РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.04.2021Справа № 910/1514/21

За позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (м. Київ)

до Державного підприємства "Центр-Сервіс" (м. Київ)

про стягнення 411.583,44 грн

Суддя Ващенко Т.М.

Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Центр-Сервіс" про стягнення 411.583,44 грн, з яких: 407.489,44 грн заборгованості за спожиту теплову енергію, 1.936,93 грн інфляційних втрат, 2.157,07 грн 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на несплату відповідачем за спожиту теплову енергію з жовтня 2019 по жовтень 2020 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.02.21. відкрито провадження у справі № 910/1514/21 та постановлено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

16.02.21. позивачем подано клопотання про розгляд справи з викликом сторін.

Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення даного клопотання, оскільки сторонами подано всі пояснення та докази, які вони бажали подати, для повного та всебічного встановлення обставин справи, а їх явка в судове засідання не змінить вказаного.

05.03.21. відповідачем подано письмовий відзив на позовну заяву, в якому він проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві.

Щодо викладеного в прохальній частині відзиву клопотання про залучення третьої особи, суд відмовляє в його задоволенні, оскільки клопотання не обґрунтоване, а рішення в даній справі не вплине на права та обов`язки Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву.

16.03.21. позивачем подано відповідь на відзив.

Оскільки наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Спір у справі виник внаслідок несплати відповідачем за спожиту теплову енергію з жовтня 2019 по жовтень 2020 року.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, господарський суд дійшов висновку, що позов Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 129 Конституції України унормовано, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. ч. 1-4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно зі статтями 73, 74, 77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В порядку, передбаченому ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, є, зокрема, договори та інші правочини, створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

Так, відповідно до матеріалів справи, договору про надання послуг з постачання теплової енергії між позивачем та відповідачем у заявлений період (з жовтня 2019 по жовтень 2020 року) не існувало.

Разом із тим, оскільки законодавством передбачений двосторонній обов`язок щодо укладення договору, а праву відповідача одержувати вчасно та відповідної якості постачання теплової енергії, відповідає його обов`язок оплачувати таку теплову енергію у строки, встановлені договором або законом, суд дійшов висновку про те, що у разі відмови від оплати таких послуг відповідачем з посиланням на відсутність договору такі заперечення не повинні братися до уваги, оскільки відповідач зобов`язаний оплатити теплову енергію, якщо він фактично користувався нею.

Отже факт відсутності договору сам по собі не може бути підставою для звільнення відповідача від оплати спожитої теплової енергії у повному обсязі.

За таких обставин, відповідні заперечення відповідача проти позову визнаються судом необґрунтованими.

На підтвердження наявності у Державного підприємства "Центр-Сервіс" заборгованості Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" подано суду:

- корінці нарядів на включення та відключення опалення у період 2018 - 2020 роках;

- звіти за жовтень 2018 - квітень 2019 років на абонента ДП «Укржитлосервіс», не підписані ні представниками абонента, ні представниками теплопостачання, або підписані в графі теплопостачання невстановленою особою без зазначення посади, без зазначення організації теплопостачання;

- відомості реєстрації параметрів теплоспоживання за періоди з 28.10.19. по 19.11.19., з 19.11.19. по 16.12.19. без підписів представника підрядної організації та представника балансоутримувача будівлі, по особовому рахунку № 520896 теплолічильнику SKS-3 № 41104, без доказів присвоєння відповідачу особового рахунку № 520896 та того, що саме теплолічильник SKS-3 № 41104 обліковував в тому числі і спожиту відповідачем теплову енергію;

- відомості спожитої теплової енергії ДП «Укржитлосервіс» підписані невстановленою особою без зазначення посади та прізвища від імені «РТМ «Печерськ»»;

- облікові картки Державного підприємства "Центр-Сервіс" за період жовтень 2019-квітень 2020, серпень-вересень 2020, які складені самим позивачем;

- акти приймання-передавання товарної продукції, складені та підписані лише позивачем без доказів їх надання відповідачу/отримання ним;

- довідку про нарахування за теплову енергію спожиту відповідачем за договором № 520890 (далі нерозбірливі цифри внаслідок неякісної копії документу, що наданий позивачем).

Отже, матеріали справи не містять жодного документа, який би підтвердив факт споживання відповідачем теплової енергії, обсяг і якість спожитої відповідачем у спірний період теплової енергії, а також її вартість, оскільки вказані вище надані позивачем документи такими документами не є.

Отже відсутні належні докази для встановлення факту споживання, кількості спожитої відповідачем теплової енергії та її вартість, а отже і наявність у відповідача боргу у спірний період є неможливим.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення 407.489,44 грн заборгованості за спожиту теплову енергію документально не підтверджені, у зв`язку з чим задоволенню не підлягають.

Інші заперечення відповідача проти позовних вимог також не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи та спростовуються її матеріалами.

Доводи позивача не спростовують фактів та обставин, встановлених судом в межах даної справи.

Суд відмовляє в позові в частині вимог про стягнення1.936,93 грн інфляційних втрат, 2.157,07 грн 3% річних, як похідних від вимоги про стягнення основного боргу, в задоволенні якої судом відмовлено.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір в сумі 6 173,75 грн покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 219, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

Відмовити повністю в задоволенні позову.

Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Суддя Т.М. Ващенко