номер провадження справи 18/8/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2021 справа № 908/80/21

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі головуючого судді Левкут Вікторії Вікторівни, розглянувши матеріали справи № 908/80/21

за позовом Керівника Запорізької місцевої прокуратури № 1 Запорізької області (69002, м. Запоріжжя, вул. Залізнична, буд. 17; адреса для листування: 69068, м. Запоріжжя, вул. Кругова, буд. 152) в інтересах держави, в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Державної служби України з безпеки на транспорті (03135, м. Київ, вул. Перемоги, буд. 14) в особі Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (69083, м. Запоріжжя, вул. Музична, 2-а)

до відповідача приватного підприємства "ОМЕГА-2000" (69071, м. Запоріжжя, вул. Чарівна, буд. 34, прим. 36)

про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом у розмірі 6053,82 грн., що еквівалентно 199,08 Євро, та 3891,74 грн., що еквівалентно 127,98 Євро,

Без повідомлення (участі) представників учасників справи

До господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Керівника Запорізької місцевої прокуратури № 1 Запорізької області в інтересах держави, в особі Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки до приватного підприємства "ОМЕГА-2000" про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом у розмірі 6053,82 грн., що еквівалентно 199,08 Євро, та 3891,74 грн., що еквівалентно 127,98 Євро, відповідно до офіційного курсу, вставленого НБУ на день проведення розрахунку 08.07.2020.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що Державна служба України з безпеки на транспорті виконує функції габаритно-вагового контролю транспортних засобів та нараховує відповідну плату за перевищення нормативів допустимої ваги транспортного засобу. Законодавством не передбачено механізму стягнення Державною службою України з безпеки на транспорті та її територіальними підрозділами плати за проїзд великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування у випадку несплати у добровільному порядку, або звернення до суду з позовом про таке стягнення, а несплата коштів тягне за собою ненадходження коштів до Державного бюджету України, в результаті чого порушуються інтереси держави. Отже, прокурор вважає, що у нього наявні підстави для звернення до суду з позовом, спрямованим на захист інтересів держави. Прокурор зазначив, що відповідачем надавалися послуги з внутрішніх вантажних перевезень товару з перевищенням параметрів, без оформлення документів, передбачених ст. Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: за відсутності дозволу, який надає право на рух автомобільними дорогами України з перевищенням великовагових параметрів, або документа про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів, про що складено акти від 08.07.2020 №№ 031616, 031617 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів з розрахунком плати за проїзд. Також, прокурор посилався на те, що визначена контролюючим органом плата за проїзд відповідачем у добровільному порядку і у встановлені чинним законодавством строки несплачена, тому набула статусу заборгованості перед Державним бюджетом України та підлягає стягненню з відповідача. Посилаючись на приписи ст. 131-1 Конституції України, ст.ст. 23, 24 Закону України "Про прокуратуру", ст.ст. 5, 29 Бюджетного кодексу України, ст.29 Закону України "Про дорожній рух", ст.ст. 15, 22, 1166 ЦК України та ст.ст. 217, 224 ГК України та встановлені актами від 08.07.2020 №№ 031616, 031617 обставини, прокурор просив позов задовольнити.

Ухвалою суду від 14.01.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, присвоєно справі № 908/80/21 номер провадження 18/8/21, ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання. В даній ухвалі суду зазначалось, що розгляд справи по суті розпочнеться через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі №908/80/21, а також, запропоновано відповідачу надати у строк, що не перевищує 15 днів з дня отримання даної ухвали, але не пізніше 05.02.2021, відповідно до ст. 165 ГПК України, відзив на позовну заяву і докази в його обґрунтування, а також заяву відповідно до ст. 252 ГПК України, із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження без проведення судового засідання (в разі наявності таких заперечень).

Сторони повідомлені про розгляд справи, про що свідчать поштові повідомлення про вручення поштової кореспонденції прокуратурі 18.01.2021, повноважному представнику позивача 21.01.2021, повноважному представнику відповідача 18.01.2021.

Від відповідача 02.02.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову, а також клопотання про зупинення провадження у справі.

Відповідач, заперечуючи проти заявлених вимог вказав, що 08.07.2020 відповідач отримав у пункті навантаження за адресою вул. Шкільна, буд. 16, с. Юрківка Оріхівського району Запорізької області горох насипом в кількості 44,58 т для подальшого перевезення до пункту розвантаження, який розташований за адресою: вул. Горького 4, м. Бердянськ. Згідно товарно-транспортної накладної № 8 від 08.07.2020 маса транспортного засобу марки КАМАЗ, модель 53229, тип вантажний самоскид, реєстраційний номер НОМЕР_1 , причеп марки СЗАП, модель 8527, причіп самоскид, реєстраційний номер НОМЕР_2 , разом з вантажем (брутто) становила 37,90 т. Згідно товарно-транспортної накладної № 9 від 08.07.2020 маса транспортного засобу марки КАМАЗ, модель 53229, тип вантажний самоскид, реєстраційний номер НОМЕР_3 ; причеп марки ГКБ, модель 8551, причеп самоскид, реєстраційний номер НОМЕР_4 , разом з вантажем (брутто) становила 38,31 т. Отже, перевезення вантажу, що здійснював відповідач не потребувало отримання будь-якого дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданого компетентними уповноваженими органами, або документу про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів. Враховуючи, що маса вантажу разом з транспортним засобом не перевищувала допустимі вагові параметри відповідач розпочав перевезення отриманого вантажу до пункту призначення. Відносно встановлених під час перевірки порушень, з метою спростування фактів перевищення транспортними засобами габаритно-вагових параметрів відповідач оскаржує в порядку адміністративного судочинства рішення суб`єкта владних повноважень, якими є постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 18.08.2020 №№ 208934, № 208935. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 28.01.2021 в адміністративній справі №280/8301/20 відповідачу відмовлено у задоволення позовних вимог. Рішення не набрало законної сили. Також відповідач відзначив, що на даний час Мінекономіки, як центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері метрології та метрологічної діяльності не затверджено методики процесу вимірювання (зважування) габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що виключає можливість проведення перевірки таких параметрів у спосіб, що визначений законодавством. Єдиною методикою виконання вимірювань поосьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів у русі в Україні є Методика виконання вимірювань поосьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів у русі, яка розроблена Харківським національним автомобільно-дорожнім університетом Державної служби автомобільних доріг України. Проте, вказана Методика не розповсюджується на транспортні засоби з рідким вантажем або вантажем, що змінює розподіл навантажень на вісі транспортного засобу під час руху. Як вбачається із оформленої на вантаж транспортної документації (ТТН № 8 від 08.07.2020, ТТН № 9 від 08.07.2020) відповідач здійснював перевезення гороху завантаженого насипом. За доводами відповідача, під час здійснення габаритно-вагового контролю слід враховувати, що сипучий вантаж не є сталим під час руху в транспортному засобі та може змінювати розподіл навантажень на вісі транспортного засобу під час його руху (підйом, спуск, гальмування, початок руху, тощо), що в свою чергу не дає можливості за відсутності відповідної методики зважування з достовірністю встановити, що перевезення вантажу здійснювалось з перевищенням вагових обмежень. Тому здійснені посадовими особами позивача результати вимірювання не можна вважати достовірними, оскільки такі вимірювання здійсненні без застосування відповідної Методики, яка б враховувала особливості сипучого вантажу, що свідчить про неможливість встановлення достовірного та точного показника навантаження на кожну з осей транспортного засобу з відповідним сипучим вантажем. Тобто, документи створені з порушенням встановленого порядку (без застосування відповідної Методики) не можуть вважатися допустимими доказами. Про методику, за якою проводився процес визначення фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, не зазначено ні в Актах про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 08.07.2020 №№ 031616, 031617, ні в Довідках про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 08.07.2020 №№ 038616, 038617, ні в Актах проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 08.07.2020 № 221176, № 221044, а також про це не зазначено в позові прокурором. Також відповідач зазначив, що зі складених посадовими особами позивача під час фіксування порушення документів неможливо достовірно встановити чи є друга та третя вісі транспортного засобу здвоєними, про що стверджує прокурор у позові і що є важливим для встановлення факту порушення. Як вбачається зі змісту Актів про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 08.07.2020 №№ 031616, 031617, складеного посадовими особами позивача, пункт 9 залишився не заповненим. За таких умов відповідача вважає розрахунки плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування згідно ТТН від 08.07.2020 №№ 8, 9 до Актів від 08.07.2020 №№ 031616, 031617 складеними безпідставно. Крім того, за доводами відповідача, зі складених під час фіксування порушення посадовими особами позивача документів не можливо визначити індивідуальні ознаки вагового комплексу (номер, серія, тощо), його найменування та місце розташування, що фактично не дозволяє достовірно встановити, який саме ваговий комплекс та де саме використаний для зважування, чи відповідав він вимогам, що висуваються до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування. На думку відповідача, додане прокурором до позовної заяви Свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № П33М879605820 не може підтвердити ту обставину, що саме зазначені в ньому ваги були використані під час зважування автомобіля марки КАМАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , автомобіля марки КАМАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_3 . Звертає увагу, що зазначене Свідоцтво містить наступну інформацію (діапазон вимірювання) - діапазон зважування маси: mах=30000 кг; mіn=500 кг. Разом з тим, зважувальні документи (талони №№ 1975, 1977) та транспортні документи на вантаж (ТТН №№ 8, 9) свідчать, що транспортні засоби відповідача мали повну масу 38200 кг та 38350 кг, відповідно. Відповідач відзначив про відсутність доказів того, що пересувні пункти габаритно-вагового контролю, на яких здійснювалось вимірювання, є атестованими на проведення вимірювань та мають відповідні свідоцтва спеціально уповноваженого органу у сфері метрології. Крім того, як стверджує відповідач, згідно інформації у Талонах №№ 1975, 1977 зважування транспортних засобів відбувалося шляхом зважування кожної окремої піввісі, з подальшим арифметичним складанням даних показників, а не шляхом поосьового зважування, як того вимагають приписи законодавства. Також, проведення габаритно-вагового контролю на пересувному пункті відбулося вже після заходу сонця, тобто в темну пору доби (21 год. 09 хв., 21 год. 11 хв.), що заборонено Порядком № 879. Складені посадовими особами позивача матеріали не містять інформації та документів, що пересувний пункт габаритно-вагового контролю розташовано на освітленій ділянці автомобільної дороги, у морських, річкових портах, вантажних терміналах, місцях формування вантажопотоків, як того вимагає Порядок № 879. Крім того відповідач вказав на недотримання при перевірці п. 22 Порядку № 879, яким визначено, що у разі виявлення на стаціонарних або пересувних чи автоматичних зважувальних пунктах порушення правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів такий транспортний засіб тимчасово затримується згідно із статтею 265-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Просить в позові відмовити.

Від прокурора 15.02.2021 надійшла відповідь на відзив, в якій прокурор доводи відповідача заперечив та зазначив, що факт перевищення транспортними засобами відповідача вагових обмежень підтверджується квитанціями №№ 1975, 1977 від 08.07.2020 щодо результатів виміру ваги автомобіля, що формуються і видаються технічними засобами габаритно-вагового контролю автоматично, що унеможливлює втручання особи у результати зважування. Стосовно якості обладнання, яким проводилось зважування, прокурор вказав, що відповідно до графіку щоденної роботи габаритно-вагового контролю на липень 2020 року зважування мало проводитись вагами (№17-393 або 17-378 або 17-398 або ПГВК №2 або ПГВК№1). Згідно чеків зважування 08.07.2020 о 21:22 та 21:09 проведено зважування транспортних засобів відповідача з використанням вагів № 17-398, якість яких підтверджується відповідними свідоцтвами. Стосовно тимчасового затримання транспортного засобу прокурор відзначив, що за приписами Кодексу України про адміністративні правопорушення повноваження щодо затримання транспортного засобу в порядку ст. 265 КУпАП наділені виключно органи Національної поліції. Крім того, затримання є лише можливим наслідком порушення правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, і відсутність такого затримання не може свідчити про відсутність самого порушення. Відносно доводів відповідача, що співробітники Укртрансбезпеки не мали права проводити габаритно-ваговий контроль за відсутністю Методики, на підставі якої проводиться процес зважування, прокурор зазначив, що правову позицію щодо відсутності потреби в використанні відповідної методики виклав Верховний суд України в постанові від 02.08.2018 по справі № 820/1420/17.

Відповідач у наданих суду 02.03.2021 запереченнях доводи, викладені у відповіді на відзив, заперечив з підстав, викладених у відзиві. Наголосив на тому, що акти №№ 031616, 031617 від 08.07.2020 складені з порушенням вимог, передбачених постановою КМУ від 20.05.2013 № 422 (додаток № 3 до Порядку).

Також у наданих запереченнях відповідач просить суд витребувати від Запорізької місцевої прокуратури № 1 оригінали письмових доказів - «Додаток до сертифікату відповідності» копія якого знаходиться в матеріалах справи аркуші справи 32, 33.

Розглянувши клопотання відповідача про витребування доказів, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 80 ГПК України, відповідач повинен подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 81 ГПК України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; 5) причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

Ухвалою суду від 14.01.2021 відповідачу запропоновано у строк, що не перевищує 15 днів з дня отримання ухвали, але не пізніше 05.02.2021, надати відзив і докази в його обґрунтування. Ухвалу від 14.01.2021 про відкриття провадження у справі отримано представником відповідача 18.01.2021. Клопотання заявлено у наданих відповідачем 02.03.2021 запереченнях, тобто з пропуском встановленого судом строку. Жодних обґрунтувань щодо неможливості його подання у встановлений строк відповідачем не наведено і відповідного клопотання про поновлення пропущеного строку не заявлено. Наведене виключає можливість задоволення такого клопотання.

Крім того, всупереч вимогам ч. 2 ст. 81 ГПК України, відповідачем не надано суду доказів на підтвердження того, що ним було вжито заходи для отримання доказів, які він просить витребувати, а також про причини не можливості самостійного отримання відповідачем таких доказів. Пояснень та відповідних доказів, що відповідач звертався до Запорізької місцевої прокуратури № 1 з запитом щодо надання таких доказів суду не надано.

За вказаних обставин суд клопотання відповідача про витребування доказів залишає без задоволення.

Щодо строку розгляду справи по суті суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Провадження у даній справі відкрито 14.01.2021. Отже, суд мав розпочати розгляд справи по суті після 14.02.2021 та закінчити 15.03.2021.

Разом з тим, суд врахував, що процесуальні строки у справі є продовженими на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-2019).

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.04.2020 №255 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. №211" з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), установлено з 12 березня до 24 квітня 2020 року на всій території України карантин, дія якого неодноразово продовжувалася і наразі не припинена.

З 17.07.2020 набрав чинності Закон України від 18.06.2020 № 731-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", яким внесено зміни до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" ГПК України, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином".

За період дії карантину звернень щодо необхідності реалізації своїх прав у більш тривалий строк від учасників справи не надходило.

Оскільки карантинні заходи в Україні не скасовані, з метою недопущення безпідставного затягування строку розгляду справи, враховуючи те, що сторонам надана можливість подати свої процесуальні заяви, навести доводи та заперечення суду з урахуванням строку дії карантину, зважаючи на знаходження судді Левкут В.В. на лікарняному з 16.03.2021 по 02.04.2021, суд ухвалив розпочати розгляд справи по суті та прийняти рішення у справі 05.04.2021 за наявними в ній матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті, без повідомлення (участі) у судовому засіданні представників позивача та відповідача.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

На підставі затвердженого в.о. начальника Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області щотижневого графіку проведення рейдових перевірок від 03.07.2020 та направлення на рейдову перевірку від 03.07.2020 № 010112 посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області 08.07.2020 у м. Бердянську проведено перевірку:

- транспортного засобу марки Камаз модель 53229 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом марки С3АП, модель 8527 державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ;

- транспортного засобу марки Камаз модель 53229 державний реєстраційний номер НОМЕР_3 з причепом марки ГКБ, модель 8551 державний реєстраційний номер НОМЕР_4 .

Під час перевірки здійснено габаритно-ваговий контроль наведених транспортних засобів.

Встановлено, що зазначені транспортні засоби та причепи належать ПП «ОМЕГА-2000» (ідентифікаційний код 30801597), що підтверджується інформацією Регіонального сервісного центру в Запорізькій області МВС України від 25.11.2020 та відповідними свідоцтвами про реєстрацію транспортного засобу.

За результатами зважування транспортного засобу посадовими особами позивача встановлено факт надання ПП «ОМЕГА-2000» послуг із перевезення вантажу - горох насипом 44,58 т (маршрут Запорізька область, Оріхівський район, с. Юрківка, вул. Шкільна, буд. 16 - Запорізька область, м. Бердянськ: вул. Горького 4) від вантажовідправника ПАВП «ФІРМА АГРО-КЛАС» до вантажоодержувача ПРАТ «БЗПТО», замовник перевезення ПАВП «ФІРМА АГРО-КЛАС», з порушенням вагових обмежень, а саме: надання послуг з перевезення вантажу без оформлення документів, передбачених ст. 48 ЗУ "Про автомобільний транспорт" а саме - відсутній документ про внесення плати за проїзд дорогами України з перевищенням вагових обмежень, які нормативно встановлені п. 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 №1306.

За наслідком проведеного вагового контролю посадовими особами складені Довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 08.07.2020 №№ 038616, 038617.

Старшим державним інспектором Руєвим О.В., на підставі проведеного вагового контролю транспортного засобу марки КАМАЗ, модель 53229, реєстраційний номер НОМЕР_1 , причеп марки СЗАП, модель 8527, реєстраційний номер НОМЕР_2 складено Акт № 031616 від 08.07.2020 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та Розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування згідно ТТН від 08.07.2020 № 8.

Старшим державним інспектором Синицьким В.В., на підставі проведеного вагового контролю транспортного засобу марки КАМАЗ, модель 53229, реєстраційний номер НОМЕР_3 , причеп марки ГКБ, модель 8551, реєстраційний номер НОМЕР_4 складено Акт № 031617 від 08.07.2020 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та Розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування згідно ТТН від 08.07.2020 № 9.

Старшим державним інспектором Руєвим О.В., старшим державним інспектором Синицьким В.В. за наслідком проведеної перевірки складений Акт проведення перевірки додержання вимог законодавство про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 08.07.2020 № 221176. Під час перевірки транспортного засобу марки КАМАЗ, модель 53229, реєстраційний номер НОМЕР_1 виявлено порушення відповідальність за які передбачена абз. 16 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу. Перевищення становить 24,06%.

Старшим державним інспектором Синицьким В.В., старшим державним інспектором Руєвим О.В. за наслідком проведеної перевірки складений Акт проведення перевірки додержання вимог законодавство про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 08.07.2020 № 221044. Під час перевірки транспортного засобу марки КАМАЗ, модель 53229, реєстраційний номер НОМЕР_3 виявлено порушення відповідальність за які передбачена абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу. Перевищення становить 19,69%.

Про факти порушення перевізником законодавства про автомобільний транспорт та складання відповідних актів посадовими особами ознайомлено водія ОСОБА_1 та водія ОСОБА_2 . Від підпису акта водій ОСОБА_2 відмовився, про що свідчить відмітка на акті № 221176.

Згідно постанов Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області про застосування адміністративно-господарського штрафу від 18.08.2020 №№ 208934, 208935 до відповідача застосовано адміністративно-господарські штрафи в сумі 17000,00 грн. та 34000,00 грн., відповідно.

На підставі складених в ході здійснення габаритно-вагового контролю матеріалів посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області складено Розрахунки плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу (додаток до Акту № 031616 від 08.07.2020, додаток до Акту 031617 від 08.07.2020) у розмірі 199,08 євро, що згідно з офіційним курсом Національного банку України станом на 08.07.2020 дорівнює 6053,82 грн., та у розмірі 127,98 євро, що згідно з офіційним курсом Національного банку України станом на 08.07.2020 дорівнює 3891,74 грн.

В наведених розрахунках зазначено, що плату необхідно провести протягом 30 календарних днів в гривнях відповідно до офіційного курсу НБУ на день проведення розрахунку, про сплату повідомити відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

Управлінням Укртрансбезпеки у Запорізькій області на адресу ПП «ОМЕГА-2000» направлялись відповідні повідомлення від 16.07.2020 про заборгованість та необхідність сплати коштів в сумі 6053,82 грн. та в сумі 3891,74 грн., з копіями актів та розрахунками плати за проїзд.

Відповідач у визначений вище термін кошти добровільно не сплатив.

Відповідачем рішення посадових осіб Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області з вказаного приводу оскаржувалось у судовому порядку. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 28.01.2021 в адміністративній справі №280/8301/20 ПП «ОМЕГА-2000» відмовлено у задоволення позовних вимог. Повний текст рішення підписано 19.02.2021. Доказів оскарження рішення в апеляційному порядку суду не надано. Отже, рішення набрало чинності.

Несплата відповідачем нарахованої за результатами перевірки плати за проїзд автомобільним дорогами загального користування великоваговим транспортом стало підставою для звернення заступника Керівника Запорізької місцевої прокуратури № 1 Запорізької області в інтересах держави, в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки до суду з відповідним позовом.

Статтею 131-1 Конституції України передбачено, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з приписами частин 3, 4 статті 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Рішенням Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року № 3-рп/99 визначено, що прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Відповідно до ч. 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Згідно частити 3 даної статті прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, а також у правовідносинах, пов`язаних із виборчим процесом, проведенням референдумів, діяльністю Верховної Ради України, Президента України, створенням та діяльністю засобів масової інформації, а також політичних партій, релігійних організацій, організацій, що здійснюють професійне самоврядування, та інших громадських об`єднань.

Таким чином, прокурор має право здійснювати в господарському суді представництво законних інтересів держави в особі органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, за виключенням державних компаній.

Нездійснення захисту виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається. Здійснення захисту неналежним чином виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103 затверджено Положення про Державну службу з безпеки на транспорті (далі - Укртрансбезпека).

Відповідно до п. 1 цього Положення Укртрансбезпека є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті.

Згідно пп. 1 п. 4 Положення основними завданнями Укртрансбезпеки, зокрема, є реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування.

Пунктом 8 Положення передбачено, що Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.

Відповідно до пп. 15, 27 п. 5 Положення Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює: габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Таким чином, Укртрансбезпека як урядовий орган державного управління по контролю на автомобільному транспорті, реалізуючи повноваження щодо габаритно-вагового контролю та нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, є суб`єктом владних повноважень, оскільки здійснює владні управлінські функції на основі законодавства.

Отже, виходячи з наведеного, Державну службу України з безпеки на транспорті наділено повноваженнями звернення до суду щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

У відповідності до абз. 1 п. 8 Положення Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 26.06.2015 № 592 "Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті" утворені територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно з додатком 3, зокрема, Управління Укртрансбезпеки в Запорізькій області.

Управління Укртрансбезпеки в Запорізькій області (наразі Придніпровське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки) не є самостійною юридичною особою, а є структурним підрозділом Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека).

Враховуючи викладене, Державна служба України з безпеки на транспорті (територіальний орган - Управління Укртрасбезпеки у Запорізькій області, правонаступник - Придніпровське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки) є органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Приписами п. 41 Порядку встановлено, що дії або бездіяльність учасників відносин у сфері габаритно-вагового контролю можуть бути оскаржені у установленому порядку. За таких обставин визначена плата за проїзд не оскаржена в установленому порядку та не сплачена перевізником - власником транспортного засобу у встановлені чинним законодавством строки, що підтверджується наданою Управлінням Укртрансбезпеки в Запорізькій області інформацією від 05.08.2020 № 1537/26/23-20 та Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки від 13.01.2021 № 176/23.4/23-21. Таким чином, ухилення від сплати коштів за проїзд призводить до ненадходження грошових коштів до Державного бюджету України

Так, беручи до уваги норми Закону України "Про автомобільний транспорт та інші підзаконні нормативно-правові акти про автомобільний транспорт, Укртрансбезпека та її територіальні органи мають підстави для стягнення плати з проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобі автодорогами загального користування, що випливає з покладених на неї завдань щодо державного контролю за додержанням вимог законодавства про автомобільний транспорт, а несплата суб`єктами господарювання таких коштів у добровільному порядку тягне за собою ненадходження коштів до Державного бюджету України, що суттєво порушує інтереси держави.

Державна служба України з безпеки на транспорті в особі Управління Укртрасбезпеки у Запорізькій області 11.11.2020, посилаючись на відсутність повноважень щодо примусового стягнення, звернулась до Запорізької обласної прокуратури з повідомленням про правопорушення та пропозицією щодо розгляду можливості представництва інтересів держави в суді з питання стягнення плати за проїзд автомобільним дорогами загального користування з ПП «ОМЕГА-2000».

З огляду на вищезазначене та враховуючи повноваження прокурора самостійно визначати, у чому полягає порушення інтересів держави, а також визначати орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, суд дійшов до висновку, що прокурор обґрунтовано, у межах своїх повноважень, звернувся до суду з даним позовом.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши докази, суд визнав позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 29 Закону України "Про дорожній рух" з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно із ст. 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - це перевезення вантажів вантажними автомобілями; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Відповідно до абзацу 3 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються санкції, зокрема, за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений ст. 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи на підставі яких виконуються вантажні перевезення.

Також статтею 48 цього Закону встановлено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Статтею 33 Закону України "Про автомобільні дороги" передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (далі - Укртрансбезпека).

Відповідно до п. 1 даного Положення Укртрансбезпека є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті.

Згідно пп. 1 п. 4 Положення основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема, реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування.

Пунктом 8 Положення передбачено, що Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.

Відповідно до пп. 15, 27 п. 5 Положення, Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Процедура здійснення габаритно-вагового контролю регламентується Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879.

Пунктом 3 Порядку № 879 встановлено, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Згідно з ч. 3 п. 2 вищезазначеного Порядку великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

Відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги -4м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь -11т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь -11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні -24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі вважаються здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Відповідно до п. 4 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування затвердженого Наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України від 10.12.2013 № 1007/1207, посадові особи Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю, у тому числі:

- здійснюють зупинку транспортного засобу для здійснення габаритно-вагового контролю у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) з дотриманням Правил дорожнього руху та Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної інспекції з безпеки на наземному транспорті та її територіальних органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2013 № 422;

- видають довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю;

- складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30 - 31-1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю.

Згідно з п. 30 Порядку № 879 плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою: П = (Рзм + Рнв + Рг) х В х К, де П - розмір плати за проїзд; Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; В - відстань перевезення, кілометрів. Осі вважаються здвоєними або строєними, якщо відстань між зближеними (суміжними) осями не перевищує 2,5 метра.

Пунктом 31 Порядку № 879 передбачено, що при визначенні розміру плати за проїзд транспортних засобів з осьовим сполученням більше трьох береться до рахунку схема, що спричиняє більші руйнування доріг з комбінацій одно-, двох- та трьохосьових сполучень, а найбільша сума навантаження на суміжні осі припадає на максимальну колісну формулу.

Для строєних осей з одиночними шинами плата за перевищення допустимих навантажень на вісь (осі) збільшується у два рази.

Відповідно п. 31-1 Порядку № 879, якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10 - 40 відсотків - у потрійному розмірі;більше як на 40 відсотків - у п`ятикратному розмірі.

У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням.

За результатами зважування автомобіля марки Камаз модель 53229 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом марки СЗАП модель 8527 державний реєстраційний номер НОМЕР_2 та габаритно-вагового контролю, посадовими особами управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області зафіксовано навантаження на осі: 19,85 тонн (здвоєні осі) - нормативно допустиме 16,0 т, та автомобіля марки Камаз модель 53229 державний реєстраційний номер НОМЕР_3 та причіп марки ГБК, модель 8551, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 та габаритно-вагового контролю, посадовими особами управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області зафіксовано навантаження на осі: 19,15 тонн (здвоєні осі) - нормативно допустиме 16,0 т, що є порушенням п. 22.5 Правил дорожнього руху України.

Таким чином, наявні порушення ПП «ОМЕГА-2000» Закону України "Про автомобільні дороги", оскільки маса навантаження перевищує норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, що в свою чергу дозволяється лише за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України або документу про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів позивач під час перевірки не надав.

Пунктом 27 Порядку № 879 передбачено, що плата за проїзд справляється в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку.

Станом на 08.07.2020, день проведення розрахунку, сума 199,08 євро та сума 127,98 Євро за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України, складає 6053,82 грн. та 3891,74 грн., відповідно.

Відповідно до п. 26 Порядку № 879 кошти, стягнені за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, спрямовуються в установленому порядку до державного бюджету.

Таким чином, відповідач повинен сплатити плату за проїзд у розмірі 6053,82 грн. та 3891,74 грн.

Відповідач доказів добровільної оплати нарахованої йому плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу у зв`язку з перевищенням вагових нормативів та наявності дозволу на право руху автомобільними дорогами України з перевищенням вагових обмежень суду не надав. Контрозрахунок заявленої до стягнення суми суду також не надано.

У постанові від 06.06.2018 у справі №820/1203/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що категорія спорів про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, яка нарахована управлінням Укртрансбезпеки та її територіальними органами не належить до юрисдикції адміністративних судів, оскільки спірні відносини з приводу відшкодування шкоди (стягнення збитків, в тому числі й на користь держави) носять приватноправовий характер та, як наслідок, не можуть бути предметом спору, віднесеної до адміністративної юрисдикції та мають вирішуватись в порядку господарського або цивільного судочинства.

Так, за своєюправовою природою плата за проїзд великоваговим транспортним засобом є не штрафною санкцією, а сумою відшкодування матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування.

Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розміні.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Також, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 217 Господарського кодексу України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Статтею 224 ГК України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши надані докази, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що при проведенні габаритно-вагового контролю, складання відповідної довідки, акта про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, здійсненні розрахунку плати за проїзд, посадові особи управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області діяли на підставі та у спосіб, встановлений чинним законодавством. Матеріали справи містять належні та допустимі докази протиправної поведінки відповідача, докази порушення приписів чинного законодавства та правомірність нарахування та стягнення плати за перевищення загальної маси транспортних засобів, що належать відповідачу.

Доводи відповідача про те, що вантаж, який перевозився (горох) є сипучим і його маса не є сталою у різних точках автомобіля під час руху (як свідчення помилковості результатів зважування) суд визнав безпідставними, оскільки при розгляді справи встановлено, що транспортний засіб на ваги заїжджає повільно - зі швидкістю не більше 10 км/год., а така швидкість руху не може призвести до зміщення вантажу.

Переміщення ватажу під час руху не є припустимим, оскільки його переміщення спричиняє збільшення динамічної маси транспортного засобу при гальмуванні, а також порушує стійкість транспортного засобу. Вказані негативні переміщення вантажу під час руху можуть призвести до непередбачуваних катастрофічних наслідків та є загрозою для безпеки дорожнього руху.

Крім того, законодавцем передбачено критичну похибку в розмірі 2 % на одинарну вісь (пункт 22.5 Правил дорожнього руху).

Завантажуючи вантажний автомобіль в межах дозволеної фактичної маси, перевізник зобов`язаний враховувати дозволені навантаження на осі транспортного засобу, нерівномірний розподіл маси вантажу на осі, зміну маси транспортного засобу та можливе перевищення вагових параметрів після здійснення заправки автомобіля пальним, та використовувати, в таких випадках, транспортний засіб з відповідними технічними параметрами.

Доводи позивача про те, що зважування транспортного засобу здійснено із відсутністю методики, що унеможливлює встановлення фактичних вагових параметрів транспортного засобу (оскільки вантаж - сипучий) та відповідно встановлення факту порушення, суд відхилив, адже Порядком №1567 не передбачено необхідності застосування певної методики зважування (в тому числі сипучих вантажів, адже Порядок не містить будь-яких виключень), так як пункт 19 даного Порядку, який передбачав обов`язок Укртрансбезпеки під час проведення габаритно-вагового контролю керуватися методикою, затвердженою Мінекономрозвитку, виключено згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 671.

Більш того, відсутність методики проведення габаритно-вагового контролю саме сипучого вантажу не є підставою, яка звільняє перевізників від відповідальності за перевищення вагових та габаритних параметрів транспортного засобу та від обов`язку по внесенню палати за таке перевищення.

Вказана позиція суду узгоджується з практикою Верховного Суду, яка викладена у постановах від 02.08.2018 у справі № 820/1420/17 та від 03.07.2019 у справі № 819/1381/16.

Відносно доводів відповідача стосовно відсутності доказів на підтвердження, яким саме обладнанням проводилось зважування, суд зазначає наступне.

З інформації, наведеній у графіку щоденної роботи габаритно-вагового контролю на липень 2020 року, зважування мало проводитись вагами (№17-393 або 17-378 або 17-398 або ПГВК №2 або ПГВК№1).

Згідно чеків зважування, наданих до позовної заяви, 08.07.2020 о 21:22 та 21:09 проведено зважування транспортних засобів з реєстраційними номерами НОМЕР_3 та НОМЕР_1 з використанням вагів № 17-398, якість яких підтверджується копією свідоцтва про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки № П33М879605820 та копією свідоцтва про державну метрологічну атестації UA.ТR.002.СВ.0303.17.

Посилання відповідача щодо тимчасового затримання транспортного засобу в разі виявлення порушення суд відхилив. Відповідно до п. 22 Порядку № 879 у разі виявлення на стаціонарних або пересувних чи автоматичних зважувальних пунктах порушення правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, такий транспортний засіб тимчасово затримається згідно зі статтею 2652 Кодексу України про адміністративні правопорушення. За приписами зазначеного Кодексу повноваження щодо затримання транспортного засобу в порядку ст. 265 КУпАП наділені виключно органи Національної поліції. Отже, посадові особи Укртрансбезпеки не наділені повноваженнями на тимчасове затримання транспортних засобів в порядку ст.265-2 КУпАП.

Посилання відповідача на те, що зі складених посадовими особами позивача під час фіксування порушення документів неможливо достовірно встановити чи є друга та третя вісі транспортного засобу здвоєними суд відхиляє як необґрунтовані. Із наданих за результатами перевірки документів чітко вбачається, що мова йде саме про здвоєні осі (акти №№ 031616, 031617).

Крім того, недоліки у заповненні актів (зокрема, не заповнення пункту 9) не спростовують фактів виявлених порушень.

Також суд приймає до уваги, що згідно висновків, викладених у рішенні Запорізького окружного адміністративного суду від 28.01.2021 у справі №280/8301/20 за позовом ПП «ОМЕГА-2000» про визнання протиправними та скасування постанов Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області про застосування адміністративно-господарського штрафу від 18.08.2020 №№ 208934, 208935, яке набуло законної сили, постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 18.08.2020 №№208934, № 208935 прийняті обґрунтовано і є правомірними.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, правомірність нарахування відповідачу штрафів за виявлене порушення встановлено рішення у адміністративній справі і зазначене не потребує додаткового доведення.

Враховуючи вищевикладене, вимога про стягнення з відповідача 199,08 Євро та 127,98 Євро, що відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України станом на 08.07.2020 становить 6053,82 грн. та 3891,74 грн., плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (ст. 74 ГПК України).

Відповідач визнані судом обґрунтованими позовні вимоги не спростував, доказів, які могли б свідчити про відсутність підстав для застосування до нього відповідальності у вигляді відшкодування матеріальних збитків за допущені порушення не надав.

Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані учасниками справи докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 46, 74, 76-80, 123, 129, 233, 236-242, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з приватного підприємства "ОМЕГА-2000" (69071, м. Запоріжжя, вул. Чарівна, буд. 34, прим. 36; ідентифікаційний код 30801597) на користь Держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті (03135, м. Київ, просп. Перемоги, 14, ідентифікаційний код 39816845) до Державного бюджету України за наступними реквізитами: UА0008003 в управлінні Державної казначейської служби України в Олександрівському районі м. Запоріжжя Запорізької області (, МФО 899998, призначення платежу 22160100) плату за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом у загальному розмірі 199,08 Євро, що еквівалентно 6053,82 грн. (шість тисяч п`ятдесят три грн. 82 коп.) відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день проведення розрахунку 08.07.2020. Стягувач - Державна служба України з безпеки на транспорті. Видати наказ.

3. Стягнути з приватного підприємства "ОМЕГА-2000" (69071, м. Запоріжжя, вул. Чарівна, буд. 34, прим. 36; ідентифікаційний код 30801597) на користь Держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті (03135, м. Київ, просп. Перемоги, 14, ідентифікаційний код 39816845) до державного бюджету України за наступними реквізитами: UА0008003 в управлінні Державної казначейської служби України в Олександрівському районі м. Запоріжжя Запорізької області (, МФО 899998, призначення платежу 22160100) плату за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом у загальному розмірі 127,98 Євро, що еквівалентно 3891,74 грн. (три тисячі вісімсот дев`яносто одну грн. 74 коп.) відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день проведення розрахунку 08.07.2020. Стягувач - Державна служба України з безпеки на транспорті. Видати наказ.

4. Стягнути з приватного підприємства "ОМЕГА-2000" (69071, м. Запоріжжя, вул. Чарівна, буд. 34, прим. 36; ідентифікаційний код 30801597) на користь Запорізької обласної прокуратури (69057, м. Запоріжжя. вул. Матросова, буд. 29-а) в особі Запорізької місцевої прокуратури №1 Запорізької області (69002, м. Запоріжжя, вул. Залізнична, буд. 17; адреса для листування: 69068, м. Запоріжжя, вул. Кругова, буд. 152, ідентифікаційний код 02909973, р/р UА000271, банк отримувача - Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, отримувач: Запорізька обласна прокуратура, ) кошти, витрачені на сплату судового збору при здійсненні представництва інтересів держави, у розмірі 4204,00 грн. (чотири тисячі двісті чотири грн. 00 коп.), судовий збір сплачено Запорізькою обласною прокуратурою у 2020 році, код класифікації видатків бюджету - 2800. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено, оформлено і підписано у відповідності до вимог ст.ст. 240, 241 ГПК України 07.04.2021.

Суддя В.В. Левкут