ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/82/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Суслової В.В.

при секретарі судового засідання Саєнко А.А.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Константа Холдинг" (01001, м. Київ, пров. Шевченка, буд. 13, кв. 44)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Курганський бройлер" (64052, Харківська область, Балаклійський район, село П`ятигірське (п), вул. Першотравнева, буд.1)
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача - не з`явився;

відповідача - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Константа Холдинг" звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Курганський бройлер", в якому просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 4766351,49 грн., пеню в розмірі 16736,86 грн., 3% річних в розмірі 4184,22 грн. за Договором поставки комбікормової продукції № 19/2020/КБ/О від 03.06.2020 року. Судові витрати позивач також просить покласти на відповідача.

Позов обгрунтований невиконанням відповідачем зобов`язань за Договором поставки комбікормової продукції № 19/2020/КБ/О від 03.06.2020 року в частині оплати вартості поставленого товару.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12.01.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/82/21. Постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін. Призначено підготовче засідання на "02" лютого 2021 р. о 14:00.

22.01.2021 від позивача до канцелярії суду надійшла заява про проведення судового засідання у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за вх.1642, в якій позивач просив надати можливість участі представнику ТОВ "Торговий дім "Константа Холдинг" - Глові Наталії Юріївні у судовому засіданні по справі № 922/82/21, призначеному на 02.02.2021, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою системи EаsyCon.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 25.01.2021 заяву ТОВ "Торговий дім "Константа Холдинг" (вх. № 1642 від 22.01.2021) про проведення судового засідання у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів задоволено.

В підготовчому засіданні 02.02.2021 на підставі п. 3 ч. 2. ст. 183 ГПК України постановлено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 16.02.2021 о 15:00 год.

08.02.2021 від позивача до канцелярії суду надійшла заява про проведення судового засідання у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за вх.3135.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 10.02.2021 заяву ТОВ "Торговий дім "Константа Холдинг" (вх. № 3135 від 08.02.2021) про проведення судового засідання у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів задоволено.

В підготовчому засіданні 16.02.2021 на підставі ст. 177 ГПК України продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів з ініціативу суду та на підставі п. 3 ч. 2 ст. 183 ГПК України постановлено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 16.03.2021 о 15:20 год.

11.03.2021 від позивача до канцелярії суду надійшла заява про проведення судового засідання у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за вх.1406, в якій позивач просить надати можливість участі представнику ТОВ "Торговий дім "Константа Холдинг" - Глові Наталії Юріївні у судовому засіданні по справі № 922/82/21, призначеному на 16.03.2021, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою системи EаsyCon.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 15.03.2021 відмовлено у задоволенні заяви ТОВ "Торговий дім "Константа Холдинг" (вх. № 1406 від 11.03.2021) про проведення судового засідання у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

16.03.2021 представником позивача до канцелярії суду подано заяву за вх. № 6079, в якій позивач просить включити до судових витрат витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 30756,32 грн. та стягнути їх з відповідача.

Заява долучена до матеріалів справи.

В підготовчому засіданні 16.03.2021 на підставі п. 3 ч. 2 ст. 185 ГПК України постановлено протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті на 08.04.2021 о 14:40 год.

Після судового засідання, 16.03.2021 позивачем до канцелярії суду подано заяву про проведення судового засідання у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за вх.№ 6090, в якій позивач просив надати можливість участі представнику ТОВ "Торговий дім "Константа Холдинг" - Глові Наталії Юріївні у судовому засіданні по справі № 922/82/21, призначеному на 08.04.2021 о 14:40 год., в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою системи EаsyCon.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 17.03.2021 заяву ТОВ "Торговий дім "Константа Холдинг" (вх. № 9090 від 16.03.2021) про проведення судового засідання у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів задоволено.

Відповідач свого представника в призначене судове засідання 08.04.2021 не направив, про причину неявки суд не повідомив. Про час та місце судового засідання відповідач був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення ухвали суду від 16.03.2021. При цьому, суд завертає увагу, що інші ухвали суду в цій справі також були отримані відповідачем, проте останній жодного разу не направив свого представника в судове засідання та відзив на позов не надав.

Участь представника позивача в судовому засіданні 08.04.2021 виявилася неможливою, у зв`язку з відсутністю технічної можливості проведення судового засідання у режимі відеоконференції.

Відповідно до ч.1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Водночас, суд звертає увагу на те, що явка сторін у судове засідання обов`язковою не визнавалась, а брати участь у судових засіданнях є правом учасників справи, що встановлено ст. 42 ГПК України. Окрім того, за висновками суду у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого, суд дійшов висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив наступне.

03 червня 2020 року між ТОВ «Курганський бройлер» (надалі - Покупець) та ТОВ «Торговий Дім «Константа Холдинг» (надалі - Постачальник) було укладено Договір поставки комбікормової продукції № 19/2020/КБ/О (далі за текстом-Договір).

Предметом даного Договору є поставка комбікормової продукції, найменування, кількість, одиниця виміру, ціна за одиницю якого та вартість визначені специфікаціями до даного Договору та товарно-супровідними документами на кожну окрему партію Товару (п.1.1 Договору).

Відповідно до п.1.2 Договору, Постачальник бере на себе зобов`язання здійснити поставку Товару та передати Товар у власність Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти та своєчасно оплатити поставлений Постачальником Товар.

Відповідно до п. 5.2 Договору, загальна сума даного Договору визначається сумою всіх видаткових накладних та специфікацій. Згідно яких здійснювались відвантаження товару, за період дії даного Договору.

Згідно п. 5.3 Договору, оплата за товар здійснювалась шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника у наступному розмірі:

80% вартості товару сплачується Покупцем протягом 3 (трьох) календарних днів з моменту поставки Товару;

20% вартості Товару сплачується Покупцем протягом 3 (трьох) календарних днів з моменту реєстрації податкової накладної.

В разі, коли останній день строку оплати за товар припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день банківської установи, днем оплати є останній робочий день, що передує вихідному чи святковому дню, якщо інше сторони не узгодять додатково в специфікації чи додатковій угоді.

17 червня 2020 року між Сторонами укладена Додаткова угода №1 до Договору, якою сторонами, були внесені зміни до п.5.3. Договору, відповідно до яких:

80% вартості товару сплачується Покупцем протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту поставки Товару;

20% вартості Товару сплачується Покупцем протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту реєстрації податкової накладної.

В разі, коли останній день строку оплати за товар припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день банківської установи, днем оплати є останній робочий день, що передує вихідному чи святковому дню, якщо інше сторони не узгодять додатково в специфікації чи додатковій угоді.

Як вказує позивач, в період з 19.10.2020 року по 17.12.2020 року ним було поставлено Відповідачу товару на загальну суму 56 557 478,56 грн., проте Відповідачем за поставлений товар було сплачено всього 51 791 127,07 грн. Враховуючи вказане, за Відповідачем рахується заборгованість за поставлений товар у розмірі 4 766 351,49 грн.

Зокрема, з матеріалів справи вбачається, що зазначена заборгованість Відповідача перед Позивачем виникла за поставки Товару, здійснені позивачем у період з 10.12.2020 рік по 17.12.2020 рік, у відповідності до Специфікації №13 від 30.11.2020 та Специфікації №14 від 15.12.2020 р.

Тобто, на виконання умов Договору та Специфікацій №13 та №14 в період з 10.12.2020 року по 17.12.2020 року включно ТОВ «Торговий Дім «Константа Холдинг» поставлено, а ТОВ «Курганський бройлер» прийнято товару на загальну суму 5 068 093,32 грн., що підтверджується:

- видатковою накладною № ТД-0001840 від 10.12.2020 на суму 317709,60 грн. та товарно-транспортною накладною № 1650 від 10.12.2020;

- видатковою накладною № ТД-0001843 від 11.12.2020 на суму 310370,88 грн. та товарно-транспортною накладною № 1655 від 11.12.2020;

- видатковою накладною № ТД-0001844 від 11.12.2020 на суму 306988,80 грн. та товарно-транспортною накладною № 1656 від 11.12.2020;

- видатковою накладною № ТД-0001851 від 11.12.2020 на суму 313731,60 грн. та товарно-транспортною накладною № 1660 від 11.12.2020;

- видатковою накладною № ТД-0001854 від 12.12.2020 на суму 312906,00 грн. та товарно-транспортною накладною № 1663 від 12.12.2020;

- видатковою накладною № ТД-0001856 від 12.12.2020 на суму 317709,60 грн. та товарно-транспортною накладною № 1667 від 12.12.2020;

- видатковою накладною № ТД-0001857 від 12.12.2020 на суму 341850,24 грн. та товарно-транспортною накладною № 1668 від 12.12.2020;

- видатковою накладною № ТД-0001859 від 13.12.2020 на суму 318240,00 грн. та товарно-транспортною накладною № 1670 від 13.12.2020;

- видатковою накладною № ТД-0001860 від 13.12.2020 на суму 315574,08 грн. та товарно-транспортною накладною № 1671 від 13.12.2020;

- видатковою накладною № ТД-0001865 від 14.12.2020 на суму 321422,40 грн. та товарно-транспортною накладною № 1675 від 14.12.2020;

- видатковою накладною № ТД-0001866 від 15.12.2020 на суму 311871,60 грн. та товарно-транспортною накладною № 1676 від 15.12.2020;

- видатковою накладною № ТД-0001868 від 15.12.2020 на суму 311671,68 грн. та товарно-транспортною накладною № 1678 від 15.12.2020;

- видатковою накладною № ТД-0001874 від 15.12.2020 на суму 319566,00 грн. та товарно-транспортною накладною № 1683 від 15.12.2020;

- видатковою накладною № ТД-0001876 від 15.12.2020 на суму 310631,04 грн. та товарно-транспортною накладною № 1685 від 15.12.2020;

- видатковою накладною № ТД-0001880 від 17.12.2020 на суму 317444,40 грн. та товарно-транспортною накладною № 1690 від 17.12.2020;

- видатковою накладною № ТД-0001881 від 17.12.2020 на суму 320405,40 грн. та товарно-транспортною накладною № 1691 від 17.12.2020.

Також, з матеріалів справи вбачається, що податкові накладні зареєстровані Постачальником в ЄДРПН у повному обсязі, що підтверджується витягом з кабінету платників податку про зареєстровані податкові накладні за період з 10.12.2020 по 17.12.2020.

Проте, як вказує позивач, в порушення умов Договору та всупереч умовам оплати, визначених Додатковою угодою № 1 від 17.06.2020, відповідач не виконав свої зобов`язання щодо оплати отриманого товару, внаслідок чого за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 4 766 351,49 грн..

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом та просить стягнути з відповідача заборгованість за Договором поставки комбікормової продукції № 19/2020/КБ/О від 03.06.2020 у розмірі 4 766 351,49 грн., пеню у розмірі 16 736,86 грн. та 3% річних у розмірі 4 184,22 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За приписами ст. 173 Господарського України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, в тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, в тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 2 вищевказаної статті, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити а нього певну грошову суму.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що на виконання умов Договору поставки комбікормової продукції № 19/2020/КБ/О від 03.06.2020, згідно Специфікації № 13 та Специфікації № 14, позивачем у період з 10.12.2020 по 17.12.2020 був поставлений відповідачу товар на суму 5068093,32 грн., за який відповідач розрахувався лише частково, внаслідок чого за ним рахується заборгованість перед позивачем у розмірі 4 766 351,49 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на момент розгляду справи, відповідач заборгованість не сплатив та не надав суду жодних доказів, які б спростовували суму заявленого боргу у розмірі 4 766 351,49 грн.

Враховуючи вказане, відповідач визнається судом таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором поставки комбікормової продукції № 19/2020/КБ/О від 03.06.2020.

За таких обставин, суд визнає вимогу позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 4 766 351,49 грн. належно обґрунтованою, доведеною матеріалами справи та такою, що підлягає задоволенню.

Що стосується вимоги про стягнення з відповідача пені у розмірі 16736,86 грн., суд зазначає наступне.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України, порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

У відповідності до ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Статтею 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Пунктами 1, 2 ст. 230 Господарського кодексу України визначено, що санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у ст. 2 цього Кодексу.

Пунктом 6 ст. 231 Господарського кодексу України передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно з приписами ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до вимог ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 6.1 Договору сторони погодили, що у випадку порушення зобов`язання, що виникає з даного Договору винна Сторона несе відповідальність, визначену даним Договором та чинним законодавством України.

Згідно п. 6.2. Договору, у випадку порушення строків оплати за поставлений товар покупець сплачує Постачальникові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на момент прострочення за кожен день прострочення від вартості поставленого, але неоплаченого товару.

Зважаючи на прострочення відповідачем зобов`язань щодо оплати вартості поставленого товару, позивачем було нараховано відповідачу пеню по кожному зобов`язанню окремо у загальному розмірі 16736,86 грн.

Перевіривши правильність нарахування пені, суд дійшов висновку, що дане нарахування не суперечить вимогам чинного законодавства України, здійснено позивачем арифметично вірно, а тому позовні вимоги в частині стягнення пені у розмірі 16736,86 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно вимоги щодо стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 4184,22 грн., суд зазначає наступне.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз зазначеної статті вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов Договору, позивачем нараховано відповідачу 3% річних у загальному розмірі 4184,22 грн.

Перевіривши правильність нарахування 3% річних, суд дійшов висновку, що дане нарахування не суперечить вимогам чинного законодавства України, здійснено позивачем арифметично вірно, а тому позовні вимоги в частині стягнення 3 % річних у розмірі 4184,22 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами, не спростованими відповідачем та визнаються судом такими, що підлягають до задоволення у повному обсязі.

Разом з цим, як вбачається з матеріалів справи, позивач в прохальній частині позову просив судові витрати покласти на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до положень ч. 3. ст. 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Положеннями ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Положеннями ст. 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В попередньому (орієнтовному) розрахунку суми судових витрат, які позивач очікував понести було визначено витрати на правничу допомогу у розмірі 30000,00 грн.

В той же час, 16.03.2021 представником позивача до суду подано заяву за вх. № 6079, в якій позивач просив стягнути з відповідача судові витрати, які були понесені позивачем та фактично сплачені на суму 30756,32 грн.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивач надав: копію Договору № 1/КХ/2020 про надання правової допомоги від 01.10.2020, копію Додатку № 2 від 25.12.2020 до Договору № 1/КХ/2020 про надання правової допомоги від 01.10.2020, копію свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю Серія КС № 7431/10, копію довіреності від 21.09.2020, копію Акту № 2 приймання-передачі наданих послуг до Договору від 15.03.2021, копію Звіту про витрачений час на надання правової допомоги та супутніх витрат, копію рахунку - фактури № 16 від 15.03.2021 на суму 30756,32 грн., копію видаткового касового ордеру від 15.03.2021 на суму 30756,32 грн., копії білетів Київ-Харків-Київ.

А отже, з вище наведеного вбачається, що позивач поніс витрати на правничу допомогу у розмірі 30756,32 грн., що підтверджується зазначеними вище доказами.

Згідно з ч. 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката до суду не надав. Доказів неспівмірності заявлених витрат до суду також надано не було.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Дослідивши надані докази на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката, а також враховуючи задоволення позову, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача по стягненню з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 30756,32 грн.

Вирішуючи питання розподілу судового збору, суд керується п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі, судовий збір у розмірі 71 809,09 грн. покладається на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 20, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Курганський бройлер" (64252, Харківська область, Балаклійський район, село П`ятигірське (п), вул. Першотравнева, буд. 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Константа Холдинг" (01001, м. Київ, пров. Шевченка, буд. 13, кв. 44, ) заборгованість за Договором поставки комбікормової продукції № 19/2020/КБ/О від 03.06.2020 у розмірі 4 766 351,49 грн., пеню у розмірі 16 736,86 грн., 3% річних у розмірі 4 184,22 грн., витрати зі сплати судового збору у розмірі 71 809,09 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 30 756,32 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду, у межах апеляційного округу, протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Константа Холдинг" (01001, м. Київ, пров. Шевченка, буд. 13, кв. 44, ).

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Курганський бройлер" (64252, Харківська область, Балаклійський район, село П`ятигірське (п), вул. Першотравнева, буд. 1, ).

Повне рішення складено "12" квітня 2021 р.

Суддя В.В. Суслова

справа № 922/82/21