ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" березня 2021 р. Справа№ 910/1453/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Дикунської С.Я.

Тарасенко К.В.

за участю секретаря судового засідання Рудь Н.В.

за участю представників згідно протоколу судового засідання від 25.03.2021

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.02.2021 про відмову у забезпеченні позову

у справі №910/1453/21 (суддя Карабань Я.А.)

за заявою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

про забезпечення позову

у справі за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислова корпорація «ПРОМ ЕКСПОРТ»

про витребування майна з чужого незаконного володіння,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог та рух справи

Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислова корпорація «ПРОМ ЕКСПОРТ» (надалі - відповідач), в якому просить суд: витребувати з незаконного володіння відповідача на користь позивача об`єкти нерухомого майна: 1) реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 000, загальна площа 17640,6 кв.м., адреса: місто Київ, проспект Голосіївський, будинок 70, корпус А; 2) реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 000, загальна площа 228, 5 кв.м., адреса: місто Київ, проспект Голосіївський, будинок 70, корпус В; 3) реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 000, загальна площа 153, 8 кв.м., адреса: місто Київ, проспект Голосіївський, будинок 70, корпус Г, що утворені в результаті поділу нерухомого майна реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 00, адреса: місто Київ, проспект Голосіївський, будинок 70.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.02.2021 відкрито провадження у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», справу призначено до розгляду.

Разом з позовом, позивачем до суду першої інстанції подано заяву про забезпечення позову, в якій останній просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту та встановлення заборони відповідачу відчувати об`єкти нерухомого майна:

1) реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 000, загальна площа 17 640, 6 кв.м., адреса: місто Київ, проспект Голосіївський, будинок 70, корпус А;

2) реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 000, загальна площа 228, 5 кв.м., адреса: місто Київ, проспект Голосіївський, будинок 70, корпус В;

3) реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 000, загальна площа 153, 8 кв.м., адреса: місто Київ, проспект Голосіївський, будинок 70, корпус Г, та встановити заборону Міністерству юстиції України та його територіальним органам, державним реєстраторам, а також будь-яким іншим суб`єктам, які наділені владними повноваженнями щодо здійснення реєстраційних дій, в тому числі нотаріусам, проводити реєстраційні дії у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо відчуження, зміни або поділу відповідачу щодо вказаних об`єктів нерухомого майна.

В обґрунтування заяви позивач зазначає, що невжиття таких заходів забезпечення позову, може утруднити виконання рішення суду в разі задоволення позову, оскільки єдиним законним власником об`єктів спірного нерухомого майна є саме позивач і в разі відчуження відповідачем майна буде позбавлений права власності на них та такі заходи слугуватимуть запобіганню можливим порушенням його прав.

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її постановлення

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.02.2021 відмовлено у задоволенні заяви Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про забезпечення позову.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позивачем на підставі належних, достатніх, достовірних та вірогідних доказів у розумінні статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України не надано суду доказів на підтвердження наявності недобросовісних дій із боку відповідача, вчинення відповідачем дій із подальшого відчуження нерухомого майна, а також доказів на підтвердження того, що незастосування обраного заходу забезпечення позову призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову. Крім того, наведені позивачем обставини щодо необхідності застосування заходів до забезпечення позову ґрунтуються виключно на припущеннях, які не підтверджені відповідними доказами.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою суду першої інстанції, Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» 10.02.2021 звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.02.2021 у справі №910/1453/21 і прийняти постанову, якою задовольнити заяву про забезпечення позову.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції при постановленні ухвали порушено норми матеріального та процесуального права, ухвала суду першої інстанції була прийнята при неповному дослідженні доказів та з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Скаржник посилався на те, що при постановлення оскаржуваної ухвали судом першої інстанції безпідставно не було враховано, що:

- спірний об`єкт нерухомого майна вибув з власності позивача поза його волею на підставі постанови Північного апеляційного господарського суду від 09.07.2020 у справі № 910/15803/19, яка на даний час скасована постановою Верховного Суду від 14.01.2021, а в межах справи №910/12540/20 підтверджено борг відповідача за векселями на загальну суму 125 850 000,00 грн.;

- відповідач здійснює юридично значущі дії для перешкоджання відновлення правового становища позивача, як власника спірного майна,а саме: дії полягають у створенні штучної заборгованості у поточного власника майнового комплексу та отримання рішення суду про стягнення такої заборгованості, з метою їх подальшого використання для звернення стягнення на майновий комплекс в порядку, передбаченому для виконання судових рішень;

- здійснення відповідачем реалізації спірного майна в порядку, встановленому для виконання судових рішень фактично унеможливить відновлення права власності банку на відповідний об`єкт нерухомого майна в силу положень ст. 388 Цивільного кодексу України;

- відповідачем було здійснено поділ спірного об`єкта нерухомого майна на 3 окремі об`єкти нерухомого майна з відкриттям розділів у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що також свідчить про здійснення відповідачем дій щодо унеможливлення повернення майна у власність банку;

- заходи забезпечення позову, які заявник просив вжити суд першої інстанції (а саме: накладення арешту, встановлення заборони відповідачу та іншим особам вчиняти певні дії щодо спірного майна) гарантував би подальший захист прав позивача та можливість виконання рішення суду після його винесення, і не призвів би до порушень будь-яких прав відповідача, адже обмежували б виключно можливість відповідача роз поряджатися спірним майном, яке є предметом спору, залишивши на час розгляду справи правомочності володіння та користування нерухомим майном;

- дії відповідача не відповідають принципам добросовісності та розумної поведінки, що свідчить про розумність, обґрунтованість та адекватність вимог банку щодо вжиття заходів забезпечення позову у даній справі, а заходи забезпечення позову є співмірними у своєму взаємозв`язку із матеріально - правовою вимогою про витребування нерухомого майна, а невжиття відповідних заходів унеможливить відновлення банком свого права власності на спірне майно.

22.03.2021 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від скаржника надійшли додаткові письмові пояснення по суті поданої скарги, в яких скаржник додатково посилався на те, що позивачу стало відомо про зміст нових доказів,а саме: договору купівлі - продажу майнового комплексу від 28.07.2020 року та Фінансової звітності Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислова корпорація «ПРОМ ЕКСПОРТ» за 2019 рік, які були долучені до матеріалів справи під час її розгляду в суді першої інстанції (03.03.2021 та 10.03.2021). Оскільки скаржник не був розпорядником вказаної інформації та документів, а тому вважає, що вказані документи можуть бути прийняті та враховані судом апеляційної інстанції при перегляді оскаржуваної ухвали, і вказані документи додатково свідчать про те, що у відповідача відсутня економічна можливість виконувати свої зобов`язання перед кредиторами в інший спосіб, ніж за рахунок предмету спору.

Короткий зміст заперечень на апеляційну скаргу

15.03.2021 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу (надісланий засобами поштового зв`язку 12.03.2021), який прийнято судом апеляційної інстанції до розгляду з огляду на приписи ст. ст. 119, 263 Господарського процесуального кодексу України.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін, як таку, що постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач вказував про те, що:

- доводи скаржника про можливий вплив рішення у справі № 910/12540/20 на правовий статус нерухомого майна, яке є предметом спору, є лише припущеннями скаржника, з огляду на те, що у вказаній справі предметом спору були позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за векселями, і постановою Верховного Суду від 04.03.2021 було відмовлено у задоволенні касаційної скарги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 08.12.2020 про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою банку на рішення Господарського суду міста Києва від 22.10.2020 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислова корпорація «Пром Експорт» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рамонда» 125850000 (сто двадцять п`ять мільйонів вісімсот п`ятдесят тисяч) грн. заборгованості за векселями;

- у договорі іпотеки від 10.06.2016 предметом іпотеки є нерухоме майно: майновий комплекс (літ. А, Б, В, Г) загальною площею 17 206,70 кв.м., який розташований за адресою: м.Київ, пр.. Голосіївський, 70, а позивач у позові просить витребувати об`єкти нерухомого майна загальною площею 18 022,9 кв.м. (17 640,6 кв.м., 228,5 кв.м.., 153,3 кв.м.), які розташовані за адресою: м.Київ, пр.. Голосіївський, 70, тобто 3 об`єкти;

- ні під час подання заяви про забезпечення позову, ні під час подання апеляційної скарги скаржник жодним чином не обґрунтував та не мотивував необхідність застосування заходів забезпечення позову щодо індивідуально визначених об`єктів, які мають інші ознаки, які характеризують та відрізняють різні об`єкти нерухомості, як не надав і доказів, які б надали можливість їх ідентифікувати як об`єкти, які утворені внаслідок поділу.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №910/1453/21 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В. судді: Станік С.Р., Дикунська С.Я.

У зв`язку з перебуванням судді Станіка С.Р. з 19.02.2021 у відпустці, протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 23.02.2021 у справі №910/1453/21 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Дикунська С.Я., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.02.2021 відкрито апеляційне провадження апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.02.2021 у справі №910/1453/21, встановлено учасникам процесуальні строки на подання відзивів, заяв та клопотань, розгляд справи призначено в судовому засіданні 25.03.2021, витребувано у Господарського суду міста Києва належним чином завірені копії документів, які додані до позовної заяви Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислова корпорація «ПРОМ ЕКСПОРТ» про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Ухвала суду апеляційної інстанції про відкриття апеляційного провадження направлена учасникам спору за адресами їх місцезнаходження та вручена позивачу за адресами юридичного та фактичного місцезнаходження (вказаною позивачем в апеляційній скарзі) згідно рекомендованих повідомлень про вручення 075, 455, відповідачу - згідно рекомендованого повідомлення про вручення 957.

10.03.2021 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від Господарського суду міста Києва надійшли копії документів, які додані до позовної заяви Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислова корпорація «ПРОМ ЕКСПОРТ» про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання

В судове засідання 25.03.2021 з`явились представники позивача (скаржника) та відповідача.

В судовому засіданні 25.03.2021 представник позивача (скаржника) підтримав доводи апеляційної скарги, просив оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити в апеляційному порядку нову, якою задовольнити заяву про забезпечення позову, а саме, вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту та встановлення заборони відповідачу відчувати об`єкти нерухомого майна:

1) реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 000, загальна площа 17 640, 6 кв.м., адреса: місто Київ, проспект Голосіївський, будинок 70, корпус А;

2) реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 000, загальна площа 228, 5 кв.м., адреса: місто Київ, проспект Голосіївський, будинок 70, корпус В;

3) реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 000, загальна площа 153, 8 кв.м., адреса: місто Київ, проспект Голосіївський, будинок 70, корпус Г, та встановити заборону Міністерству юстиції України та його територіальним органам, державним реєстраторам, а також будь-яким іншим суб`єктам, які наділені владними повноваженнями щодо здійснення реєстраційних дій, в тому числі нотаріусам, проводити реєстраційні дії у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо відчуження, зміни або поділу відповідачу щодо вказаних об`єктів нерухомого майна.

Представник відповідача в судовому засіданні 25.03.2021 заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін як таку, що постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як підтверджується матеріалами оскарження, Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислова корпорація «ПРОМ ЕКСПОРТ», в якому просило в судовому порядку витребувати з незаконного володіння відповідача на користь позивача об`єкти нерухомого майна:

1) реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 000, загальна площа 17 640, 6 кв.м., адреса: місто Київ, проспект Голосіївський, будинок 70, корпус А;

2) реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 000, загальна площа 228, 5 кв.м., адреса: місто Київ, проспект Голосіївський, будинок 70, корпус В;

3) реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 000, загальна площа 153, 8 кв.м., адреса: місто Київ, проспект Голосіївський, будинок 70, корпус Г, що утворені в результаті поділу нерухомого майна реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 00, адреса: місто Київ, проспект Голосіївський, будинок 70.

Разом з позовом, позивачем до суду першої інстанції подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просив вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту та встановлення заборони відповідачу відчувати об`єкти нерухомого майна:

1) реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 000, загальна площа 17 640, 6 кв.м., адреса: місто Київ, проспект Голосіївський, будинок 70, корпус А;

2) реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 000, загальна площа 228, 5 кв.м., адреса: місто Київ, проспект Голосіївський, будинок 70, корпус В;

3) реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 000, загальна площа 153, 8 кв.м., адреса: місто Київ, проспект Голосіївський, будинок 70, корпус Г;

- встановити заборону Міністерству юстиції України та його територіальним органам, державним реєстраторам, а також будь-яким іншим суб`єктам, які наділені владними повноваженнями щодо здійснення реєстраційних дій, в тому числі нотаріусам, проводити реєстраційні дії у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо відчуження, зміни або поділу відповідачу щодо вказаних об`єктів нерухомого майна.

В обґрунтування заяви позивач зазначав, що невжиття таких заходів забезпечення позову, може утруднити виконання рішення суду в разі задоволення позову, оскільки єдиним законним власником об`єктів спірного нерухомого майна є саме позивач і в разі відчуження відповідачем майна буде позбавлений права власності на них та такі заходи слугуватимуть запобіганню можливим порушенням його прав. Нормативно в обґрунтування підстав поданої заяви позивач посилався на ст. 136 -139 Господарського процесуального кодексу України.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Пунктом 4 частини 1 статті 255 Господарського процесуального кодексу України визначено, що окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про відмову у забезпеченні позову.

Згідно з ч. 1 статті 271 Господарського процесуального кодексу України визначено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно зі статтею 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи п вилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Забезпечення позову є засобом, що призначений гарантувати виконання майбутнього рішення господарського суду. З метою гарантування виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог у процесуальних законах України передбачено інститут забезпечення позову, який передбачає можливість захисту особою порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (Рішення Конституційного Суду України від 31.05.2011р. №4-рп/2011). Зокрема інститут забезпечення позову сприяє виконанню рішень суду і гарантує можливість реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановленого статтею 55 Конституції України (Рішення Конституційного Суду України від 16.06.2011р. №5-рп/2011).

Статтею 136 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За пунктом 1 частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України до заходів забезпечення позову віднесено накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

За пунктами 2 та 4 частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України до заходів забезпечення позову віднесено заборону відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Вирішуючи питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України , суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

За загальним правилом обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред`явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Відповідно до положень статті 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять у предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України).

За частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу чи іншим особам здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що обрання належного, відповідного до предмету спору, заходу забезпечення позову сприяє дотриманню принципу співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичного виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Суд апеляційної інстанції дослідивши матеріали оскарження, зокрема заяву про вжиття заходів забезпечення позову, дійшов висновку, що заявником не було вказано у поданій заяві яким чином невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, не надано доказів на підтвердження того, що невжиття визначених ним заходів забезпечення позову порушить його права та в подальшому утруднить чи може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Крім того, заява не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких можна було б дійти висновку про доцільність та необхідність забезпечення позову у визначений заявником спосіб. Позивач не обґрунтував того, що невжиття заявленого заходу забезпечення позову може призвести до неможливості ефективного захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду в межах даного судового провадження.

При цьому, саме лише посилання в заяві на потенційну можливість невиконання рішення суду та імовірність порушення прав особи без наведення відповідного обґрунтування - не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Крім того, суд апеляційної інстанції враховує, що долучені позивачем до матеріалів заяви про вжиття заходів забезпечення позову документи (згідно наведених у заяві додатків), а саме: копії договору купівлі - продажу цінних паперів № 300720/02-БВ від 30.07.2020, акту про вексельний платіж від 04.08.2020, копії простих векселів АА 2855202, АА 2855203, АА 2855204, АА 2855205, АА 2855206, АА 2855207, АА 2855208, АА 2855209, АА 2855210, АА 2849845, копії договору купівлі - продажу цінних паперів № 060820/02-БВ від 06.08.2020, акту пред`явлення векселів до платежу від 10.08.2020, витяги з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, копія повідомлення № 1 від 04.09.2020, рішення Господарського суду міста Києва від 22.10.2020 у справі № 910/12540/20, копія рішення Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку № 571 від 29.09.2020 - не є належними та допустимими доказами в розумінні ст. ст. 76-77 Господарського процесуального кодексу України в підтвердження обґрунтованості доводів, які покладені заявником в обґрунтування наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту та встановлення заборон щодо нерухомого майна відповідачу та іншим особам, оскільки фактично, доводи скаржника у наведеній частині зводяться до посилань стосовно неправомірного формування боргу відповідачем у справі, в рахунок погашення якого можливе звернення стягнення на нерухоме майно, яке зареєстровано за відповідачем.

Проте, по-перше, суд апеляційної інстанції зазначає, що станом на момент розгляду заяви про вжиття заходів забезпечення позову заявником не подано доказів в розумінні ст. ст. 76-77 Господарського процесуального кодексу України, що вказане рішення перебуває на примусовому виконанні в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження» і всі обумовлені законом способи стягнення грошових коштів - не реалізовані/вичерпані учасниками виконавчого провадження та здійснено відповідну заміну способу виконання судового рішення.

Отже, наявність вказаного рішення суду покладає на учасників спору певні права та обов`язки, які встановлені вказаним рішенням, а наявність рішення суду у справі № 910/12540/20 не наділяє ствержуване заявником припущення стосовно можливих варіантів його виконання - ознакою обґрунтованості в призмі заявлених заходів забезпечення позову.

До того ж, станом на момент постановлення оскаржуваної ухвали суду першої інстанції про відмову у вжитті заходів забезпечення позову, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.12.2020 закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою банку на рішення Господарського суду міста Києва від 22.10.2020 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислова корпорація «Пром Експорт» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рамонда» 125850000 (сто двадцять п`ять мільйонів вісімсот п`ятдесят тисяч) грн. заборгованості за векселями. Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована, зокрема тим, що зазначене судове рішення не вирішує питання про права, інтереси та (або) обов`язки АТ КБ «Приватбанк», не створює для скаржника жодних прав та/чи обов`язків та не зачіпає їх. Предметом позову у даній справі є виключно грошова вимога, що виникла внаслідок невиконання відповідачем свого обов`язку з погашення боргових цінних паперів (простих векселів), які були придбані позивачем за договором купівлі-продажу цінних паперів.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що постановою Верховного Суду від 04.03.2021 у справі № 910/12540/20 було відмовлено у задоволенні касаційної скарги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 08.12.2020 у справі № 910/12540/20.

При цьому, надані позивачем документи свідчать виключно про наявність певних правовідносин у межах справи № 910/12540/20, проте, не підтверджують наявність та доведеність обставин для вжиття заходів забезпечення позову в межах справи № 910/1453/21.

Доводи скаржника в додаткових письмових поясненнях про те, що позивачу стало відомо про зміст нових доказів, а саме: договору купівлі - продажу майнового комплексу від 28.07.2020 року та Фінансової звітності Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислова корпорація «ПРОМ ЕКСПОРТ» за 2019 рік, які були долучені до матеріалів справи під час її розгляду в суді першої інстанції (03.03.2021 та 10.03.2021), які додатково підтверджують доводи позивача щодо наявності підстав для вжиття заходів забезпеченні позову, оскільки скаржник не був розпорядником вказаної інформації та документів, а тому вважає, що вказані документи можуть бути прийняті та враховані судом апеляційної інстанції при перегляді оскаржуваної ухвали, і вказані документи додатково свідчать про те, що у відповідача відсутня економічна можливість виконувати свої зобов`язання перед кредиторами в інший спосіб, ніж за рахунок предмету спору - судом апеляційної інстанції відхиляються з огляду на те, що вказані документи не були предметом оцінки судом першої інстанції під час розгляду заяви про вжиття заходів забезпечення позову, і відповідно, вказані документи та їх зміст не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали від 03.02.2021.

Також, договір купівлі - продажу майнового комплексу від 28.07.2020 року та Фінансова звітність Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислова корпорація «ПРОМ ЕКСПОРТ» за 2019 рік не приймається судом апеляційної інстанції і в якості доказу під час розгляду апеляційної скарги на стадії апеляційного розгляду на підставі ч. 3 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, оскільки доводи, наведені скаржником в обгрунтування підстав неможливості подання вказаного доказу, визнаються судом апеляційної інстанції такими, що не свідчать про винятковість даного випадку, а скаржником не наведено обґрунтованих доводів щодо неможливості подання таких доказів суду першої інстанції на відповідній стадії судового процесу з дотриманням процесуального строку.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції слушно зауважив, що у випадку надання позивачем належних, допустимих, достовірних або вірогідних у сукупності доказів, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду - позивач не позбавлений права на повторне звернення до суду з заявою про забезпечення позову у загальному порядку.

Крім того, доводи скаржника про те, що спірний об`єкт нерухомого майна вибув з власності позивача поза його волею на підставі постанови Північного апеляційного господарського суду від 09.07.2020 у справі № 910/15803/19, відповідачем було здійснено поділ спірного об`єкта нерухомого майна на 3 окремі об`єкти нерухомого майна з відкриттям розділів у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що також свідчить про здійснення відповідачем дій щодо унеможливлення повернення майна у власність банку - судом апеляційної інстанції відхиляються як підстава для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки вказані доводи стосуються спірних правовідносин щодо права власності на заявлений об`єкт нерухомості, і, відповідно, змісту заявлених та зареєстрованих прав на нього позивача та відповідача.

Отже, вказані обставини не встановлюються в межах доводів заяви про забезпечення позову, а підлягають дослідженню та оцінці під час розгляду справи по суті спору, оскільки фактично оцінка доводів учасників спору стосовно заявлених та зареєстрованих прав, які і оцінка доказів в підтвердження або спростування таких прав, дослідження питання стосовно переходу/трансформації майнових прав на нерухоме майно - відбувається на стадії розгляду справи по суті (ст. ст. 208-221 Господарського процесуального кодексу України), за наслідками оцінки доказів, зібраних під час підготовчого провадження (ст. 177-185 Господарського процесуального кодексу України), як і оцінка судових рішень у інших справах та обраного способу захисту.

Крім того, суд апеляційної інстанції враховує, що заявником у поданій заяві про вжиття заходів забезпечення позову не наведено обставин, які свідчать про необхідність заборони Міністерству юстиції України та його територіальним органам, державним реєстраторам, а також будь-яким іншим суб`єктам, які наділені владними повноваженнями щодо здійснення реєстраційних дій, в тому числі нотаріусам, проводити реєстраційні дії у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо відчуження, зміни або поділу відповідачу щодо заявлених позивачем об`єктів нерухомого майна, оскільки жодних доказів в підтвердження звернення до вказаних осіб з відповідними заяви, або перебування у них на розгляді відповідних звернень - заявником не подано, а можливість таких звернень - є виключно припущеннями, які не можуть бути покладені в основу висновку про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову визначеним заявником шляхом.

Оцінивши доводи скаржника в межах поданої заяви про вжиття заходів забезпечення позову та апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що наведені заявником обставини не свідчать, що в майбутньому відповідачем будуть вчинені дії направленні на ускладнення чи унеможливлення виконання судового рішення у справі, вказані обставини не у зв`язку з чим доводи скаржника судом апеляційної інстанції відхиляються як безпідставні та необґрунтовані.

З урахуванням викладеного, матеріалами оскарження підтверджується, що позивачем на підставі належних, достатніх, достовірних та вірогідних доказів у розумінні статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України не доведено існування фактичних обставин, які б безумовно свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову істотно ускладнить або унеможливить виконання судового рішення у справі, порушить або істотно ускладнить ефективний захист та поновлення порушених, оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що обумовлені ст. 136 Господарського процесуального кодексу України підстави для вжиття заходів забезпечення позову - відсутні за наведених позивачем доводів та обґрунтувань, у зв`язку з чим заява Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту та встановлення заборони відповідачу відчувати об`єкти нерухомого майна: 1) реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 000, загальна площа 17 640, 6 кв.м., адреса: місто Київ, проспект Голосіївський, будинок 70, корпус А; 2) реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 000, загальна площа 228, 5 кв.м., адреса: місто Київ, проспект Голосіївський, будинок 70, корпус В; 3) реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 000, загальна площа 153, 8 кв.м., адреса: місто Київ, проспект Голосіївський, будинок 70, корпус Г, та встановлення заборони Міністерству юстиції України та його територіальним органам, державним реєстраторам, а також будь-яким іншим суб`єктам, які наділені владними повноваженнями щодо здійснення реєстраційних дій, в тому числі нотаріусам, проводити реєстраційні дії у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо відчуження, зміни або поділу відповідачу щодо вказаних об`єктів нерухомого майна - задоволенню не підлягає та обґрунтовано відхилена судом першої інстанції шляхом постановлення оскаржуваної ухвали, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Ч. 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд визнає, що доводи скаржника викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваній ухвалі, ухвала суду першої інстанції постановлена з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування ухвали Господарського суду міста Києва від 03.02.2021 у справі № 910/1453/21 про відмову у забезпеченні позову.

Розподіл судових витрат

Згідно із ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст. 232-241, 275 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.02.2021 у справі № 910/1453/21 - залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.02.2021 у справі № 910/1453/21 - залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги залишити за Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк».

4. Матеріали оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 03.02.2021 у справі № 910/1453/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, на яку може бути подано касаційну скаргу в порядку, строки та у випадках, передбачених ст.ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст підписано 07.04.2021 після виходу суддів з відпустки.

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді С.Я. Дикунська

К.В. Тарасенко