УХВАЛА

м. Київ

30.03.2021Справа № 910/21981/16

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В., за участі секретаря судового засідання Лаврова В.О., розглянувши матеріали справи

за скаргою Публічного акціонерного товариства «Київський суднобудівний-судноремонтний завод»

на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Савки Ліани Олегівни у справі №910/21981/16

за позовом Національного банку України

до Публічного акціонерного товариства «Київський суднобудівний-судноремонтний завод»

третя особа Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит»

про звернення стягнення на предмет іпотеки

за участі представників:

від позивача - Бірюкова О.А. (уповноважений представник);

від відповідача - Місевра А.І. (уповноважений представник);

(скаржника)

від третьої особи - не з`явився;

від ДВС - Юлдашев Ю.М. (уповноважений представник);

від розпорядника майном - Шаматрін Є.М. (уповноважений представник);

ВСТАНОВИВ:

Національний банк України звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Київський суднобудівний-судноремонтний завод» про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.04.2017 року у справі №910/21981/16 позовні вимоги Національного банку України задоволено, у рахунок погашення заборгованості ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» перед Національним банком України у розмірі ,91 грн звернуто стягнення на предмет іпотеки (нежилі будівлі), що належить ПАТ «Київський суднобудівний-судноремонтний завод», за іпотечним договором від 12.11.2009, шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах із початковою вартістю 216509400 грн, та на предмет застави, що також належить відповідачу, за договором застави від 09.02.2010, шляхом продажу предметів застави на прилюдних торгах із початковою вартістю 70776400 грн.

Не погоджуючись із постановленим рішенням ПАТ «Київський суднобудівний-судноремонтний завод» звернулось з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 04.04.2017 року у справі № 910/21981/16.

Постановою Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ПАТ «Київський суднобудівний-судноремонтний завод» на рішення Господарського суду міста Києва від 04.04.2017 року у справі № 910/21981/16 залишено без задоволення. Рішення Господарського суду міста Києва від 04.04.2017 року у справі №910/21981/16 змінено, шляхом виключення з резолютивної частини рішення фраз наступного змісту «шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах із початковою вартістю предмету іпотеки в сумі 216509400 грн» та «шляхом продажу предметів застави на прилюдних торгах із початковою вартістю предметів застави в сумі 70776400 грн», а також вартості предметів застави, що підлягають реалізації. Враховуючи викладене, - доповнити резолютивну частину рішення абзацом наступного змісту: «Встановити спосіб реалізації предметів іпотеки та застави шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», за ціною, визначеною при примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.».

27.01.2021 на виконання вказаного рішення Господарським судом міста Києва було видано відповідні накази.

15.03.2021 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Публічного акціонерного товариства «Київський суднобудівний-судноремонтний завод» надійшла скарга на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Савки Ліани Олегівни, в якій скаржник просить визнати неправомірними дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Савки Ліани Олегівни щодо прийняття до примусового виконання наказу Господарського суду м. Києва від 27.01.2021 року у справі № 910/21981/16 (про звернення стягнення на предмет застави та іпотеки), а також щодо накладення арешту на майно боржника у виконавчому провадженні №64578636; визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Савки Ліани Олегівни про відкриття виконавчого провадження №64578636 з виконання наказу Господарського суду м. Києва від 27.01.2021 року у справі №910/21981/16 (про звернення стягнення на предмет застави та іпотеки); зобов`язати державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Савки Ліани Олегівни повернути стягувачу наказ Господарського суду м. Києва від 27.01.2021 року у справі №910/21981/16 (про звернення стягнення на предмет застави та іпотеки) без виконання у зв`язку з відсутністю відповідної ухвали господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство боржника (№910/23627/16); визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Савки Ліани Олегівни від 19.02.2021 року про арешт майна боржника у виконавчому провадженні № 64578636 з виконання наказу Господарського суду м. Києва від 27.01.2021 року у справі №910/21981/16 (про звернення стягнення на предмет застави та іпотеки); зобов`язати державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Савки Ліани Олегівни вжити заходів по вилученню записів про арешт майна боржника у виконавчому провадженні з відповідних державних реєстрів.

За приписами ст.339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до ч.1 ст.342 Господарського процесуального кодексу України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.03.2021 скаргу Публічного акціонерного товариства «Київський суднобудівний-судноремонтний завод» прийнято до провадження, розгляд скарги призначено на 30.03.2021.

26.03.2021 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Національного банку України надійшли письмові заперечення на скаргу у яких стягувач зазначив, що скаржником у поданій до суду скарзі не зазначено які саме його права порушені діями державного виконавця, також вказав, що оскаржувані дії державного виконавця не суперечили вимогам чинного законодавства, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення скарги.

26.03.2021 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції надійшов відзив на скаргу на дії та рішення державного виконавця в якому зазначено, що державним виконавцем на підставі наказу Господарського суду міста Києва від 27.01.2021 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження відповідно до вимог чинного законодавства.

Представник позивача в судовому засіданні 30.03.2021 заперечив проти задоволення скарги.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав подану скаргу та просив суд задовольнити відповідну скаргу в повному обсязі.

Представник Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в судовому засіданні заперечив проти задоволення скарги.

Розпорядник майна в судовому засіданні просив задовольнити скаргу в повному обсязі.

Представник третьої особи в судове засіданні не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду скарги був повідомлений у встановленому законом порядку.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч.1 ст.18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

При цьому, відповідно до ч.1 ст. 327 Господарського процесуального кодексу України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно із ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закону) примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Законом України «Про виконавче провадження» регламентовано порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців.

В силу ст.1 Закону, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно із ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Звертаючись із розглядуваною скаргою скаржник стверджує, що 02.03.201 останній отримав від державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Савки Ліани Олегівни у справі постанову про відкриття виконавчого провадження №64578636 від 19.02.2021 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва у справі №190/21981/16 від 27.01.2021 про звернення стягнення на предмет іпотеки та постанову про арешт майна боржника від 19.02.2021, утім скаржник вважає що дії державного виконавця з відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на майно божника є незаконними, оскільки ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.08.2017 порушено провадження у справі про банкрутство Публічного акціонерного товариства «Київський суднобудівний-судноремонтний завод»;

- 21.10.2019 введено в дію Кодекс України з процедури банкрутства;

- ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.11.2020 у справі №910/23627/16 про банкрутство за результатами попереднього засідання визнано вимоги кредиторів Публічного акціонерного товариства «Київський суднобудівний-судноремонтний завод», зокрема, Національного банку України з грошовими вимога на суму ,31 грн, з яких вимоги 3200 грн - вимоги першої черги, ,31 грн - вимоги забезпечені заставою боржника.

- ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.11.2020 у справі №910/23627/16 відмовлено боржнику у вжитті заходів забезпечення шляхом заборони вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо належного боржнику майна, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 8.

Тобто в межах справи про банкрутство вимоги Національного банку України визнані як такі, що забезпечені цим же предметом застави.

Скаржник зазначає, що з моменту відкриття стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника і норми Кодексу України з процедури банкрутства застосовуються переважно щодо інших законодавчих актів.

З огляду на викладене скаржник зазначає, що будь-яке відчуження майна боржника, зокрема того що знаходиться в заставі, здійснюється з нагляду розпорядника майна та вирішується виключно господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство.

Судом встановлено, що на виконання рішення та постанови апеляції Господарським судом міста Києва видано накази від 27.01.2021.

Наказ є виконавчим документом відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Відповідно до ч. 7 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника. У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.

Підстави для повернення стягувачу виконавчого документу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення визначені у ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Частиною 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» визначено випадки коли виконавче провадження підлягає закінченню.

Вказані норми Закону не містять такої підстави для повернення виконавчого документу чи закінчення виконавчого провадження, як порушення судом провадження у справі про банкрутство боржника.

Отже, державний виконавець, отримавши заяву про відкриття виконавчого провадження в силу положень ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» був зобов`язаний відкрити виконавче провадження та накласти арешт на майно боржника.

Доказів порушення державним виконавцем вимог норм чинного законодавства, зокрема Закону України «Про виконавче провадження» чи Кодексу з питань банкрутства суду не надано, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення скарги Публічного акціонерного товариства «Київський суднобудівний-судноремонтний завод» на дії державного виконавця щодо прийняття до примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 27.01.2021 року у справі №910/21981/16 (про звернення стягнення на предмет застави та іпотеки), а також щодо накладення арешту на майно боржника у виконавчому провадженні №64578636.

Крім того скаржник посилається на те, що вказаними діями порушено порядок відчуження майна боржника, стосовно якого порушено провадження у справі про банкрутство, при цьому не додаючи жодних доказів вчинення дій щодо відчуження такого майна.

Відповідно до ст. 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

З огляду на викладене, судом встановлено недоведеність скаржником факту порушення державним виконавцем приписів законодавства при відкритті виконавчого провадження за наказом Господарського суду міста Києва від 27.01.2021 у справі №910/21981/16 та накладенні арешту на майно боржника.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення скарги Публічного акціонерного товариства «Київський суднобудівний-судноремонтний завод» на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Савки Ліани Олегівни.

Керуючись ст.ст. 46, 231-235, 339, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства «Київський суднобудівний-судноремонтний завод» на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Савки Ліани Олегівни у справі №910/21981/16 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та підлягає оскарженню в передбаченому законом порядку.

Дата підписання повного тексту: 06.04.2021.

Суддя Я.В. Маринченко