УХВАЛА

м. Київ

12.04.2021Справа № 910/1022/21

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Бренд торг плюс»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Фудком»
простягнення 468 252,61 грн.
Суддя Босий В.П.

Представники сторін:
не викликались.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Бренд торг плюс» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фудком» про стягнення 468 252,61 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошового зобов`язання із оплати поставленого на підставі договору поставки № від 27.11.2019 товару, у зв`язку з чим позивач вказує на наявність заборгованості у розмірі 389 813,34 грн., а також заявлено про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 28 770,19 грн. та інфляційних у розмірі 49 669,08 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.01.2021 відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповідь на відзив, позивачу надано строк для подання відповіді на відзив.

12.02.2021 до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фудком» надійшла заява про заперечення проти вирішення спору в господарському суді, в якій відповідач зазначає про те, що в п. 10.2 договору поставки № від 27.11.2019 сторони дійшли згоди про те, що всі спору, розбіжності та вимог, що виникають з цього договору чи у зв`язку з ним, підлягають розгляду і вирішенню в Постійно діючому Третейському суді при Товарній біржі «Київська Універсальна Біржа», за адресою: м. Київ, Залізничне шосе, 57, а відтак позов підлягає залишенню без розгляду на підставі п. 7 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України.

23.02.2021 через канцелярію суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Бренд торг плюс» надійшли пояснення, в яких позивач заперечує проти залишення позову без розгляду з огляду на те, що у сторін існує виключно правова можливість, а не обов`язок звертатися для вирішення спору в арбітражному порядку, а відсутність взаємної згоди сторін спору на його вирішення комерційним судом (арбітражем), оформленої відповідним арбітражним застереженням, незалежно від попередньої домовленості про це, виключає можливість розгляду спору таким судом. При цьому, позивач зауважує про те, що обмеження права звернення до господарського суду не допускається.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фудком» про заперечення проти вирішення спору в господарському суді суд зазначає наступне.

27.11.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фудком» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Бренд торг плюс» укладено договір поставки № від 27.11.2019, відповідно до п. 10.2 якого сторони дійшли згоди про те, що у випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, сторони, керуючись ст. 5 Закону України «Про третейські суди», домовляються про те, що всі спори, розбіжності та вимоги, що виникають з даного договору чи у зв`язку з ним, підлягають розгляду і вирішенню в Постійно діючому Третейському суді при Товарній біржі «Київська Універсальна Біржа», за адресою: м. Київ, Залізничне шосе, 57, рішення якого є остаточними і обов`язковими для обох сторін, і оскарженню не підлягають, крім випадків передбачених Законом України «Про третейські суди». Сторони погодили, що в процесі розгляду та вирішення спорів буде застосовуватися Регламент Третейського суду при Товарній біржі «Київська Універсальна Біржа». Правом, що регулює даний договір - є матеріальне право України. Припинення дії договору не звільняє сторони від всіх своїх зобов`язань, передбачених даним пунктом договору та невиконаних на момент припинення дії договору, а також у разі якщо вони виникнуть після припинення терміну дії договору.

Отже, сторони передбачили у договорі поставки № від 27.11.2019 арбітражне застереження щодо порядку розгляду спорів, що можуть виникнути у зв`язку із цим договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України будь-які неточності в тексті угоди про передачу спору на вирішення до третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу та (або) сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності повинні тлумачитися судом на користь її дійсності, чинності та виконуваності.

Відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України спір, який відноситься до юрисдикції господарського суду, може бути переданий сторонами на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, крім: 1) спорів про визнання недійсними актів, спорів про державну реєстрацію або облік прав на нерухоме майно, прав інтелектуальної власності, прав на цінні папери, а також спорів, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні договорів про публічні закупівлі з урахуванням частини другої цієї статті; 2) спорів, передбачених пунктами 2, 3, 7-13 частини першої, пунктами 2, 3, 6 частини другої статті 20 цього Кодексу, з урахуванням частини другої цієї статті; 3) інших спорів, які відповідно до закону не можуть бути передані на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу.

Таким чином, виходячи з положень даної статті та матеріалів справи, суд приходить до висновку про те, що підписуючи договір поставки № від 27.11.2019, сторони досягли згоди щодо розгляду спорів, пов`язаних із цим договором у Постійно діючому Третейському суді при Товарній біржі «Київська Універсальна Біржа».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про третейські суди» до третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що виникає з цивільних та господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 5 Закону України «Про третейські суди» визначено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Частинами першою, четвертою, шостою, дев`ятою статті 12 Закону України «Про третейські суди» передбачено, що третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди; третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена, зокрема, шляхом обміну листами; посилання у договорі, контракті на документ, який містить умову про третейський розгляд спору, є третейською угодою за умови, що договір укладений у письмовій формі і це посилання є таким, що робить третейську угоду частиною договору; третейська угода може містити як вказівку про конкретно визначений третейський суд, так і просте посилання на вирішення відповідних спорів між сторонами третейським судом.

Згідно з нормами статей 3, 5, 7, 12 Закону України «Про третейські суди» передача спору на розгляд третейського суду є визначеним законом правом відповідних юридичних та/або фізичних осіб, яке реалізується шляхом укладення угоди між цими сторонами про передачу спору на вирішення третейським судом, а угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Отже, третейська угода щодо передачі спору на розгляд третейського суду не є відмовою від права на звернення до суду, а є угодою про обрання одного із способів вирішення спору.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 15.10.2019 у справі №911/1595/18 та від 11.02.2020 у справі №904/2728/19.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України суд залишає позов без розгляду, якщо сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, і від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в господарському суді, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Суд відзначає, що в матеріалах справи відсутні докази визнання третейської угоди недійсною, вона не втратила чинності та може бути виконана, при цьому, до початку розгляду справи по суті відповідач подав заперечення проти вирішення спору в господарському суді.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення заяви відповідача та залишення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Бренд торг плюс» без розгляду на підставі п. 7 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного та керуючись п. 7 ч. 1 ст. 226, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фудком» про залишення позову без розгляду задовольнити.

2. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бренд торг плюс» залишити без розгляду.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена.

Суддя В.П. Босий