).

Відповідно до п. 2.1 Договору поставка Товару здійснюється партіями на підставі замовлень покупця, оформлених специфікацією.

В матеріалах справи містяться копії специфікації №1 від 03.11.2017, №3 від 14.12.2017, №4 від 08.02.2018 (а.с.9, 91-92).

Поставка товару здійснюється відповідно до ІНКОТЕРМС 2010, на умовах СРТ: с. Новий завод, Пулинський р-н., Житомирська обл. та смт Лугини, Луганський р-н, Житомирська обл. (п. 2.2. договору).

Згідно з пунктами 3.1-3.2 договору покупець оплачує поставлений продавцем товар за цінами, зазначеними в специфікації. Оплата здійснюється в безготівковій формі 100% по готовності товару до відгрузки.

Позивач зазначає, що з листопада 2017 року та впродовж 2018 року позивач вносив попередню оплату за товар, однак, поставки вчасно не відбувались. За період з 03.11.2017 по 16.03.2018 позивач передплатив товару на суму 2 427 000,00грн, відповідач поставив Товару на суму 2 153 147,46грн. Таким чином, позивач зазначає, що за період з 03.11.2017 по 16.03.2018 у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість на суму 273 852,54грн, на підтвердження чого позивач також надає акт звірки, підписаний відповідачем, направлений засобами електронної пошти (а.с.10). На підтвердження перерахунку вказаних коштів відповідачу позивач надає платіжні доручення (а.с.36-38).

В період з 13.06.2018 по 28.09.2018 позивач передплатив товару на суму 229 000,00 грн, в свою чергу відповідач поставив товару на суму 51 720,27грн. З урахуванням попередніх періодів станом на 28.09.2018 заборгованість відповідача перед позивачем складала 451 132,27 грн., про що сторони склали акт звірки (а.с.11). На підтвердження перерахунку вказаних коштів відповідачу позивач надає платіжні доручення (а.с.39-44).

19.10.2018 та 29.10.2018 позивач здійснив ще два платежі попередньої оплати за договором у розмірі 22 500,00грн та 40 000,00грн відповідно (а.с.14-15), однак відповідачем поставки не здійснювалися.

Таким чином, позивач зазначає, що відповідач не здійснив поставку оплаченого товару на загальну суму 513 632,27грн.

Вказане стало підставою для звернення до суду з позовом про повернення попередньої оплати.

Заперечуючи проти позову відповідач вказує, що ні договором купівлі-продажу, ні специфікацією сторонами не визначено строку поставки товару, а позивач не звертався до відповідача з вимогами про поставку товару, тому зазначає, що строк виконання за договором не настав, а права позивача не були порушені.

Згідно відповіді на відзив позивач вказав, що постачальник повідомляв покупця про готовність товару до відвантаження за допомогою телефонних дзвінків, позовну заяву вважає вимогою про необхідність повернення попередньої оплати.

2. Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст.509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)).

Господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку (ч.1 ст.173 Господарського кодексу України (далі - ГК України)). Сторони можуть за взаємною згодою конкретизувати або розширити зміст господарського зобов`язання в процесі його виконання, якщо законом не встановлено інше (ч.3 ст.173 ГК України).

Майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч.1 ст.175 ГК України).

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Судом встановлено, що правовідносини між сторонами у справі виникли на підставі договору купівлі-продажу №03-11/2017 від 03.11.2017.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст.655 ЦК України).

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу (ч.ч.1, 2 ст.692 ЦК України).

При цьому, згідно ст.662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ст.663 ЦК України).

Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Позивач перерахував відповідачу передоплату за товар.

Таким чином, у відповідача, внаслідок оплати позивачем товару, виник кореспондуючий обов`язок поставити його. Проте, відповідач не здійснив поставку товару в повному обсязі.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Приписами ч.2 ст.693 ЦК України передбачено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певного визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

Оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.

Станом на день звернення позивача з відповідною позовною заявою до суду у Фізичної особи-підприємця Лукашенка Дмитра Анатолійовича перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Тартак ТТ» та на час розгляду справи судом існувала заборгованість з повернення попередньої оплати в розмірі 513 632,27грн.

У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач поставив позивачу товар або повернув попередню оплату.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення 513 632,27грн попередньої оплати підлягають задоволенню.

3. Розподіл судових витрат.

Статтею 123 ГПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

На підставі ст.129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача у повному обсязі.

Відповідно ч. 3 ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою; представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст. 16 ГПК України).

Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до частини 3 статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно з положеннями статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що с п л а ч е н а а б о п і д л я г а є с п л а т і відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Позивач вказує, що оплата фактично виконаних робіт в розмірі 20,5 годин складає 27 235,00грн.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу у розмірі 27235,00грн подано копію Договору про надання правничої (правової) допомоги №20180126/02 від 26.01.2018 (а.с.105), копію доручення від 14.05.2020 (а.с. 22-23), платіжні доручення №1948080 від 10.12.2020 (а.с.103) про сплату 20511,27грн та №1948184 від 03.03.2021 (а.с.104) про сплату 5600,16грн, ордер серії КС №827020 від 03.11.2020 (а.с.24).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6 ст.126 ГПК України).

Відповідач обґрунтовує вимогу про відмову в стягненні витрат на правову допомогу тим, що категорія даної справи не є складною і заявлений позивачем розмір витрат на правову допомогу є значно завищеним, оскільки є не співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та обсягом наданих послуг та виконаних робіт.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат судом враховано, що в детальному описі робіт та наданих послуг адвокатом вказано, що на представництво інтересів під час розгляду справи адвокатом витрачено 8 годин. Однак матеріалами справи підтверджено, що загальна тривалість судових засідань у справі - 2 години (12.01.2021 - 11хв, 27.01.2021 - 20хв, 09.02.2021 - 23хв, 02.03.2021 - 28хв, 29.03.2021 - 38хв). Таким чином, враховуючи те, що вартість години роботи адвоката за умовами додатку до договору становить 1 328,55грн, загальна вартість наданих адвокатом позивача послуг за участь в судових засіданнях, яка може бути стягнута з відповідача на користь позивача, складає 2 657,10грн.

На інші роботи та надані послуги адвокатом позивача витрачено в загальному 12,5 годин. Враховуючи якість поданих позивачем процесуальних документів, доказове наповнення матеріалів справи та їх об`єм, ціну позову, у суду наявні підстави вважати, що заявлена до відшкодування сума гонорару у розмірі 16 606,88грн за 12,5 годин роботи є співмірною та обґрунтованою фактично наданим послугам (1328,55 х 12,5 = 16606,88).

Таким чином, загальний розмір витрат позивача на правову допомогу, який підлягає стягненню з відповідача, складає 19263,98грн (2657,10грн + 16606,88грн).

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Лукашенка Дмитра Анатолійовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тартак ТТ" (04070, м. Київ, вул. Ігорівська, буд. 1/8, літ. «А», другий поверх, ідентифікаційний код 10133509):

- 513 632,27грн основного боргу;

- 7 704,48грн судового збору;

- 19 263,98грн судових витрат на правову допомогу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 12.04.21

Суддя Шніт А.В.

Віддрукувати:

1 - у справу;

2 - позивачу (рек.) та на електронну пошту:

3 - відповідачу (рек.) та на електронну пошту: