УХВАЛА

м. Київ

15.04.2021Справа № 910/5587/21
Суддя Господарського суду міста Києва Смирнова Ю.М., розглянувши заяву Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м.Києва» про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фрі Ко Нет» 20801,60 грн,

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва надійшла заява Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м.Києва» про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фрі Ко Нет» 20801,60 грн, з яких: 19669,60 грн основної заборгованості за договором про надання послуг №174 від 03.05.2019 та 3% річних у розмірі 1132,00 грн.

Розглянувши подану заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, з огляду на таке.

Частиною 1 ст.147 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За загальним правилом, при розгляді вимог в порядку наказного провадження суд не розглядає обґрунтованість вимог заявлених стягувачем по суті (п.7 ч.1 ст.55 Господарського процесуального кодексу України).

Вимоги щодо форми та змісту судового наказу встановлені ст.150 Господарського процесуального кодексу України.

Пунктом 4 ч.3 ст.150 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

В обґрунтування заявлених вимог заявник зазначає, що за договором про надання послуг №174 від 03.05.2019 ним було надано боржнику послуги з утримання нежитлового приміщення будинку та нежитлової території, що знаходиться за адресою: м.Київ, бульвар Кольцова, 17, загальною площею 240,90 кв.м у період з травня 2019 року по березень 2021 включно на загальну суму 19669,60 грн.

При цьому заявник зауважив, що згідно умов договору, у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, він вважається продовженим на той самий термін та на тих самих умовах, які були передбачені договором, який є чинним і на сьогоднішній день.

Однак наведених вище положень укладений між сторонами договір не містить, а натомість, договір про надання послуг №174 від 03.05.2019 містить положення (п.7.1), яким строк дії зазначеного правочину встановлено до 31.12.2019 включно.

Будь-яких належних та допустимих доказів пролонгації зазначеного правочину подані на розгляд Господарського суду міста Києва матеріали заяви не містять.

Крім того суд вважає за необхідне зазначити, що заявником не додано до заяви про видачу судового наказу жодного доказу, який би підтверджував надання відповідних послуг Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м.Києва» у спірний період, як наприклад, актів наданих послуг за кожний місяць, складання яких передбачено умовами договору про надання послуг №174 від 03.05.2019, а отже заявником не надано документів, якими він обґрунтовує свої вимоги, чим порушено вимоги п.4 ч.3 ст.150 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з п.1 ч.1 ст.152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням вимог статті 150 цього кодексу.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (ч.2 ст.152 Господарського процесуального кодексу України).

Суд звертає увагу заявника, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 ч.1 ст.152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (ч.1 ст.153 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.150, 152, 153, 154, 232 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у видачі судового наказу за заявою Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м.Києва» про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фрі Ко Нет» 20801,60 грн.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та відповідно до ст.ст.256, 257, п.п.17.5 п.17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва протягом десяти днів з дня складення повної ухвали.

Суддя Ю.М.Смирнова