ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2021м. ДніпроСправа № 904/6878/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Назаренко Н.Г. за участю секретаря судового засідання Головахи К.К., розглянувши справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "ПОЛТАВСЬКА ПТАХОФАБРИКА", м. Стасі, Полтавська область

до Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРО ФАРМ ТРЕЙД", м. Кривий Ріг

про стягнення заборгованості основного боргу у розмірі 1 504 857,00 грн. за договором поставки № 06/03 від 06.03.2020 року

Представники:

від позивача - не з`явився

від відповідача - не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство "ПОЛТАВСЬКА ПТАХОФАБРИКА" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО ФАРМ ТРЕЙД" заборгованості у розмірі 1 716 070,98 грн., яка складається з суми основного боргу 1 504 857, 00 грн., пені - 31 913, 48 грн., 5% річних - 9 251, 79 грн., інфляційних витрат - 19 563, 01 грн. та штрафу за прострочку оплати - 150 485, 70 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням Відповідачем умов договору № 06/03 від 06.03.2020 року в частині оплати за договором поставки.

Ухвалою суду від 28.12.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 25.01.2021.

Ухвалою суду від 25.01.2021 підготовче засідання відкладено до 16.02.2021.

Ухвалою суду від 16.02.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 16.03.2021.

16.03.2021 судом заслухано вступне слово позивача та досліджено докази.

Ухвалою від 16.03.2021 судове засіданні відкладено на 05.04.2021.

Позивач у судове засідання не з`явився, надав 05.06.2021 клопотання по розгляд справи без його участі.

Відповідач відзив на позов не надав, про наявність справи у суді знав, що підтверджується підписом його представника на поштових повідомленнях № 931, № 548, правом на продовження строків, визначених Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", не скористався.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Судовий процес фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

В судовому засіданні 05.04.2021 виготовлено вступну та резолютивну частини судового рішення в порядку ст. 240 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд прийшов до наступних висновків.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ.

Предметом доказування у даній справі є встановлення обставин, пов`язаних з укладенням Договору поставки, умов та строку поставки товару, встановлення факту постави товару та встановлення факту невиконання відповідачем договору в частині повної та своєчасної оплати за поставлений товар.

Як вбачається з матеріалів справи, 06.03.2020 між Приватним акціонерним товариством "ПОЛТАВСЬКА ПТАХОФАБРИКА" (далі - постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "АГРО ФАРМ ТРЕЙД" (далі - покупець, відповідач) укладено договір поставки № 06/03 (далі - договір), в подальшому сторонами до вказаного договору укладено додаткову угоду від 06.03.2020.

Пунктом 1.1. договору встановлено, що в порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник зобов`язується передати покупцеві у власність, а покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, прийняти й оплатити товар: яйце куряче (наділ іменується товар).

Ціна товару вважається погодженою між сторонами з дати направлення постачальником покупцю рахунку на оплату товару (п. 2.3. договору в редакції додаткової угоди).

Відповідно до п. 3.1. договору Загальна вартість даного договору остаточно визначається шляхом підсумку вартості поставленого товару за цим договором відповідно до підписаних сторонами видаткових накладних.

Покупець проводить повну сплату за поставлений товар відповідно до цього договору, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 21 банківського дні від дня передавання партії товару у власність покупця. Датою оплати вважається дата надходження грошових коштів на поточний рахунок постачальника, вказаний в цьому договорі. Валютою платежів є національна валюта України - гривня (п. 3.2. договору в редакції додаткової угоди).

Згідно з п. 3.5. договору датою оплати вважається дата зарахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника, вказаний в цьому договорі. Валютою платежів є національна валюта України - гривня.

Відповідно до п. 5.4. договору в редакції додаткової угоди у випадку прострочення здійснення оплати за партію товару, що постачається, в т.ч. у строки, вказані в п. 3.2. цього договору, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення, від суми несвоєчасно перерахованих коштів за кожен день прострочення, інфляційні нарахування та 5% річних. У видатку прострочення оплати більш ніж 7 банківських днів. Покупець зобов`язаний додатково сплатити постачальнику штрафну неустойку у розмірі 10% від вартості невчасно оплаченого товару.

Пунктом 6.8. договору встановлено, що строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 6.7. цього договору та закінчується 31.12.2020, але не зупиняє свою дію до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за ним. У випадку, якщо за 30 календарних днів до сплину строку дії договору жодна із сторін не направить в адресу іншої письмове повідомлення про припинення дії договору, договорі вважається автоматично пролонгованим на наступний календарний рік. Продовження строку дії договору допускається багаторазово у передбаченому цим пунктом договору порядку.

На виконання умов договору позивачем поставлено відповідачеві товар на загальну суму 1 594 857,60 грн., що підтверджується видатковими накладними (а.с. 20,23,23,26,28), зазначені накладні підписані представниками позивача за довіреностями (а.с. 19,21,22,25,27) без заперечень.

Відповідач за поставлений товар розрахувався частково, в наслідок чого у нього виникла заборгованість у сумі 1 504 857,00 грн.

Позивачем на адресу відповідача направлено вимогу № 758 від 01.12.2020 з проханням оплатити суму боргу протягом 7 днів з дня отримання цієї вимоги (а.с. 30-31). Направлення вимоги на адресу відповідача підтверджується описом вкладення до цінного листа та накладною (а.с. 32, 33).

Відповідач відповіді на вимогу не надав, суму боргу не оплатив.

Викладене стало підставою для звернення позивача до суду для захисту свого порушеного права.

Вивчивши матеріали справи та надані сторонами документи, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову на підставі наступного.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України та ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного з законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до вимог ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до приписів ст. 524 ЦК України, зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Згідно зч.1-2 ст. 533 ЦК України, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Вказана норма кореспондується з положеннями ч. 2 ст. 198 ГК України.

Відповідно до умов договору строк оплати товару є таким, що настав.

Враховуючи, що наявність заборгованості підтверджується матеріалами справи та не спростована відповідачем належними та допустимими доказами, позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 1 504 857,00 грн. підлягають задоволенню.

Крім основного боргу, позивач нарахував та просить стягнути з відповідача інфляційні втрати у сумі 19 863,01 грн., 5% річних - 9 251,79 грн., пеню - 31 913,48 грн. за період з 21.10.2020 по 14.12.2020 та 10 % штрафу - 150 485,70 грн.

В силу п.1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з частиною 2 статті 231 Господарського кодексу України у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 5.4. договору в редакції додаткової угоди у випадку прострочення здійснення оплати за партію товару, що постачається, в т.ч. у строки, вказані в п. 3.2. цього договору, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення, від суми несвоєчасно перерахованих коштів за кожен день прострочення, інфляційні нарахування та 5% річних. У видатку прострочення оплати більш ніж 7 банківських днів. Покупець зобов`язаний додатково сплатити постачальнику штрафну неустойку у розмірі 10% від вартості невчасно оплаченого товару.

Перевіривши розрахунок пені, судом встановлено, що її сума за період з 21.10.2020 по 14.12.2020, яка підлягає стягненню становить 22 143,62 грн.

В частині стягнення пені у сумі 9 769,86 грн. слід відмовити.

Сума 10 % штрафу - 150 485,70 грн. нарахована правомірно та підлягає стягненню у повному обсязі.

Згідно з ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

5% річних за період з 21.10.2020 по 14.12.2020, що підлягають стягненню становлять 9 226,50 грн.

В частині стягнення 5% річних у сумі 25,29 грн. слід відмовити.

Щодо нарахування інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Так, п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур`єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

З врахуванням викладеного, інфляційні втрати, що підлягають стягненню за листопад 2020 складають 15 974,51 грн.

В частині стягнення інфляційних втрат у сумі 3 588,50 грн. слід відмовити.

Щодо обґрунтування кожного доказу суд зазначає наступне.

Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства.

Отже, будь-яке рішення господарського суду повинно прийматися з дотриманням цих принципів, які виражені також у статтях Господарського процесуального кодексу України.

Згідно статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

За частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доказування, а отже, і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників справи, однак, не позбавляє суд, у випадку, передбаченому статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, витребувати у сторони ті чи інші докази.

На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню зі стягненням з відповідача на користь позивача суми основного боргу у розмірі 1 504 857,00 грн., 22 143,62 грн. пені, 9 226,50 грн. - 5% річних, 15 974,51 грн. - інфляційних втрат, 150 485,70 грн. 10% штрафу.

В частині стягнення 9 769,86 грн. пені, 25,29 грн. - 5% річних та 3 588,50 грн. - інфляційних втрат слід відмовити.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 2, 13, 73, 74, 86, 123, 129, 232, 233, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства "ПОЛТАВСЬКА ПТАХОФАБРИКА" до Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРО ФАРМ ТРЕЙД" про стягнення заборгованості основного боргу у розмірі 1 504 857,00 грн. за договором поставки № 06/03 від 06.03.2020 року задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО ФАРМ ТРЕЙД" (50027, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул.. Геолїв АТО, б. 62, прим. 41, код ) на користь Приватного акціонерного товариства "ПОЛТАВСЬКА ПТАХОФАБРИКА" (38541, Полтавська область, Диканський район, с. Сткасі, вул.. Фабрична, буд. 4, код ) суму основного боргу у розмірі 1 504 857,00 грн., 22 143,62 грн. пені, 9 226,50 грн. - 5% річних, 15 974,51 грн. - інфляційних втрат, 150 485,70 грн. 10% штрафу та 25 540,31 грн. - витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, про що видати наказ, після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО ФАРМ ТРЕЙД" на користь Приватного акціонерного товариства "ПОЛТАВСЬКА ПТАХОФАБРИКА" 9 769,86 грн. пені, 25,29 грн. - 5% річних та 3 588,50 грн. - інфляційних втрат - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судові рішення у справі набирають законної сили відповідно до ст.ст. 241, 284 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 08.04.2021

Суддя Н.Г. Назаренко