ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2021м. ДніпроСправа № 904/6916/20
Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Петренко І. В.

за участю секретаря судового засідання Безрідної Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу

за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ТАТІС"

до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "АГРО ФАРМ ТРЕЙД"

про стягнення 601372,40грн., з яких 530064,00грн. основної заборгованості; 8054,94грн. пені; 53006,40грн. штрафу; 3356,23грн. пяти процентів річних; 6890,83грн. інфляційних втрат (договір поставки №15/04 від 15.04.2020)

Представники:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

РУХ СПРАВИ У СУДІ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ТАТІС" (далі - позивач) звернулося до господарського суду з позовною заявою від 14.12.2020 за вих.№257 до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "АГРО ФАРМ ТРЕЙД" (далі - відповідач) про стягнення 601372,40грн., з яких 530064,00грн. основної заборгованості; 8054,94грн. пені; 53006,40грн. штрафу; 3356,23грн. п`яти процентів річних; 6890,83грн. інфляційних втрат на підставі договору поставки №15/04 від 15.04.2020.

Судові витрати по сплаті судового збору позивач просить суд покласти на відповідача.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №904/6916/20 визначено суддю Петренка Ігоря Васильовича, що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.12.2020.

Ухвалою від 28.12.2020 позовну заяву від 14.12.2020 за вих.№257 залишено без руху. 30.12.2020 виявлені судом недоліки усунуто. Ухвалою від 04.01.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження. Учасників процесу повідомлено, що розгляд справи буде здійснюватися за правилами загального позовного провадження; підготовче судове засідання призначено на 28.01.2021.

Ухвалою від 28.01.2021 підготовче засідання відкладено на 18.02.2021.

18.02.2021 через відділ документального забезпечення від позивача надійшов лист від 18.02.2021 за вих.№б/н у якому позивач просить суд провести судове засідання без участі свого представника, а за результатами судового засідання закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті. Ухвалою від 18.02.2021 господарський суд наголосив, що явка в судове засідання повноважних представників учасників справи визнана НЕ обов`язковою, а неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає провадженню у справі.

Ухвалою від 18.02.2021 підготовче провадження закрито; справу призначено до розгляду по суті; представників сторін проінформовано, що судове засідання відбудеться 30.03.2021.

30.03.2021 через відділ документального забезпечення від позивача надійшов лист від 30.03.2021 за вих.№б/н яким позивач просить суд провести судове засідання без участі свого представника; позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

ПОЗИЦІЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

Господарський суд наголошує, що явка в судове засідання повноважних представників учасників справи визнана НЕ обов`язковою, а неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає провадженню у справі.

В судове засідання, яке відбулося 30.03.2021, сторони не забезпечили явку представників.

Судовий процес, враховуючи неявку представників сторін та на виконання статті 222 Господарського процесуального кодексу України, не фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Господарський суд констатує, що сторони мали реальну можливість надати всі існуючі докази в обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень суду першої інстанції.

В судовому засіданні, яке відбулося 30.03.2021, здійснено розгляд справи по суті.

Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат (стаття 194 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні, яке відбулося 30.03.2021, в порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України, складено вступну та резолютивну частину рішення.

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА.

Між сторонами укладено договір поставки №15/04 від 15.04.2020 (далі - договір), відповідно до умов якого позивач зобов`язався поставити товар (яйце куряче), а відповідач зобов`язався його оплатити.

На виконання умов договору 29.09.2020 позивач поставив яйце куряче С-1 на суму 117504,00грн., що підтверджується видатковою накладною №1585 та 30.09.2020 яйце куряче категорії С-1, С-2 на суму 412560,00грн., що підтверджується видатковою накладною №1603.

Строк оплати за спірними накладними є таким, що настав 28-29.10.2020 відповідно.

Оплату отриманого від позивача товару відповідач не здійснив у повному обсязі.

Відтак, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем складає 530064,00грн.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань позивач нарахував відповідачу:

- пеню за загальний період прострочення з 28.10.2020 по 14.12.2020 на загальну суму 8054,94грн.;

- штраф, у відповідності до пункту 5.4 договору, на загальну суму 53006,40грн.;

- п`ять процентів річних за загальний період прострочення з 28.10.2020 по 14.12.2020 на загальну суму 3356,23грн.;

- інфляційні втрати за листопад 2020 року на загальну суму 6890,83грн.

Щодо строку для подачі відзиву.

Ухвалу від 04.01.2021 про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі відповідач отримав 18.01.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулося на адресу господарського суду 01.02.2021.

Відповідачу в ухвалі від 04.01.2021 роз`яснено право на надання відзиву протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Отже, строк для подачі відзиву по 02.02.2021.

Станом на 30.03.2021 відзив на позов не надано.

Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Подання заяв по суті справи є правом учасників справи (частина 4 статті 161 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов та на участь у судовому засіданні не скористався, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином за його місцезнаходженням згідно матеріалів справи та за інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

ПОЗИЦІЯ ВІДПОВІДАЧА.

Відзив не надійшов.

ОБСТАВИНИ, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Предметом доказування, відповідно до частини 2 статті 76 Господарського процесуального кодексу України, є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Отже, обставинами, які входять до предмету доказування у даній справі є такі: 1. Обставини укладання договору. 2. Природа договору. 3. Факт поставки товару. 4. Строк оплати. Наявність часткової оплати. Існування заборгованості. 5. Правомірність нарахування неустойки (пені та штрафу), п`яти процентів річних та інфляційних втрат.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

1. Обставини укладання договору.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарське зобов`язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору (частина 3 статті 180 Господарського кодексу України).

Між позивачем (далі - позивач, постачальник) та відповідачем (далі - відповідач, покупець), (разом іменовані - сторони) укладено договір поставки №15/04 від 15.04.2020 (далі - договір).

Предмет договору. В порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник зобов`язується передати покупцеві у власність, а покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, прийняти й оплатити такий товар: яйце куряче (далі - товар) (пункт 1.1 договору).

Ціна договору. Загальна вартість даного договору остаточно визначається шляхом підсумку вартості поставленого товару за цим договором відповідно до підписаних сторонами видаткових накладних (пункт 3.1 договору).

Строк. Строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений пунктом 6.7 договору, та закінчується 31.12.2020, але не зупиняє свою дію до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за ним (пункт 6.8 договору).

Відтак, сторонами погоджено істотні умови договору.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 Цивільного кодексу України).

Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Договір підписано уповноваженими особами та скріплено печатками.

Договір у встановленому порядку не оспорено; не розірвано; не визнано недійсним.

Таким чином, укладений між сторонами договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов`язковим для виконання сторонами.

2. Природа договору.

Згідно із статтею 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати (поставити) у встановлений строк (строки) товар у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Вказані положення кореспондуються із положеннями статті 265 Господарського кодексу України.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Згідно частини 6 статті 265 Господарського кодексу України та частиною 2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відносини, що виникли між сторонами по справі на підставі договору поставки, є господарськими зобов`язаннями і згідно з приписами статті 193 Господарського кодексу України, статей 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

3. Факт поставки товару.

Частиною 1 статті 656 Цивільного кодексу України визначено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Статтею 662 Цивільного кодексу України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу (стаття 663 Цивільного кодексу України).

Пунктом 4.5 договору врегульовано, що відпуск товару здійснюється на підставі видаткових накладних. Датою поставки партії товару вважається дата видаткової накладної на відпуск товарів покупцю. Товар вважається прийнятим покупцем за якістю - відповідно до паспорту якості підприємства-виробника на товар, по кількості - відповідно до відомостей, вказаних у видаткових накладних.

На виконання умов укладеного між сторонами договору позивач передав відповідачу товар на загальну суму 530064,00грн., що підтверджується:

1. Видатковою накладною №1585 від 29.09.2020 на суму 117504,00грн.;

2. Видатковою накладною №1603 від 30.09.2020 на суму 412560,00грн.

Видаткові накладні підписані представниками обох сторін та скріплені відповідними печатками підприємств.

Доказів щодо наявності заперечень стосовно кількості або вартості поставленого позивачем товару матеріали справи не містять.

Отже, факт поставки товару визнається підтвердженим.

4. Строк оплати. Наявність часткової оплати. Існування заборгованості.

Частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Пунктом 3.2 договору визначено, що покупець проводить повну сплату за поставлений товар відповідно до цього договору шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 21 (двадцяти одного) банківського дня від дня передання партії товару у власність покупця. Датою оплати вважається дата надходження грошових коштів на поточний рахунок постачальника, вказаний у договорі. Валютою платежів є національна валюта України - гривня.

Враховуючи зазначений вид договорів, вбачається, що він є оплатним, і обов`язку постачальника за договором поставити товар відповідає обов`язок покупця оплатити його вартість.

За видатковою накладною №1585 від 29.09.2020 на суму 117504,00грн. строк оплати настав 29.10.2020, з урахуванням того, що 14 жовтня - День захисника України і офіційний вихідний.

За видатковою накладною №1603 від 30.09.2020 на суму 412560,00грн. строк оплати настав 30.10.2020, з урахуванням того, що 14 жовтня - День захисника України і офіційний вихідний.

Строк оплати є таким, що настав.

Доказів оплати товару в сумі 530064,00грн. відповідач не надав.

Доводи позивача, наведені в обґрунтування позову, належними доказами не спростував.

Доказів повернення вказаного товару позивачу відповідачем не надано.

Отже, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 530064,00грн. є доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

5. Правомірність нарахування неустойки (пені та штрафу), трьох процентів річних та інфляційних втрат.

У відповідності до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Одним із наслідків порушення зобов`язання є оплата неустойки (штрафу, пені).

Згідно статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статті 1 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно статті 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України, передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до частин 1, 7 статті 193 Господарського кодексу України (статті 525, 526 Цивільного кодексу України), суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом.

За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 5.4 договору визначено, що у випадку прострочення здійснення оплати за партію товару, що постачається, у строки вказані в пункті 3.2 договору, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення, від суми несвоєчасно перерахованих коштів за кожен день прострочення, інфляційні нарахування та 5% річних. У випадку прострочення оплати більш ніж на 7 (сім) календарних днів, покупець зобов`язаний додатково сплатити постачальнику штрафну неустойку у розмірі 10% вартості несвоєчасно оплаченого товару.

Щодо розрахунку пені.

Позивач нарахував пеню за загальний період прострочення з 28.10.2020 по 14.12.2020 на загальну суму 8054,94грн.

Відповідач контррозрахунку не надав; вимогу заперечив.

Господарський суд перевірив розрахунок пені здійснений позивачем та визнав його таким, що містить помилки, а вимогу такою, що підлягає задоволенню частково, у сумі 7859,14грн.

Щодо розрахунку штрафу.

Позивач нарахував штраф, у відповідності до пункту 5.4 договору, на загальну суму 53006,40грн.

Відповідач контррозрахунку не надав; вимогу заперечив.

Господарський суд перевірив штрафу та визнав його арифметично та методологічно правильним, а вимогу обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Щодо розрахунку п`яти процентів річних.

Позивач нарахував п`ять проценти річних за загальний період прострочення з 28.10.2020 по 14.12.2020 на загальну суму 3356,23грн.

Відповідач контррозрахунок трьох процентів річних не надав; вимоги заперечив.

Господарський суд перевірив розрахунок п`яти процентів річних та визнав його таким, що містить помилки, а вимогу такою, що підлягає задоволенню частково, у сумі 3274,64грн.

Щодо розрахунку інфляційних втрат.

Позивач нарахував інфляційні втрати за листопад 2020 року на загальну суму 6890,83грн.

Відповідач контррозрахунок інфляційних втрат не надав; вимоги заперечив.

Господарський суд перевірив розрахунок інфляційних втрат та визнав його арифметично та методологічно правильним, а вимогу обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

За змістом статті 129 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи здійснюється розподіл судових витрат.

З урахуванням положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 9016,08грн., з урахуванням того, що 99,95% позовних вимог позивача судом задоволено.

Керуючись статтями 2, 5, 14, 73, 74-80, 86, 91, 129, 194, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ.

Позовні вимоги ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ТАТІС" (Україна, 70560, Запорізька обл., Оріхівський р-н, село Мирне, ВУЛИЦЯ ВАСИЛІВСЬКА, будинок 21; Ідентифікаційний код 31575227) до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "АГРО ФАРМ ТРЕЙД" (Україна, 50027, Дніпропетровська обл., місто Кривий Ріг, ВУЛИЦЯ ГЕРОЇВ АТО, будинок 62, приміщення 41; Ідентифікаційний код 41659617) про стягнення 601372,40грн., з яких 530064,00грн. основної заборгованості; 8054,94грн. пені; 53006,40грн. штрафу; 3356,23грн. п`яти процентів річних; 6890,83грн. інфляційних втрат (договір поставки №15/04 від 15.04.2020) задовольнити частково.

Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "АГРО ФАРМ ТРЕЙД" (Україна, 50027, Дніпропетровська обл., місто Кривий Ріг, ВУЛИЦЯ ГЕРОЇВ АТО, будинок 62, приміщення 41; Ідентифікаційний код 41659617) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ТАТІС" (Україна, 70560, Запорізька обл., Оріхівський р-н, село Мирне, ВУЛИЦЯ ВАСИЛІВСЬКА, будинок 21; Ідентифікаційний код 31575227) 530064,00грн. (п`ятсот тридцять тисяч шістдесят чотири грн. 00 коп.) основної заборгованості; 7859,14грн. (сім тисяч вісімсот п`ятдесят дев`ять грн. 14 коп.) пені; 53006,40грн. (п`ятдесят три тисячі шість грн. 40 коп.) штрафу; 3274,64грн. (три тисячі двісті сімдесят чотири грн. 64 коп.) п`яти процентів річних; 6890,83грн. (шість тисяч вісімсот дев`яносто грн. 83 коп.) інфляційних втрат; 9016,08грн. (дев`ять тисяч шістнадцять грн. 08 коп.) судового збору.

В частині стягнення з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "АГРО ФАРМ ТРЕЙД" (Україна, 50027, Дніпропетровська обл., місто Кривий Ріг, ВУЛИЦЯ ГЕРОЇВ АТО, будинок 62, приміщення 41; Ідентифікаційний код 41659617) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ТАТІС" (Україна, 70560, Запорізька обл., Оріхівський р-н, село Мирне, ВУЛИЦЯ ВАСИЛІВСЬКА, будинок 21; Ідентифікаційний код 31575227) 195,80грн. пені; 81,59грн. п`яти процентів річних відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини 1,2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України).

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Складання повного рішення відкладено на строк не більш як десять днів з дня закінчення розгляду справи.

Дата підписання та складення повного судового рішення - 09.04.2021.

Суддя І.В. Петренко