ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
12.04.2021 Справа № 917/1611/20
про стягнення 261 152,72 грн.
До господарського суду Полтавської області звернулось товариство з обмеженою відповідальністю "МНТ-АГРО" з позовною заявою до селянського (фермерського) господарства "Галина" про стягнення 8100,00 грн. понесених збитків та суму штрафу в розмірі 253052,72 грн. за непоставлений товар.
Ухвалою господарського суду від 28.10.2020 року позовну заяву ТОВ "МНТ-АГРО" прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 917/1611/20. Постановлено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.
Рішенням господарського суду Полтавської області від 02.03.2021 року по справі № 917/1611/20 у задоволенні позову відмовлено повністю.

12.03.2021 року через канцелярію суду від відповідача надійшла заява (вх.№2744), якій заявник просить:

- поновити СФГ "Галина" пропущений строк для подання доказів на понесення судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу згідно ч.8 ст.129 ГПК України, як такий, що пропущений з поважних причин;

- стягнути з ТОВ "МНТ-Агро" на користь СФГ "Галина" понесені останнім судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20000 грн.

22.03.2021 року від позивача надійшло клопотання (вх.№ 3065), в якому останній просить відмовити в задоволенні заяви про розподіл судових витрат між сторонами у справі № 917/1611/20, обгрунтовуючи свої заперечення наступними аргументами:

- порушення відповідачем строків;

- невчасна подача попереднього розрахунку суми судових витрат;

- вчинення представником відповідача дій, які не передбачені Договором про надання правничої допомоги або є зайвими та не впливають на розгляд справи;

- стала судова практика Верховного суду, яка суперечить позиції відповідача;

- порушення відповідачем принципів змагальності та рівності усіх учасників перед законом та принципу співмірності.

При ухваленні додаткового рішення суд виходить з наступного.

Відповідно до положень частини першої статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Статтею 123 ГПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина 8 статті 129 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

Як вбачається з матеріалів справи, у відзиві на позовну заяву від 17.12.2020 року СФГ "Галина" просило стягнути з ТОВ "МНТ-Агро" понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 20000,00 грн., з посиланням на копію договору про надання правничої допомоги від 27.11.2020 року з Адвокатським бюро «Юлії Дубинки», безпосередній виконавець Дубинка Юлія Сергіївна (п. 1.3 Договору), копію рахунку № 44 від 27.11.2020 року на оплату 15000,00грн., копію платіжного доручення № 441 від

15.12.2020 року про сплату 15 000,00 грн. АБ «Юлії Дубинки», оригінал ордеру на надання правої допомоги долучений до клопотання про розгляд справи № 917/1611/20 за правилами загального позовного провадження та продовження строку для подання відзиву на позовну заяву від 27.11.2020 року.

Відповідачем зазначено, що інші докази понесення судових витрат будуть подані протягом 5 днів після ухвалення рішення суду в порядку ч.8 ст.129 ГПК України.

Вбачається, що інші докази понесення витрат на професійну правничу допомогу, в тому числі: копія акту прийому-здачі виконаних робіт по Договору від 27 листопада 2020 року про надання правничої допомоги від 12.03.2021 року, оригінал Детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, необхідних для надання правничої допомоги за Договором від 27.11.2020 року про надання правничої допомоги від 12.03.2021 року, копію рахунку № 18 від 11.03.2021 року на оплату 5000,00грн., копію платіжного доручення № 44 від 12.03.2021 року про сплату АБ "Юлії Дубинки" 5000,00 грн., копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, копію виписки з ЄДР відносно АБ «Юлії Дубинки», були подані з пропуском п`ятиденного строку, визначеного частиною 8 статті 129 ГПК України, разом з заявою СФГ "Галина" про розподіл судових витрат між сторонами по справі № 917/1611/20 (вх. №2744 від 12.03.2021 року).

При цьому, СФГ "Галина" просить визнати поважними та поновити строк на подання доказів понесення судових витрат на професійну правничу допомогу.

В обгрунтування причин пропуску встановленого процесуального строку відповідач посилається на те, що повний текст вищезазначеного рішення його представник отримав 11.03.2021 року. При цьому, зазначає, що дана справа розглядалась в спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи, а тому, про ухвалення рішення судом відповідач міг дізнатись тільки після його отримання.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Зазначені СФГ "Галина" обставини суд визнає такими, які можуть вказувати на поважність причини пропуску п`ятиденного строку визначеного частиною 8 статті 129 ГПК України.

Отже, звертаючись із даною заявою про стягнення з ТОВ "МНТ-Агро" витрат на професійну правничу допомогу, СФГ "Галина" зазначає, що ним були понесені відповідні витрати в розмірі 20000 грн.

На підтвердження даної обставини надається акт прийому-здачі виконаних робіт від 12.03.2021 року по Договору від 27.11.2020 року, платіжне доручення № 44 від 12.03.2021 року на суму 5000 грн., платіжне доручення № 441 від 15.12.2020 року на суму 15000 грн., детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, необхідних для надання правничої допомоги за Договором від 27.11.2020 року, свідоцтво, видане 22.11.2013 року на ім"я Дубинка Юлія Сергіївна про право на заняття адвокатською діяльністю.

В наданому суду описі робіт, виконаних адвокатом зазначено, що для виконання предмету Договору від 27 листопада 2020 р. про надання правничої допомоги Виконавцем були здійснені (виконані) наступні роботи:

а) досудова підготовка, збір доказів, складання процесуальних документів:

- підготовка (складання) клопотання про розгляд справи № 917/1611/20 за правилами загального позовного провадження та продовження строку для подання відзиву на позовну заяву: 1 год.

- ознайомлення та правовий аналіз з документами, наявними у Замовника щодо господарської справи № 917/1611/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МНТ-АГРО" до Селянського (фермерського) господарства "Галина" про стягнення 261 152,72 грн. за договором поставки № 434 від 01.09.2020 року, яка перебуває в провадженні Господарського суду Полтавської області та надання юридичної консультації щодо виниклого спору, оцінка судової перспективи, вивчення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, в тому числі та не обмежуючись: ЦК України, ГК України, вивчення судової практики у подібних правовідносинах з Єдиного державного реєстру судових рішень, узгодження правової позиції у справі: 4 год. 50 хв.;

- підготовка (складання) довідки СФГ «Галина» від 16.12.2020 року № 55: 25 хв.;

- заслуховування пояснень свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , юридичний аналіз їх пояснень, підготовка проектів заяв свідків, попереднє погодження тексту таких заяв свідків з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 : 2 год. 50 хв.;

- складання (підготовка) від імені Замовника відзиву на позовну заяву у справі № 917/1611/20: 12 год. 45 хв.;

- підготовка копій документів (додатків) до відзиву на позовну заяву: 1 год.;

- складання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, необхідних для надання правничої допомоги за Договором від 27.11.2020 року про надання правничої допомоги: 20 хв.;

- складання заяви про розподіл судових витрат з клопотанням про поновлення строку для подання такої заяви: 40 хв.

За даними Акту прийому-здачі виконаних робіт сторони підписали його про те, що вартість правничої допомоги за Договором від 27.11.2020 року складає 20000,00 грн., які станом на 12.03.2021 року сплачені СФГ "Галина" на користь виконавця в повному обсязі.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Разом із тим згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу ).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 123 зазначеного Кодексу судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

Водночас за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

З матеріалів справи вбачається, що позивач заперечує проти стягнення з нього витрат на професійну правничу допомогу посилаючись, зокрема, на їх неспівмірність.

Як зазначено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24.10.2019 року у справі № 905/1795/18, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Так, відповідно до статті 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Отже суд, виходячи із встановлених обставин, враховуючи заперечення позивача дійшов висновку, що розумним розміром витрат на послуги адвоката у даному випадку є сума 10000,00 грн, адже заявлена сума витрат на професійну правничу допомогу є неспівмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи зважаючи на складність справи, обсяг наданих адвокатських послуг (підготовка клопотання про розгляд справи за правилами позовного провадження та продовження строку для подання відзиву на позовну заяву, складання відзиву, заслуховування пояснень свідків, складання заяви про розподіл судових витрат, тощо).

Крім того, оцінка дій, що полягали у вивченні, правовому аналізі документів щодо господарської справи, підготовка відзиву, складання заяви про розподіл судовий витрат не відповідає критеріям обґрунтованості та пропорційності до предмета спору з урахуванням ціни позову у розумінні приписів частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України з огляду на вимоги, які ставляться до адвоката, а саме, наявності у такої особи повної вищої юридичної освіти, стажу роботи в галузі права, у зв`язку з чим, такі дії не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи.

З врахуванням вищезазначеного, зокрема положень ч. 4 ст. 126 ГПК України, щодо врахування співмірності витрат на оплату послуг адвоката із ціною позову, складністю справи та наданих послуг, часом, витраченим адвокатом на надання послуг, обсягом наданих адвокатом послуг, зважаючи на заперечення ТОВ "МНТ-АГРО", суд дійшов висновку, що заявлені СФГ "Галина" витрати є неспіврозмірними з виконаними послугами та не відповідають складності даної справи. За таких обставин, суд вважає підставними до відшкодування відповідачу за рахунок ТОВ "МНТ-АГРО" витрати на оплату професійної правничої допомоги адвоката в розмірі 1 0000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 221, 234, 244, 344 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву селянського (фермерського) господарства "Галина" про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "МНТ-АГРО" судових витрат на професійну правничу допомогу по справі 917/1611/20 задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "МНТ - АГРО" (02095, м.Київ, вул. Княжий Затон, буд. 21, прим. 566, 567, ідент. код 40464329) на користь Селянського (фермерського) господарства "Галина" (38760, Полтавська обл., Полтавський район, с. Микільське, вул. Центральна, буд. 82а, ідент. код 24567757) 10000,00 грн. понесених витрат на правничу допомогу.

3. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення набирає законної сили в порядку та строк, передбачені ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Додаткове рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в порядку та строки, визначені главою 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено і підписано 12.04.2021 року.

Суддя Іванко Л.А.