УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

м. Київ

09.04.2021Справа № 910/5638/21

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМ.СТАНДАРТ." (пр. Куренівський, буд. 17, м. Київ 73, 04073)

Про забезпечення позову

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМ.СТАНДАРТ." (пр. Куренівський, буд. 17, м. Київ 73, 04073)

До Міністерства оборони України (просп. Повітрофлотський, буд. 6, м. Київ 168, 03168)

Про визнання частково недійсним підпункту 7.3.3 пункту 7.3 договору поставки

Суддя Бондаренко-Легких Г.П.

Без виклику представників сторін.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРОМ.СТАНДАРТ." (далі за текстом - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства оборони України (далі за текстом - відповідач) про визнання частково недійсним підпункту 7.3.3 пункту 7.3 договору поставки.

Позовні вимоги обґрунтовані невідповідністю підпункту 7.3.3 пункту 7.3 договору № 286/3/19/46 про поставку для державних потреб матеріально - технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) від 04.03.2019 вимогам чинного на момент укладення договору законодавства. У зв`язку із викладеним позивач просить суд визнати відповідний підпункт договору недійсним. Також позивач просить покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору.

Разом із позовною заявою позивачем подано до суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову, в якій позивач просить суд: (1) зупинити виконавче провадження № 64933999, відкрите державним виконавцем Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гаркавенко Анною Валеріївною, по виконанню рішення Господарського суду міста Києва від 30.06.2020 у справі № 910/3588/20; (2) заборонити державному виконавцю Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гаркавенко Анні Валеріївні вживати заходів щодо примусового виконання рішення Господарського суду міста Києва від 30.06.2020 у справі № 910/3588/20 у виконавчому провадженні № 64933999.

Заява про забезпечення позову обґрунтована обставинами вжиття з боку державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гаркавенко Анною Валеріївною заходів примусового виконання рішення Господарського суду міста Києва від 30.06.2020 у справі № 910/3588/20, яким в тому числі, задоволено позовні вимог Міністерства оборони України до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМ.СТАНДАРТ." про стягнення штрафних санкцій, нарахованих у відповідності до спірного пункту договору.

Дослідивши заяву позивача про забезпечення позову суд зазначає наступне.

Статтею 136 Господарського процесуального кодексу України внормовано, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом норми ст. 136, 137 Господарського процесуального кодексу України обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.

Безпосередньою метою вжиття заходів забезпечення позову є саме забезпечення виконання рішення суду.

Суд зазначає, що оскільки у даному разі позивач звертається до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі її задоволення не вимагатиме примусового виконання, відповідно, в даному випадку не має застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому, в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Натомість, заявник в своїй заяві не наводить жодних доводів щодо наявності в даному випадку обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Крім того, суд зазначає, що судове рішення є обов`язковим до виконання, відповідно до ст. 129 - 1 Конституції України. Статтею 18 Господарського процесуального кодексу України внормовано, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Рішення суду у справі № 910/3588/20 набрало законної сили і підлягає обов`язковому виконанню, наказ на виконання зазначеного рішення був пред`явлений стягувачем до примусового виконання до виконавчих органів. Стягнення, яке позивач просить зупинити, з позивача здійснюється на підставі виконавчого документу, виданому на виконання рішення суду, яке набрало законної сили, а не в безспірному порядку, відповідно, в даному випадку посилання заявника на процесуальні норми, які допускають відповідне забезпечення (зупинення стягнення) відхиляють судом. Такий вид забезпечення, як заборона іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору, також не є застосовним в даному випадку, оскільки предметом спору у цій справі є недійсність окремих пунктів договору.

Отже, заявником не наведено суду обґрунтованих підстав, які б унеможливили захист його прав, свобод та інтересів позивача без вжиття відповідних заходів, не надано суду відповідних належних доказів, також з матеріалів заяви судом не встановлено обставин, які б вказували на очевидну небезпеку заподіянню шкоди правам, свободам та інтересам позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 136, 137, 139, 140, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМ.СТАНДАРТ." про забезпечення позову відмовити.

2. Згідно ч. 1 ст.235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили після її підписання та відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її складання.

Суддя Г.П. Бондаренко - Легких