Господарський суд
Житомирської області
_______________________________________
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" квітня 2021 р. м. Житомир Справа № 906/421/20

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Кудряшової Ю.В.

секретар судового засідання: Сенькіна Л.А.

за участю представників сторін:

від позивача: Давиденко В.В. - адвокат, ордер серії АМ №1009721 від 01.04.2021;

від відповідача: не прибув.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом ОСОБА_1

до Приватного підприємства "Кароля"

про примусове виконання обов`язку в натурі

В судовому засіданні 01.04.2021 оголошувалась перерва до 06.04.2021 о 12:00 год.

Позивач звернувся до суду з позовом про зобов`язання відповідача в рахунок виплати частки у статутному капіталі передати позивачу майно загальною вартістю 330849,29 грн., а саме: 1) зернозбиральний комбайн вартістю 115000,00 грн.; 2) бурякозбиральний комбайн вартістю 42500,00 грн.; 3) трактор МТЗ-82 вартістю 22500,00 грн.; 4) компактор К-600 "Лемкел" вартістю 21000,00 грн.; 5) культиватор "Смарагд" вартістю 20000,00 грн.; 6) сівалка для буряка "Кляйне Унікон-3" вартістю 19000,00 грн.; 7) трактор "Джон Дір" вартістю 62297,00 грн.; 8) причіп НШ 801 вартістю 3460,92 грн.; 9) плуг вартістю 2768,77 грн.; 10) трактор МТЗ-952 в комплекті з завантажувачем Q 750 вартістю 21369,30 грн.; 11) причіп HW 60.11 вартістю 953,30 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що відповідно до п. 5.6. Статуту (у редакції, чинній на момент виключення позивача) вона має право на отримання у власність (або здійснення переводу прав Кредитора на відповідні права) в натурі усіх майнових прав та майна, яке належало підприємству станом на 29.04.2008, в якості сплати її частини у статутному капіталі ПП "Кароля". Оскільки відповідач в добровільному порядку такі дії не здійснив, позивач звернулася до суду з даним позовом.

04.09.2020 до суду подано заяву ОСОБА_1 за вх. № 02-44/1368/20 про зміну предмету позову, згідно якої позивач викладає прохальну частину позовної заяви в наступній редакції:

"1. Зобов`язати Приватне підприємство "Кароля" (Код ) в рахунок виплати частки у статутному капіталі передати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) майно загальною вартістю 330 849,29 грн., а саме:

1) зернозбиральний комбайн "Джон Дір" ("John Deere") 2066, вартістю 115000,00 грн.;

2) бурякозбиральний комбайн "Matrot" М-31, вартістю 42500,00 грн.;

3) трактор "МТЗ-82" ("MTS 82"), вартістю 22500,00 грн.;

4) компактор К-600 "Лемкел" (К 600 "Lemken"), вартістю 21000,00 грн.;

5) культиватор "Смарагд" ("Smaragd"), вартістю 20000,00 грн.

6) сівалка для буряка "Кляйне Унікон-3" ("Kleine unicorn-3"), вартістю 19000,00 грн.;

7) трактор "Джон Дір" ("John Deere") 4755, заводський номер: НОМЕР_2 , вартістю62 297,00 грн.;

8) причіп "НШ" ("HW") 801, заводський номер: 188574, вартістю 3460,92 грн.

9) плуг ("Pflug Kverneland Bl"), заводський номер: 207, вартістю 2768,77 грн.;

10) трактор "МТЗ-952", 1999 року виготовлення, номер шасі НОМЕР_3 , в комплекті з завантажувачем "Q 750", 1999 року виготовлення, номер шасі НОМЕР_4 , вартістю 21369,30 грн.;

11) причіп "HW 60.11", 1977 року виготовлення, номер шасі НОМЕР_5 , вартістю 953,30 грн.

2. Судові витрати стягнути з відповідача."

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 08.09.2020 прийнято до розгляду заяву позивача за вх. № 02-44/1368/20 від 04.09.2020 про зміну предмету позову, подальший розгляд справи здійснювався з урахуванням вказаної заяви.

16.11.2020 до суду від представника позивача надійшло клопотання про поновлення пропущеного строку позовної давності.

28.12.2020 надійшла заява представника відповідача з проханням застосувати до позову наслідки спливу строку позовної давності.

01.04.2021 до суду від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

В судовому засіданні 01.04.2021 представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, вважав позов необґрунтованим.

06.04.2021 до суду від представника позивача надійшло клопотання про визнання поважним причини пропущення строку позовної давності, в якій відзначено, що 09.07.2013 позивача виключено зі складу учасників ПП "Кароля". Тривалий час йшов спір щодо правомірності її виключення. Після того, як судове рішення про відмову в позові ОСОБА_1 щодо оспорення рішення загальних зборів ПП "Кароля" про її виключення набрало законної сили, позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення вартості частини майна в якості виплати частки у статутному капіталі. В задоволенні даного позову ОСОБА_1 також відмовлено, проте судом відзначено, що виплату частки слід проводити у спеціальному порядку, передбаченому п.п. 5.6. Статуту шляхом повернення майна, яке було у власності відповідача станом на 29.04.2008. Тому саме після завершення розгляду даних справ, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Представник позивача в судовому засіданні 06.04.2021 просив задовольнити позовні вимоги та врахувати клопотання про визнання поважними причини пропуску строку позовної давності.

Представник відповідача в судове засідання 06.04.2021 не прибув, хоч про час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином, що підтверджується розпискою від 01.04.2021.

Заслухавши представників сторін та дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 25.02.2000 ОСОБА_2 зареєстрував Приватне підприємство "Кароля" (ід. код 30983260) (а.с. 130).

Згідно наказу від 20.03.2021 (а.с. 132) засновник ПП "Кароля" Рюріг Раймунд вніс до статутного фонду сільськогосподарську техніку на суму 240000,00 грн., а саме: зернозбиральний комбайн "John Deer" 2066 вартістю 115000,00 грн.; бурякозбиральний комбайн "Matrot" М-31 вартістю 42500,00 грн.; трактор МТЗ-82 вартістю 22500,00 грн.; компактор К-600 "Lemken" вартістю 21000,00 грн.; культиватор "Smaragd" вартістю 20000,00 грн.; сівалка для буряка "Kleine unicorn-3" вартістю 19000,00 грн.

25.07.2001 було внесено зміни до Статуту ПП "Кароля" та викладено п. 3.5.1. у такій редакції: "Статутний фонд підприємства створений за рахунок майнового внеску засновника і складає 240000 грн.: 1) зернозбиральний комбайн - 115000 грн.; 2) бурякозбиральний комбайн - 42500 грн.; 3) трактор МТЗ-82 - 22500 грн.; 4) компактор К-600 "Лемкен" - 21000 грн.; 5) сіялка для буряка "Клейне Унікон-3" - 19000 грн. (а.с. 134).

Відповідно до наказу №9 від 24.07.2001 засновник ПП "Кароля" Рюріг Раймунд вніс до статутного фонду підприємства техніку на суму 70915,88 грн., а саме: трактор "John Deer" вартістю 64468,98 грн., причіп HW 801 вартістю 3581,61 грн., плуг вартістю 2865,29 грн.

10.08.2001 до Статуту ПП "Кароля" внесено зміни, згідно з якими пункт 3.5.1. Статуту викладений в наступній редакції: "Статутний фонд підприємства створений за рахунок майнового внеску засновника і складає 312598,94 грн. Зміни до Статуту є невід`ємною частиною Статут зареєстрованого Бердичівською районною державною адміністрацією №97 від 26.05.2000." До змін додано додаток до Статуту, в якому міститься перелік та вартість переданого майна.

19.07.2004 до п. 3.5.1. Статуту внесено зміни, згідно яких Статутний фонд підприємства створений з рахунок майнового внеску засновника і складає 333932,94 грн. та зазначено перелік майна:

1) зернозбиральний комбайн - 115000 грн.;

2) бурякозбиральний комбайн - 42500 грн.;

3) трактор МТЗ-82 - 22500 грн.;

4) компактор К-600 "Лемкен" - 21000 грн.;

5) сіялка для буряка "Клейне Унікон-3" - 19000 грн.;

6) трактор "John Deer" - 65999,04 грн.;

7) причіп НШ 801 - 3666,61 грн.;

8) плуг - 2933,29 грн.;

9) трактор МТЗ-952 в комплекті з завантажувачем Q 750 - 20423,00 грн.;

10) причіп HW60/11 - 911,00 грн.;

Всього - 333932,94 грн.

17.07.2007 ОСОБА_2 склав нотаріально завірену заву (а.с. 146), згідно якої повідомив Державного реєстратора Бердичівської районної адміністрації Житомирської області, що виходить з засновників Приватного підприємства "Кароля". Приватне підприємство "Кароля" Рюріг Раймунд передав ОСОБА_1 , у зв`язку з чим просив зареєструвати нову редакцію Статуту ПП "Кароля" щодо нового власника - ОСОБА_1 . Також ОСОБА_2 зазначив, що фінансових, майнових, матеріальних та інших претензій до ПП "Кароля" та ОСОБА_1 не має.

На думку позивача, даною заявою ОСОБА_2 передав ОСОБА_1 100% корпоративних прав ПП "Кароля", на підставі чого з липня 2007 року по травень 2008 року позивач була єдиною учасницею ПП "Кароля", статутний капітал якого вже був сформований за рахунок переліченої вище сільськогосподарської техніки.

Рішенням №1 від 26.07.2007 (а.с. 147) ОСОБА_1 затвердила нову редакцію Статуту ПП "Кароля"; призначила директором ОСОБА_1 та довірила провести державну реєстрацію нової редакції ПП "Кароля" ОСОБА_1

26.07.2007 Бердичівською районною державною адміністрацією зареєстровано Статут Приватного підприємства "Кароля" (а.с. 28-41).

Пунктом 3.1. Статут в даній редакції визначено, що учасниками Підприємства є громадянин України ОСОБА_1 паспорт серія № НОМЕР_6 , виданий 27.08.1996 р. Бердичівським МРВ УМВС України в Житомирській області, ід. код НОМЕР_1 , що мешкає в АДРЕСА_1 .

Також Статутом в редакції від 26.07.2007 визначено права та обов`язки учасника підприємства, засади управління підприємством, перелічено майно підприємства та інше.

В послідуючому, 16.05.2008 було зареєстровано чергову редакцію Статуту ПП "Кароля", який затверджений рішенням Загальних зборів власників №1 від 29.04.2008.

Згідно п. 1.2 Статуту власниками відповідача є:

ОСОБА_1 , громадянка України, що проживає - АДРЕСА_1 , ід. № НОМЕР_1 ;

ОСОБА_3 , громадянин України, що проживає - АДРЕСА_1 , ід. № НОМЕР_7 ;

ОСОБА_4 , громадянин Німеччини, що проживає за адресою - АДРЕСА_2 (паспорт № НОМЕР_8 , виданий муніципалітетом м. Вунстрф 222 січня 2004, ід. № НОМЕР_9 );

ОСОБА_5 , громадянин Німеччини, що проживає за адресою - АДРЕСА_3 (паспорт № НОМЕР_10 , виданий муніципалітетом м. Сатерленд 9 листопада 1998 року, ід. № );

ОСОБА_6 , громадянин Німеччини, що проживає за адресою - АДРЕСА_4 (паспорт № НОМЕР_11 , виданий 5 лютого 2008 року муніципалітетом м. Нендорф, ід. № НОМЕР_12 ).

За умовами п. 2.1 Статуту Приватне підприємство "Кароля" створюється для здійснення підприємницької діяльності у сфері сільського господарства, оптової та роздрібної торгівлі, виробництва товарів народного вжитку, продукції виробничого та промислового призначення, будівництва, надання послуг, громадського харчування, а також проведення іншої підприємницької діяльності з метою одержання прибутку.

Відповідно до підпункту 5.2 Статуту частки власників в статутному капіталі підприємства становлять:

ОСОБА_4 - 837500 грн., що згідно з офіційним курсом Національного банку України станом на 29 квітня 2008 року становить 106281,73 Євро, що становить 50 відсотків від статутного капіталу підприємства;

ОСОБА_5 - 293125 грн., що згідно з офіційним курсом Національного банку України станом на 29 квітня 2008 року становить 37198, 60 Євро, що становить 17,5 відсотків від статутного капіталу підприємства;

Крістіан Резе - 293125 грн., що згідно з офіційним курсом Національного банку України станом на 29 квітня 2008 року становить 37198, 60 Євро, що становить 17,5 відсотків від статутного капіталу підприємства;

ОСОБА_1 - 234500 грн., що згідно з офіційним курсом Національного банку України станом на 29 квітня 2008 року становить 29758,88 Євро, що становить 14 відсотків від статутного капіталу підприємства;

ОСОБА_3 - 16750 грн., що згідно з офіційним курсом Національного банку України станом на 29 квітня 2008 року становить 2125, 63 Євро, що становить 1 відсоток від статутного капіталу підприємства.

Згідно п. 4.1 Статуту власники мають право брати участь в управлінні підприємством у порядку, визначеному статутом; брати участь у розподілі прибутку підприємства і одержувати його частину (дивіденди); вийти у встановленому порядку з підприємства; здійснювати відчуження часток (чи її частини) у статутному капіталі підприємства, у порядку, встановленому цим статутом та чинним законодавством; одержувати інформацію про діяльність підприємства у порядку, встановленому статутом.

Відповідно до п. 4.2 Статуту власники підприємства зобов`язані додержуватися статуту підприємства та виконувати рішення зборів власників; виконувати свої зобов`язання перед підприємством, а також робити вклади у розмірі, в порядку та засобами, що передбачені статутом підприємства; не розголошувати комерційну таємницю та конфіденційну інформацію про діяльність підприємства; інші обов`язки, встановлені статутом та законом.

Пункт 5.6. Статуту передбачено, що засновки шляхом підписання цього Статут домовились, що в разі виключення власника підприємства ОСОБА_1 із складу власників підприємства, вона отримує у власність (або здійснюється перевод прав кредитора на відповідні права) в натурі усі майнові права та усе майно, яке належало підприємству станом на 29.04.2008 в якості сплати її частини у статутному капіталі підприємства.

Крім цього, пунктом 7.8. Статуту передбачено, що власник, який виходить із підприємства, має право одержати вартість частини майна, пропорційну його частці у статутному капіталі підприємства. Шляхом підписання цього статуту власники підприємства домовились, що у разі виходу або виключення власника з підприємства, виплата вартості частини майна підприємства повинна бути здійснена шляхом повернення власнику майна, яке було внесено ним до складу статутного фонду підприємства в натурі.

За приписами п. 8.2 Статуту вищим органом управління приватного підприємства "Кароля" є Загальні збори власників; вони складаються з власників підприємства або призначених ними представників; представники власників повинні діяти на основі довіреності

Пунктом 5 рішення загальних зборів власників ПП "Кароля" від 09.07.2013 пунктом 5 рішення загальних зборів власників щодо ОСОБА_1 було прийнято рішення:

- виключити ОСОБА_1 зі складу власників підприємства у зв`язку з перешкоджанням цілям та меті статутної діяльності підприємства;

- частку виключеного власника підприємства виплатити ОСОБА_1 у встановленому законом порядку.

Вказане рішення загальних зборів власників було оскаржено в судовому порядку.

За результатом розгляду справи №906/1080/15 за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства "Кароля" про визнання недійсними рішень загальних зборів власників № 5 та № 7, протокол № 1 від 9 липня 2013 року в задоволенні даних позовних вимог відмовлено.

Отже, рішення загальних зборів власників №5 та №7 відповідає нормам чинного законодавства.

В послідуючому ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПП "Кароля" про стягнення вартості майна пропорційно частці у статутному капіталі та частки прибутку у 2013р. до моменту виключення (справа №906/367/17).

За результатом розгляду даної справи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 також відмовлено, проте судом апеляційної інстанції в постанові від 03.04.2019 відзначено, що на загальних зборах підприємства було вирішено виплатити ОСОБА_1 частку, водночас порядок здійснення такої виплати врегульовано вимогами п. 5.6 статуту. З такими висновками погодився і Верховний Суд у складі суддів Касаційного господарського суду від 11.09.2019.

За таких обставин, позивач звернувся до господарського суду з даним позовом.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, врахувавши пояснення учасників процесу, господарський суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, враховуючи наступне.

Відповідно до частини 1 статті 83 Господарського кодексу України юридичні особи можуть створюватися у формі товариств, установ та в інших формах, встановлених законом.

Порядок організації та діяльності приватних підприємств визначається цим Кодексом та іншими законами (частина 2 статті 113 Господарського кодексу України).

Згідно з положеннями статті 63 Господарського кодексу України залежно від форм власності, передбачених законом, в Україні можуть діяти підприємства таких видів: приватне підприємство, що діє на основі приватної власності громадян чи суб`єкта господарювання (юридичної особи). Залежно від способу утворення (заснування) та формування статутного капіталу в Україні діють підприємства унітарні та корпоративні. Корпоративне підприємство утворюється, як правило, двома або більше засновниками за їх спільним рішенням (договором), діє на основі об`єднання майна та/або підприємницької чи трудової діяльності засновників (учасників), їх спільного управління справами, на основі корпоративних прав, у тому числі через органи, що ними створюються, участі засновників (учасників) у розподілі доходів та ризиків підприємства. Корпоративними є кооперативні підприємства, підприємства, що створюються у формі господарського товариства, а також інші підприємства, в тому числі засновані на приватній власності двох або більше осіб. Особливості правового статусу унітарних і корпоративних підприємств встановлюються цим Кодексом, іншими законодавчими актами.

Відповідно до частини 1 статті 113 Господарського кодексу України приватним підприємством визнається підприємство, що діє на основі приватної власності одного або кількох громадян, іноземців, осіб без громадянства та його (їх) праці чи з використанням найманої праці. Приватним є також підприємство, що діє на основі приватної власності суб`єкта господарювання - юридичної особи.

Підприємство, якщо законом не встановлено інше, діє на основі статуту (частина 3 статті 62 Господарського кодексу України).

Відповідно до частин 1 та 5 статті 57 Господарського кодексу України (в редакції станом на 16.05.08) установчими документами суб`єкта господарювання є рішення про його утворення або засновницький договір, а у випадках, передбачених законом, статут (положення) суб`єкта господарювання. Статут суб`єкта господарювання повинен містити відомості про його найменування, мету і предмет діяльності, розмір і порядок утворення статутного та інших фондів, порядок розподілу прибутків і збитків, про органи управління і контролю, їх компетенцію, про умови реорганізації та ліквідації суб`єкта господарювання, а також інші відомості, пов`язані з особливостями організаційної форми суб`єкта господарювання, передбачені законодавством. Статут може містити й інші відомості, що не суперечать законодавству.

Отже, приватне підприємство є кооперативним підприємством, яке діє на основі статуту. Порядок організації та діяльності якого визначається Господарським кодексом України та іншими законами про такі підприємства.

Відповідно до частини 1 статті 8 Цивільного кодексу України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

Отже, норми чинного законодавства, що регулюють діяльність інших видів (організаційних форм) підприємств, інших видів господарських товариств, зокрема, товариств з обмеженою відповідальністю, права та обов`язки їх учасників, можуть застосовуватися до приватних підприємств за аналогією лише, якщо інше не встановлено статутом.

Разом з тим, стаття 167 ГК України визначає, що корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Конституційний суд України у рішенні № 1-3/2013 від 05.02.2013р. зазначив, що вкладом до статутного (складеного) капіталу господарського товариства можуть бути гроші, цінні папери, інші речі або майнові чи інші відчужувані права, що мають грошову оцінку, якщо інше не встановлено законом (частина друга статті 115 ЦК України, частина перша статті 86 ГК України, частина перша статті 13 Закону). Зазначені об`єкти згідно зі статтею 177 ЦК України є об`єктами цивільних прав. Відповідно і частка учасника у статутному капіталі Товариства є предметом цивільних правовідносин, яка засвідчує участь особи у Товаристві. Отже, статутний (складений) капітал є однією з юридичних ознак господарського товариства.

Статутний капітал Товариства складається з вкладів учасників, а його розмір становить сума вартості таких вкладів (частина перша статті 144 ЦК України, частина перша статті 87 ГК України). Передбачений в установчому документі розмір статутного капіталу розподіляється на частки кожного учасника пропорційно вартості його вкладу, тобто частка учасника в статутному капіталі Товариства має відповідати вартості його майнової участі в такому капіталі. Участь у Товаристві майном і узгодження між учасниками спільного управління ним наділяє учасника корпоративними правами, а тому відносини щодо цих прав мають характер корпоративних правовідносин (частини перша, третя статті 167 ГК України).

Отже, проаналізувавши зазначені норми, суд дійшов висновку, що засновники приватного підприємства мають корпоративні права, що визначаються правом на частку в статутному капіталі.

Згідно частин 1-3 статті 147 Цивільного кодексу України та статті 53 Закону України "Про господарські товариства" (в редакції чинній на момент складання заяви про передачу ПП "Кароля" ОСОБА_1 ) учасник товариства з обмеженою відповідальністю мав право продати чи іншим чином відступити свою частку (її частину) у статутному капіталі одному або кільком учасникам цього товариства. Відчуження учасником товариства з обмеженою відповідальністю своєї частки (її частини) третім особам допускалося, якщо інше не встановлено статутом товариства. Учасники товариства користуються переважним правом купівлі частки (її частини) учасника пропорційно до розмірів своїх часток, якщо статутом товариства чи домовленістю між учасниками не встановлений інший порядок здійснення цього права. Купівля здійснюється за ціною та на інших умовах, на яких частка (її частина) пропонувалася для продажу третім особам. Якщо учасники товариства не скористаються своїм переважним правом протягом місяця з дня повідомлення про намір учасника продати частку (її частину) або протягом іншого строку, встановленого статутом товариства чи домовленістю між його учасниками, частка (її частина) учасника може бути відчужена третій особі. Частка учасника товариства з обмеженою відповідальністю може бути відчужена до повної її сплати лише у тій частині, в якій її уже сплачено.

Стаття 116 ЦК України (в редакції чинній на момент складання заяви про передачу ПП "Кароля" ОСОБА_1 ) також передбачала, що учасники господарського товариства мають право у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом, зокрема, здійснити відчуження часток у статутному (складеному) капіталі товариства, цінних паперів, що засвідчують участь у товаристві, у порядку, встановленому законом.

Отже частка у статутному капіталі є об`єктом майнових прав.

Крім того, положеннями чинного законодавства передбачені спеціальні обмеження щодо переходу права на частку у статутному капіталі в залежності від правового статусу її набувача. Зокрема, якщо набувачем частки є особа (особи), яка є учасником даного товариства, перехід права на частку у статутному капіталі може здійснюватись як на підставі окремої цивільно-правової угоди (договір купівлі-продажу, дарування), так і шляхом фіксації факту перерозподілу часток у статутному капіталі у відповідному рішенні зборів учасників відповідно до вільного волевиявлення останніх.

Якщо набувачем частки є третя особа, яка не має правового статусу учасника товариства, то перехід до неї права на частку у статутному капіталі має здійснюватись на підставі окремих цивільно-правових угод. Вказаний порядок переходу права на частку у статутному капіталі кореспондується із реалізацією закріпленого у законі переважного права інших учасників товариства на придбання частки, що відчужується. Спрощений порядок відступлення частки на користь третіх осіб, які не є учасниками товариства, вищенаведеними положеннями закону не передбачений, оскільки приписи ч. 1 ст. 147 ЦК України щодо можливості відступлення частки у статутному капіталі в інший спосіб розповсюджуються виключно на випадки перерозподілу часток між учасниками товариства, носять імперативний характер та не підлягають розширеному тлумаченню.

Аналогічна позиція викладена Вищим господарським судом України в постанові від 21.11.2012 у справі №16-33/45-09-1388 з посиланням на висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 22.12.2009 у цій справі.

Жодних цивільно-правових угод, укладених між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , які б підтверджували перехід права власності частку у статутному капіталі ПП "Кароля" до позивача матеріали справи не містять.

Виходячи з наведених раніше норм ЦК України заява ОСОБА_8 від 17.07.2007 про передачу ПП "Кароля" позивачу у даній справі не є належним підтвердженням виникнення права власності на статутний капітал за ОСОБА_1 .

Відтак, суд дійшов висновку, що майно, яке належало підприємству станом на 29.04.2008, не може бути передане ОСОБА_1 в якості сплати частки у статутному капіталі ПП "Кароля", оскільки право власності ОСОБА_1 на статутний капітал ПП "Кароля" станом на 29.04.2008 не підтверджено жодним належним та допустимим доказом.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими.

Щодо заяви відповідача про застосування наслідків спливу строку позовної давності, суд зазначає наступне.

В Цивільному кодексі України позовну давність визначено як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України). Загальна позовна давність установлена тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Суд приймаючи до уваги те, що позивач у справі тривалий час після виключення зі складу учасників ПП "Кароля" зверталася до суду за захистом своїх прав, дійшов висновку, що строк позовної давності нею не пропущений.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підтверджені належними доказами, та не підлягають задоволенню.

Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 09.04.21

Суддя Кудряшова Ю.В.

Віддрукувати:

1 - в справу;

2, 3 - сторонам (рек.)