ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2021 справа № 914/297/21

місто Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Сухович Ю.О. розглянув матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Смарт Транс Груп», с.Липини, Луцький район, Волинська область

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Галімпекс-Транс», м.Львів

про стягнення 46 176,91 грн заборгованості.

Без виклику сторін.

Обставини розгляду справи.

03.02.2021 р. на розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Смарт Транс Груп» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Галімпекс-Транс» про стягнення 46 176,91 грн заборгованості, з яких 45 000,00 грн основний борг, 1 1796,91 грн три проценти річних. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 6 000,00 грн витрат на правничу допомогу адвоката.

Ухвалою суду від 08.02.2021 р. постановлено прийняти справу до розгляду та відкрити провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, здійснювати розгляд справи без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвала суду від 08.02.2021 р. надсилалась позивачу на дві адреси:

- юридичну: вказану у позовній заяві та у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань, а саме: 45601, Волинська область, Луцький район, с.Липини, вул.Максима Кривоноса, буд.19;

- адресу представника позивача, а саме: 43005, м.Луцьк, вул.Захарова, 12/8, кв.24.

Як вбачається з інформації, що знаходиться на веб-сайті акціонерного товариства «Укрпошта» поштове відправлення 11.02.2021 р. відправлено до точки видачі/доставки, 12.02.2021 р. поштове відправлення за номером 379 надійшло на сортувальний центр та було перенаправлено позивачу ТзОВ «Смарт Транс Груп» за поштовою адресою позивача (місце виконання операції - м.Луцьк, індекс - 43008). 18.02.2021 р. поштове відправлення за номером 379 вручене адресату (позивачу).

Як вбачається з інформації, що знаходиться на веб-сайті акціонерного товариства «Укрпошта» поштове відправлення 11.02.2021 р. відправлено до точки видачі/доставки (місце виконання операції - м.Луцьк, індекс - 43020). 20.02.2021 року поштове відправлення за номером 387 вручене адресату (представнику позивача).

Ухвала суду від 08.02.2021 р. надсилалась відповідачу на адресу вказану у позовній заяві та у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань, а саме: 79017, м.Львів, вул.Зелена, буд.86/1.

17.03.2021 р. на адресу суду повернувся поштовий конверт з рекомендованим відправленням відповідачу ухвали суду від 08.02.2021 р. про відкриття провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи за адресою: 79017, м.Львів, вул.Зелена, буд.86/1, з відміткою поштового відділення про те, що причиною повернення є: «pа закінченням терміну зберігання».

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, договору-заявки №10062020/Б1 від 10.06.2020 р. у відповідача наявна поштова адреса, а саме: 79017, м.Львів, вул.Водогінна, буд.2, офіс 206.

З метою недопущення порушення права відповідача на доступ до правосуддя, ухвалу суду від 08.02.2021 р. надіслано відповідачу:

- 22.03.2021 р. на поштову адресу відповідача: 79017, м.Львів, вул.Водогінна, буд.2, офіс 206;

- повторно на юридичну адресу: 79017, м.Львів, вул.Зелена, буд.86/1.

Як вбачається з інформації, що знаходиться на веб-сайті акціонерного товариства "Укрпошта" поштове відправлення 22.03.2021 р. відправлено до точки видачі/доставки (місце виконання операції - м.Львів, індекс - 79017). 24.03.2021 року поштове відправлення за номером 806 вручене адресату (відповідачу) за поштовою адресою.

Як вбачається з інформації, що знаходиться на веб-сайті акціонерного товариства "Укрпошта" поштове відправлення 22.03.2021 р. відправлено до точки видачі/доставки (місце виконання операції - м.Львів, індекс - 79017). 24.03.2021 року поштове відправлення за номером 792 вручене адресату (відповідачу) за юридичною адресою.

Також, ухвала суду від 08.02.2021 р. надсилалась відповідачу на його електронну адресу: , яка зазначена у договорі-заявці №10062020/Б1 від 10.06.2020 р.

Крім того, для належного повідомлення відповідача (ТзОВ «Галімпекс-Транс») про прийняття ухвалою суду від 08.02.2021 р. позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Смарт Транс Груп» до розгляду та відкриття провадження у справі №914/297/21 за правилами спрощеного позовного провадження, та про здійснення розгляду справи без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи подано оголошення на сайті суду.

Отже, суд вважає сторони такими, що належним чином повідомлені про відкриття провадження у даній справі та прийняття позовної заяви до розгляду.

Так як суд здійснював розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, тобто без можливості для відповідача взяти участь у судовому засіданні і викласти свої заперечення проти задоволення позову, право відповідача надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування, заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб, передбачене ст. 42 ГПК України, могло бути реалізоване шляхом подання відзиву, з врахуванням доводів якого суд мав би ухвалювати рішення.

Суд звертає увагу на те, що від відповідача не надходили заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження чи клопотання про її розгляд у судовому засіданні з повідомленням сторін. Відзив на позов також не подано.

18.02.2021 р. представником позивача подано до канцелярії суду заяву про зменшення позовних вимог (вх.№670/21), в якій позивач користуючись своїм правом передбаченим п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України просить зменшити розмір позовних вимог та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Галімпекс-Транс» заборгованість в сумі 36 235,09 грн, з яких 35 000,00 грн основний борг, 1 235,09 грн три проценти річних. До вказаної заяви позивачем долучено докази часткових оплат на загальну суму 10 000,00 грн проведених відповідачем 26.01.2021 р. та 05.02.2021 р., а саме: платіжне доручення №614 від 26.01.2021 р. на суму 5 000,00 грн та платіжне доручення №05.02.2021 р. на суму 5 000,00 грн. Крім того, у поданій заяві, позивач просить стягнути з відповідача 6 000,00 грн витрат на правничу допомогу адвоката.

02.03.2021 р. представником позивача подано до канцелярії суду заяву про зменшення позовних вимог (вх.№859/21), в якій позивач користуючись своїм правом передбаченим п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України просить зменшити розмір позовних вимог та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Галімпекс-Транс» заборгованість в сумі 31 235,09 грн, з яких 30 000,00 грн основний борг, 1 235,09 грн три проценти річних. До вказаної заяви позивачем долучено доказ часткової оплати на суму 5 000,00 грн проведеного відповідачем 18.02.2021 р., а саме: платіжне доручення №632 від 18.02.2021 р. на суму 5 000,00 грн. Крім того, у поданій заяві, позивач просить стягнути з відповідача 6 000,00 грн витрат на правничу допомогу адвоката.

Згідно зі ст.248 ГПУ України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Як встановлено ч.2 ст.252 ГПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд вважає за необхідне зазначити, що строк вирішення спору завершується 09.04.2021 р.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність прийняття рішення у справі.

Суть спору та правова позиція учасників справи.

Позиція позивача.

Позов обґрунтовано тим, що на виконання укладеного між сторонами договору-заявки №10062020/Б1 від 10.06.2020 р. на перевезення вантажів автомобільним транспортом позивачем були надані транспортні послуги по перевезенню вантажу в міжнародному сполученні. Однак, відповідач свої зобов`язання щодо оплати наданих транспортних послуг не виконав, внаслідок чого станом на момент подання позовної заяви у відповідача існувала заборгованість за надані послуги в сумі 45 000,00 грн.

У зв`язку з порушенням строків оплати вартості наданих транспортних послуг, відповідачу нараховано три проценти річних в сумі 1 176,91 грн. Таким чином, станом на момент подання позовної заяви, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 46 176,91 грн заборгованості, з яких 45 000,00 грн основний борг, 1 1796,91 грн три проценти річних.

18.02.2021 р. від позивача подано надійшла заява про зменшення позовних вимог від 15.02.2021 р. (вх.№670/21), в якій позивач користуючись своїм правом передбаченим п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України просить зменшити розмір позовних вимог та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Галімпекс-Транс» заборгованість в сумі 36 235,09 грн, з яких 35 000,00 грн основний борг, 1 235,09 грн три проценти річних. До вказаної заяви позивачем долучено докази часткових оплат на загальну суму 10 000,00 грн проведених відповідачем 26.01.2021 р. та 05.02.2021 р., а саме: платіжне доручення №614 від 26.01.2021 р. на суму 5 000,00 грн та платіжне доручення №05.02.2021 р. на суму 5 000,00 грн.

02.03.2021 р. від позивача подано надійшла заява про зменшення позовних вимог від 23.02.2021 р. (вх.№859/21), в якій позивач користуючись своїм правом передбаченим п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України просить зменшити розмір позовних вимог та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Галімпекс-Транс» заборгованість в сумі 31 235,09 грн, з яких 30 000,00 грн основний борг, 1 235,09 грн три проценти річних. До вказаної заяви позивачем долучено доказ часткової оплати на суму 5 000,00 грн проведеного відповідачем 18.02.2021 р., а саме: платіжне доручення №632 від 18.02.2021 р. на суму 5 000,00 грн.

Таким чином, станом на момент прийняття рішення позивачем заявлено до стягнення з відповідача 31 235,09 грн, з яких 30 000,00 грн основного боргу, 1 235,09 грн три проценти річних.

Також, позивач просить стягнути з відповідача 6 000,00 грн витрат на правничу допомогу адвоката.

Позиція відповідача.

Відповідач відзиву на позовну заяву у строк, визначений судом, не подав, проти позову не заперечив.

Розглянувши матеріали справи, повно та об`єктивно дослідивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

10.06.2020 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Галімпекс-Транс» (надалі по тексту рішення - відповідач, згідно з договором - експедитор) в особі директора Глушко О.В. та Товариством з обмеженою відповідальністю «Смарт Транс Груп» (надалі по тексту рішення - позивач, згідно з договором - виконавець) в особі директора Гагаловької Л.В., було укладено разовий договір-заявку №10062020/Б1 на перевезення вантажів автомобільним транспортом.

Як вбачається із договору-заявки експедитор замовив, а перевізник зобов`язався надати послуги з виконання перевезення вантажу автомобільним транспортом у міжнародному сполученні.

У договорі-заявці сторони погодили умови здійснення перевезення, зокрема: дата та час завантаження 15.06.2020 р. 09:00 год.; маршрут перевезення - Калатаіод (Іспанія) + Каріньєна (Іспанія) - Київ (Україна); місце завантаження: 1 завантаження: ESP-50300 Calatayud (,) Ctra. Nacional II, Km.241,7; замитнення: ESP-17700 La Jouguera (Garrido); 2 завантаження: ESP-50400 Carinena (,) Ctra De Valencia Km.47.5; замитнення: ESP-17700 La Jouguera (Garrido); місце розмитнення: UKR-07443 (РЛЦ) Квітневе (РЛЦ) (50.527945000, 30.850495000) Гоголівська, 1; отримувач вантажу - згідно CMR; місце розвантаження: UKR-07402 Перемога (Р Перемога Импорт) (50.543215000, 30.825806000) Хмельницького Богдана, 1; особливі умови: перевізник несе матеріальну відповідальність в розмірі 30% вартості перевезення у разі виїзду з місця завантаження або митного оформлення без узгодження із замовником; вантаж/вага - вино/до 21,5 тон; час доставки, до 22.06.2020 р.; номер автомобіля: DAF FC НОМЕР_1 .

У договорі-заявці сторони погодили, що вартість перевезення за автопоїзд - 3 350 євро по курсу НБУ на день розмитнення.

Також, у договорі-заявці сторони погодили умови оплати - безготівка, перерахунок протягом 15 банківських днів після отримання оригіналів документів.

Згідно з умовами договору-заявки №10062020/Б1 від 10.06.2020 р. позивач надав відповідачу послуги по перевезенню вантажу автомобільним транспортом в міжнародному сполученні за визначеним маршрутом, по узгодженій ціні, зазначеній у договорі-заявці на суму 3 350,00 євро.

Позивач на підтвердження виконання своїх зобов`язань по договору-заявці №10062020/Б1 від 10.06.2020 р. надав міжнародні товарно-транспортні накладні (CMR): А №858514; А №855749.

Вантаж (вино) було прийнято без жодних зауважень щодо кількості та якості, документи до митного контролю для проведення розмитнення, як стверджує позивач подано 23.06.2020 р.

27.06.2020 р. на адресу відповідача були скеровані оригінали документів, а саме: рахунок на оплату №269 від 25.06.2020 р. та примірники CMR А №858514, А №855749. Відповідно до рахунку на оплату №269 від 25.06.2020 р. вартість наданих послуг становить 100 148,00 грн.

Як стверджує позивач, при формуванні даного рахунку на оплату сума наданих послуг визначалась відповідно до договору-заявки №10062020/Б1 від 10.06.2020р., тобто згідно офіційного курсу НБУ станом на день розмитнення - 23.06.2020 р.

Станом на дату подання позову основний борг становив 45 000,00 грн.

У зв`язку з порушенням строків оплати вартості наданих транспортних послуг, відповідачу нараховано три проценти річних в сумі 1 176,91 грн.

На час звернення з позовною заявою позивач просив стягнути з відповідача 45 000,00 грн основного боргу, 1 1796,91 грн три проценти річних.

Згідно заяви про зменшення позовних вимог від 15.01.20201 р., що 18.02.2021 р. до суду (вх.№670/21), позивач просив зменшити розмір позовних вимог та стягнути з відповідача заборгованість в сумі 36 235,09 грн, з яких 35 000,00 грн основного боргу, 1 235,09 грн три проценти річних.

Згідно заява про зменшення позовних вимог від 23.02.2021 р., що надійшла до суду 02.03.2021 р. (вх.№859/21), позивач просить зменшити розмір позовних вимог та стягнути з відповідача заборгованість в сумі 31 235,09 грн, з яких 30 000,00 грн основного боргу, 1 235,09 грн три проценти річних.

Відповідач порушив свої зобов`язання, оплату за послуги з перевезення вантажу автомобільним транспортом згідно договору-заявки №10062020/Б1 від 10.06.2020р. своєчасно та в повному обсязі не провів, відтак, станом дату прийняття рішення (09.04.2021 р.), у відповідача існує заборгованість зі сплати основного боргу в сумі 30 000,00 грн.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем, як замовником, своїх зобов`язань, зокрема несплатою наданих транспортних послуг перевізника позивач просить стягнути з відповідача, згідно останньої заяви про зменшення розміру позовних вимог, 31 235,09 грн заборгованості, з яких 30 000,00 грн основного боргу, 1 235,09 грн три проценти річних.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 6 000,00 грн витрат на правничу допомогу адвоката.

Висновки суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобов`язань, є зокрема, договори та інші правочини.

Як передбачено ст.174 ГК України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як встановлено судом, підставою виникнення правовідносин між сторонами є разовий договір-заявка №10062020/Б1 від 10.06.2020 р. на перевезення вантажів автомобільним транспортом.

Згідно ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За умовами ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Факт виконання позивачем своїх зобов`язань по договору-заявці №10062020/Б1 від 10.06.2020 р. підтверджується наявними в матеріалах справи міжнародними товарно-транспортними накладними (CMR): А №858514; А №855749.

Вантаж (вино) було прийнято без жодних зауважень щодо кількості та якості, про що свідчать штампи та підписи уповноважених осіб у міжнародних товарно-транспортних накладних (CMR).

Умовами договору-заявки сторони погодили, що ціна перевезення 3 350,00 євро на день розмитнення по курсу НБУ.

Позивач виставив відповідачу рахунок на оплату №269 від 25.06.2020 р. на суму 100 148,00 грн. При формуванні даного рахунку сума наданих послуг визначалась у відповідності до умов договору-заявки, тобто згідно офіційного курсу НБУ станом на день розмитнення - 23.06.2020 р.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В договорі-заявці сторони погодили умови оплати - безготівка, перерахунок протягом 15 банківських днів після отримання оригіналів документів.

Стаття 599 ЦК України вказує на те, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні вимоги встановлені ст. 193 ГК України.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Умовами договору-заявки сторони погодили умови оплати: перерахунок протягом 15 банківських днів після отримання оригіналів документів.

Документи для проведення оплати були направлені відповідачу (експедитору) 27.06.2020 р., що підтверджується наявним в матеріалах фіскальним чеком №0631 від 27.06.2020 р.

Як вбачається із долученої роздруківки із веб-сайту акціонерного товариства «Укрпошта» (поштове відправлення штрихкодовий ідентифікатор 200) документи для проведення оплати були отримані відповідачем 30.06.2020р.

Факт часткової сплати відповідачем заборгованості на загальну суму 55 148,92 грн, підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями:

№504 від 21.10.2020 р. на суму 10 148,92 грн;

№514 від 30.10.2020 р. на суму 30 000,00 грн;

№557 від 25.11.2020 р. на суму 10 000,00 грн;

№606 від 15.01.2021 р. на суму 5 000,00 грн.

При поданні позову позивач просив стягнути з відповідача основний борг в сумі 45 000,00 грн.

Згідно останньої заяви про зменшення позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача 31 235,09 грн заборгованості, з яких 30 000,00 грн основного боргу, 1 235,09 грн три проценти річних.

Факт часткових оплат відповідачем боргу на загальну суму 15 000,00 грн підтверджується платіжними дорученнями: №614 від 26.01.2021 р. на суму 5 000,00 грн; № 622 від 05.02.2021 р. на суму 5 000,00 грн; №632 від 18.02.2021 р. на суму 5 000,00 грн.

Відтак, станом на момент прийняття рішення (09.04.2021 р.) у відповідача наявна заборгованість зі сплати основного боргу в сумі 30 000,00 грн.

Відповідач доказів сплати заборгованості на суму 30 000,00 грн не надав, не спростував доводів позовної заяви, не надав суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, що дослідженні в ході судового розгляду, відзиву на позовну заяву у строк, визначений судом, не подав, проти позову не заперечив.

У відповідності із ст.193 ГК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічно відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Враховуючи вищенаведені норми Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України суд дійшов висновку про те, що вимога позивача про стягнення основного боргу в сумі 30 000,00 грн є обґрунтованою, підтверджена матеріалами справи та підлягає задоволенню.

Щодо нарахованих позивачем 3% річних суд зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається із долученого до заяви про зменшення розміру позовних вимог розрахунку заборгованості, позивач просить стягнути три проценти річних на суму 1 235,09 грн за період з 21.07.2020 р. по 15.02.2021 р.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовами договору-заявки сторони погодили умови оплати: перерахунок протягом 15 банківських днів після отримання оригіналів документів.

Документи для проведення оплати були направлені відповідачу (експедитору) 27.06.2020 р. , отримані відповідачем 30.06.2020р.

Так, враховуючи умови оплати, положення ст.253 ЦК України, першим днем прострочки є 22.07.2020 р., а не 21.07.2020 р., як вважає позивач. Крім того, позивач невірно визначив періоди нарахування від суми боргу 45 000,00 грн та 40 000,00 грн. не взявши до уваги, що день оплати не включається до періоду нарахування процентів.

Водночас вказані порушення не вплинули на суму 3% річних, яка підлягає до стягнення. Отже з відповідача слід стягнути 1 235,09 грн. 3% річних.

Відтак позов, з врахуванням останньої заяви про зменшення позовних вимог, підлягає до задоволення повністю.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно ст.78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

У відповідності до ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Розподіл судових витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, при поданні позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в сумі 2 270,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №1363 від 22.01.2021 р.

Судовий збір відповідно до ст. 129 ГПК України необхідно покласти на відповідача.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст. 126 ГПК України).

Згідно ч. 2 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 4 ст. 126 ГПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

У розумінні положень ч. 5 ст. 126 ГПК України, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, якщо на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Слід зазначити, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Галімпекс-Транс» не заявлено клопотання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 ст. 129 ГПК України, визначені також положеннями ч. ч. 6, 7, 9 ст. 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч. ч. 5-6 ст. 126 ГПК України).

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має, сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Пунктом 9 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Згідно з ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Як встановлено з матеріалів справи, 04.01.2021 року між адвокатом Скрипчук Ольгою Петрівною (надалі - адвокат) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Смарт Транс Груп» (надалі - клієнт) укладено договір про надання правової допомоги. За умовами цього договору адвокат зобов`язується надати клієнтові правову допомогу у справі про стягнення заборгованості з ТзОВ «Галімпекс-Транс».

Відповідно до п. 1.2. договору до складу комплексу послуг включаються: надання усних або письмових консультацій та/або роз`яснень; правовий супровід діяльності клієнта; юридичний супровід проведення будь-яких реєстраційних дій; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення; здійснення представництва та/або захисту клієнта у судах, правоохоронних органах, органах державної влади та місцевого самоврядування, підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в У країні та за її межами.

Згідно п.2.3. договору клієнт зобов`язаний, зокрема, сплатити вартість послуг адвоката в розмірі та в строк згідно цього договору.

Відповідно до п. п. 3.1-3.2. договору за надання правової допомоги клієнт зобов`язується виплатити адвокату гонорар. За правову допомогу передбачену цим договором клієнт сплачує адвокату гонорар у розмірі 6 000,00 грн.

04.01.2021 р. сторони договору про надання правової допомоги від 04.01.2021 р. склали Акт №1-00000010 здачі-приймання робіт (наданих послуг) про те, що виконавцем були проведені роботи (надані послуги) згідно з договором про надання правової допомоги від 04 січня 2021 року: надання правової допомоги у справі про стягнення заборгованості з ТзОВ «Галімпекс-Транс», загальна вартість робіт згідно з договором про надання правової допомоги 04 січня 2021 року становить 6 000,00 грн. Сторони претензій одна до одної не мають.

Акт №1-00000010 здачі-приймання робіт (наданих послуг) від 04.01.2021 р. підписаний та скріплений печатками сторін договору про надання правової допомоги від 04.01.2021 р., зі сторони адвоката - Скрипчук О.П., зі сторони клієнта - Гагаловською Л.В .

Повноваження адвоката Скрипчук Ольги Петрівни підтверджуються свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю серія ВЛ №1103 від 22.03.2019 р.; ордером на надання правничої (правової) допомоги серія АС №1013848 від 26.01.2021р.

Адвокатом виставлено ТзОВ «Смарт Транс Груп» рахунок-фактуру №000000-10 від 18.01.2021 р. на суму 6 000,00 грн.

В матеріалах справи наявна копія квитанції №21/01 від 21.01.2021 р., що підтверджує сплату ТзОВ «Смарт Транс Груп» гонорару адвокату Скрипчук О.П. в розмірі 6 000,00 грн, за надання правової допомоги згідно договору від 04.01.2021 р. та на підставі акту -здачі-прийняття наданих послуг №1-00000010 від 21.01.2021 р., визначений в п. 3.2. договору про надання правової допомоги від 04.01.2021 р.

Слід зазначити, що саме з вини відповідача спір доведено до суду, його поведінка не сприяла вирішенню спору у позасудовому порядку, у зв`язку з чим позивач змушений був скористатись послугами адвоката. Виконана адвокатами робота повинна бути оплачена, порядок нарахування суми витрат на професійну правничу допомогу прозорий та зрозумілий.

Суд при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката для цілей їх розподілу повинен брати до уваги саме умови договору та не має підстав самовільно встановлювати інший розмір та порядок обчислення витрат, ніж той, який у відповідному порядку був закріплений у договорі.

Оскільки проти розміру витрат на правничу допомогу має заперечувати обов`язково інша сторона і якщо вона не заперечує, то у суду відсутні підстави надавати оцінку кількості часу витраченому адвокатом на виконання робіт.

Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц та в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24.11.2020 р. у справі №911/4242/15.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» (правова позиція Верховного Суду, викладена в постановах від 13.08.2019 р. у справі № 908/1654/18, від 12.09.2019 р. у справі № 910/9784/18 та від 19.11.2019 р. у справі № 5023/5587/12, від 28.12.2020 р. у справі № 640/18402/19, від 20.11.2020 р. у справі № 910/13071/19).

Крім згаданого у ст. 126 ГПК України принципу змагальності сторін, іншими основними засадами (принципами) господарського судочинства також є верховенство права та пропорційність.

Згідно зі ст. 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Отже, з врахуванням вищенаведених норм, виходячи зі змісту норм ст. ст. 3, 11, 15 ГПК України, питання про співмірність заявлених позивачем до стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу має вирішуватись із застосуванням критеріїв пропорційності та розумності, керуючись принципом верховенства права.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 року №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015р., пунктах 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009р., пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006р., пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004р., пункті 268 рішення у справі "East/WestAllianceLimited" проти України" від 02.06.2014р., заява N 19336/04, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Ознайомившись з вищезазначеними доказами, оцінивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що заявлені до стягнення витрати на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню повністю.

Таким чином, відповідно до статті 129 ГПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача 6 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 73, 74, 76-79, 86, 126, 129, ч.9 ст.165, ст. ст. 236-238, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов, згідно поданих заяви про зменшення розміру позовних вимог від 23.02.2021р. (вх.№ 859/21 від 02.03.20201 р.), задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Галімпекс-Транс» (юридична адреса: 79017, м.Львів, вул.Зелена, буд.86/1; поштова адреса: 79017, м.Львів, вул.Водогінна, буд.2, офіс 206; ідентифікаційний код 39960461) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Смарт Транс Груп» (45601, Волинська область, Луцький район, с.Липини, вул.Максима Кривоноса, буд.19; ідентифікаційний код 38524027) 30 000,00 грн основного боргу, 1 235,09 грн три проценти річних, 6000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу та 2 270,00 грн судового збору.

3. Наказ видати згідно ст. 327 ГПК України.

Рішення набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, встановленому ст.ст. 256-257 ГПК України.

Інформація щодо руху справи розміщена в мережі Інтернет на інформаційному сайті за посиланням http://www.reyestr.court.gov.ua та на офіційному веб-порталі судової влади України за посиланням: http://court.gov.ua.

Рішення складено

та підписано 09.04.2021 року.

Суддя Ю.О. Сухович