РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.03.2021Справа № 910/293/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Ягічевої Н.І., розглянувши у спрощеному провадженні без виклику сторін господарську справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СП ТАТА ГРУП" (вул. Караваєва, буд. 39, м. Дніпро,49000, )

до Комунального підприємства "Київпастранс" (Набережне шосе, буд. 2, м. Київ,04070, )

про стягнення 34 264,58 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ: Товариство з обмеженою відповідальністю «СП ТАТА ГРУП» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства «КИЇВПАСТРАНС» про стягнення основного боргу у розмірі 30 297, 18 грн, інфляційних втрат у розмірі 1 242, 20 грн, 3% річних у сумі 932, 27 грн та пені у сумі 1 792, 93 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням Відповідачем умов Договору поставки № 52.19-324 від 30.05.2019 року щодо порушення оплати за поставлений товар.

Ухвалою від 11.01.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, визначено сторонам строк для надання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та доказів в обґрунтування своєї позиції. Відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали та заперечень на відповідь на відзив (якщо така буде подана) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив, позивачу надано строк для подання відповіді на відзив - протягом 5 днів з дня його отримання.

У зв`язку з тим, що суддя Господарського суду міста Києва Ягічева Н.І. перебувала у відпустці, розгляд справи здійснюється після виходу судді з відпустки.

Згідно положень ст. 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У відповідності до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України. розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Частиною третьою статті 252 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що якщо до розгляду справи у порядку спрощеного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи відповідно до ст. 120 ГПК України, ухвала суду про відкриття провадження від 11.01.2021 отримана позивачем - 22.01.2021, відповідачем - 20.01.2021.

05.02.2021 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) представником відповідача подано відзив на позовну заяву вих. №06-1/229 від 02.02.2021, в якому проти позову заперечує та зазначає, що позивач невірно визначив дату початку прострочення виконання зобов`язання, що призвело до неправильного нарахування пені згідно видаткових накладних. Крім того відповідач заявив про застосування строку позовної давності до вимог про стягнення пені, а також заперечує проти відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

29.03.2021 року через канцелярію суду представником позивача подано акт №15/03/2021 про прийняття-передачі наданих послуг.

Позивач своїм правом щодо надання відповіді на відзив не скористався.

Будь-яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін не надходило. Таким чином, суд, враховуючи належне повідомлення сторін про розгляд справи, визначений процесуальний строк для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, вбачає за можливе здійснити розгляд справи за наявними матеріалами, Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

30.05.20219 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СП ТАТА ГРУП» (постачальник, далі позивач) та Комунальним підприємством «Київпастранс» (покупець, далі відповідач) укладено договір №52.19-324 (далі - Договір), відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язується поставити та передати у власність Покупцю «Механічні запасні частини, крім двигунів і частин двигунів» код 34320000-6 за ДК 021:2015 (запасні частини до пневматичної системи автобусів типу Богдан - А 144) (далі - товар), а Покупець сплатити за Товар, визначений в асортименті, кількості та за цінами, які зазначені в специфікації (додаток № 1), що додається до цього Договору та є його невід`ємною частиною.

Згідно з п. 3.1 Договору сума цього договору визначається згідно з специфікацією (додаток № 1) і становить 1 430 526,53 грн без ПДВ, крім того ПДВ 20% - 286 105,30 грн, разом ціна Договору становить 1 716 631,84 грн з ПДВ.

Відповідно до п. 4.1 Договору розрахунок за поставлений товар здійснюється покупцем у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточній рахунок постачальника протягом 60 (шістдесят) робочих днів з дати підписання покупцем видаткової накладної на фактично поставлену окрему партію товару.

Пунктом 4.2 Договору визначено, що ведення бухгалтерського обліку, проведення розрахунків, підписання первинних документів, приймання-передача товарів за кількістю і якістю тощо, які передбачені цим договором, виконуються філіями або відокремленими підрозділами КП "Київпастранс", перелік яких зазначається в додатку №4, що є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до п. 5.1 Договору строк поставки товару - протягом дії договору.

Пунктом 5.2 Договору визначено, що поставка товару здійснюється на умовах DDP згідно з Інкотермс 2010 за адресою: м. Київ, філії та відокремлені підрозділи позивача, перелік яких зазначається в додатку № 4 до договору. При цьому транспортування Товару проводиться за кошти Постачальника і вартість такої доставки входить в ціну договору.

За порушення термінів оплати товару, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від вартості непоставленого в строк Товару, за кожен день прострочення (п.7.3 Договору).

Позивач поставив, а відповідач отримав товар на загальну суму 30 297,18 грн за видатковими накладними №8148 від 09.10.2019 на суму 10 640,58 грн та №9311 від 30.10.2019 на суму 19 656,60 грн.

Спір у справі, за твердженням позивача, виник у зв`язку з тим, що відповідач свої зобов`язання за Договором не виконав, не сплативши суму отриманого товару, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість у розмірі 34 264,58 грн, сума основного боргу- 30 297,18 грн, інфляційні втрати - 1 242,20 грн, 3 % річних- 932, 27 грн, сума пені - 1 792, 93 грн.

З метою досудового врегулювання спору позивач звертався до відповідача із вимогою про сплату основного боргу вих.№0309 від 01.09.2020 року.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, розглянувши надані документи і матеріали, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позовних вимог, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами Договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Таким чином, змістом взаємних договірних зобов`язань сторін є обов`язок позивача поставити відповідачу обумовлений договором товар належної якості та кількості, який породжує обов`язок відповідача прийняти зазначений товар та оплатити за нього встановлену договором вартість у встановлений договором строк.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач поставив відповідачу обумовлений договором товар, але відповідач в свою чергу не розрахувався за отриманий товар, у зв`язку з чим у відповідача перед позивачем виникла заборгованість за прострочення виконання зобов`язання в розмірі 30 297, 18 грн суми основного боргу.

Враховуючи викладене та доданих позивачем до матеріалів справи належно засвідчених копій видаткових накладних №8148 від 09.10.2019 та №9311 від 30.10.2019 року, які підписані і засвідчені печатками з обох сторін, рахунки на оплату №5450 від 08.10.2019 та №6338 від 30.10.2019 року, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми основного боргу в розмірі 30 297,18 грн.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків, сплата неустойки (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Позивач заявив до стягнення з відповідача суму пені 1 792, 93 грн (629,69 грн за період з 04.07.2020 по 30.12.2020 та 1163,34 грн за період з 04.07.2020 по 30.12.2020).

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 статті 551 Цивільного кодексу України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Так, згідно із п. 7.3 Договору, за порушення термінів оплати товару, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від вартості непоставленого в строк товару, за кожен день прострочення оплати.

Частина 6 статті 232 ГК України передбачає, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пеня підлягає нарахуванню тільки протягом шести місяців з дня прострочення зобов`язання.

Судом встановлено, що строк оплати пені є простроченим, згідно з видатковими накладними №8148 та №9311. Так, накладною від 09.10.2019 строк початку нарахування пені настав 09.12.2019, а за накладною від 30.10.2019 настав 30.12.2019. Відповідно до накладної від 09.10.2019 кінцевим строком нарахування пені є 07.06.2020, при цьому кінцевий строк звернення до суду 07.12.2020. Відповідно до накладної від 30.10.2019 кінцевий строк нарахування пені є 28.06.2020, при цьому кінцевий строк звернення до суду 28.12.2020.

В той же час, згідно положень ст. 529 Цивільного кодексу України, сплата пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання є різновидом неустойки, тому до цієї вимоги застосовується спеціальна позовна давність тривалістю в один рік.

Як визначено статтею 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За приписами ст. 257, 258 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність, зокрема, позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Судом встановлено, що позивач звернувся до суду з позовною заявою 31.12.2020, що підтверджено штемпелем АТ "Укрпошта", а кінцевий строк звернення до суду по видатковій накладній від 09.10.2019 року становить 07.12.2020, видатковій накладній від 30.10.2019 року становить 28.12.2020, тобто з порушенням строків спеціальної позовної давності для стягнення пені.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення 1 792,93 грн. пені не підлягають задоволенню, з огляду на пропущені строки позовної давності в частині нарахування пені.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача інфляційні втрати у розмірі 1242,20 грн. Відповідно до накладної №8148 від 09.10.2019 - 436,27 грн за період з 01.01.2020 по 30.12.2020 та відповідно до накладної №9311 від 30.10.2019 - 805, 93 грн за період з 01.01.2020 по 30.12.2020. Також позивач просить стягнути з відповідача 3 % річних у сумі 932, 27 грн. по видатковій накладній від 09.10.2019 -339,34 грн за заборгованість з періоду 09.12.2019 по 30.12.2020 та по видатковій накладній від 30.10.2019 за заборгованість з періоду 01.01.2020 по 30.12.2020.

Перевіривши правильність наданого позивачем розрахунку 3% річних, не виходячи за межі визначеного позивачем періоду, суд встановив, що загальна сума 3% річних, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 929, 78 грн, в іншій частині позовних вимог щодо стягнення 3% річних в сумі 2,49 грн позивачу належить відмовити.

За розрахунками суду, розмір інфляційних втрат становить 1490,19 грн. Однак, у зв`язку з тим, що у суду відсутні повноваження виходити за межі пред`явлених позовних вимог (ч. 2 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України), заявлений позивачем розмір інфляційних втрат у розмірі 1242,20 грн підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7 200 грн, суд виходить з такого.

Частиною 2 ст. 126 ГПК України закріплено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За ч. ч. 3, 4 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співрозмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження понесених ним витрат позивач долучив до матеріалів справи:

- копію договору про надання правової допомоги від 18.12.2020;

- копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю;

- ордер;

- платіжне доручення №1702 від 28.12.2020 на суму 7 000,00 грн;

Відповідно до п. 1.1. договору про надання правової допомоги від 18.12.2020 клієнт доручає, а адвокат зобов`язується здійснити від імені та за рахунок клієнта наступні юридичні дії: представляти права та законні інтереси клієнта в судах першої інстанції, судах апеляційної та касаційної інстанції, здійснювати професійну діяльність, згідно умовам цього договору з усіма правами адвоката, які передбачені законодавством України у зв`язку зі зверненням клієнта до Господарського суду м. києва до Комунального Підприємства "Київпастранс" про стягнення заборгованості, за договором поставки №52.19-324 від 30.05.2019.

Пунктом 5.2. договору передбачено, що всього гонорар адвоката складає 7000, 00 грн.

Відповідно до ст.19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності є:

1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

3) захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення;

4) надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні;

5) представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні;

6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами;

7) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;

8) надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань;

9) захист прав, свобод і законних інтересів викривача у зв`язку з повідомленням ним інформації про корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення.

Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Отже, послуги поштового зв`язку та витрати на канцелярські вироби не можуть бути віднесені до жодного з видів правничої допомоги, які передбачені в ст. 1, 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Таким чином, витрати на здійснення вказаних видів робіт не можуть бути відшкодовані як витрати на професійну правничу допомогу, а тому сума у розмірі 200,00 грн не підлягає стягненню з відповідача.

Крім того, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "СП ТАТА ГРУП" задоволено частково, у зв`язку з чим розмір витрат на професійну правничу допомогу визначається судом у розмірі 6 633,21 грн.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись статтями 13, 74, 76-79, 129, 232, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Київпастранс» (Набережне шосе, буд. 2, м. Київ, 04070, код 31725604) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СП ТАТА ГРУП» (вул. Караваєва, буд. 39, м. Дніпро, 49000, код 40257391) суму основного боргу у розмірі 30 297 (тридцять тисяч двісті дев`яносто сім) грн 18 коп., інфляційні втрати у розмірі 1 242 (одна тисяча двісті сорок дві) грн 20 коп., 3% річних у розмірі 929 (дев`ятсот двадцять дев`ять) грн 78 коп., судовий збір у розмірі 1 991 (одна тисяча дев`ятсот дев`яносто одна) грн 86 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 633 (шість тисяч шістсот тридцять три) грн 21 коп.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 06.04.2021

Суддя Н.І. Ягічева