УХВАЛА

06 квітня 2021 року

м. Київ

Справа № 927/565/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Білоуса В.В. - головуючого, Васьковського О.В., Огородніка К.М.

розглянувши матеріали касаційної скарги Заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури

на постанову Північного апеляційного господарського суду

від 04.02.2021

у справі № 927/565/20

за позовом Заступника керівника Прилуцької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Срібнянської селищної ради

до Державного підприємства "Прилуцьке лісове господарство"

про стягнення 129 354,00 грн,-

ВСТАНОВИВ:

18.02.2021 заступник керівника Чернігівської обласної прокуратури звернувся через Північний апеляційний господарський суд до Верховного Суду із касаційною скаргою від 18.02.2021 № 15/3/1-962-21 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.02.2021 у справі № 927/565/20, підтвердженням чого є відтиск календарного штемпелю відділення поштового зв`язку на конверті, в якому надійшла касаційна скарга.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду касаційної скарги заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури у справі № 927/565/20 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Білоуса В.В., судді - Васьковського О.В., судді - Огородніка К.М., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 19.03.2021.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження у справі № 927/565/20 за касаційною скаргою заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури від 18.02.2021 № 15/3/1-962-21 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.02.2021, виходячи з наступного.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Частиною 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України визначено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За змістом частини 7 статті 12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

У пункті 1 частини 1 статті 163 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2021 установлено у розмірі 2 270,00 грн.

Предметом позову у справі № 927/565/20 є стягнення шкоди у розмірі 129 354,00 грн, що становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (227 000,00 грн - станом на 2021 рік), а тому у розумінні Господарського процесуального кодексу України ця справа є малозначною.

Колегія суддів звертає увагу скаржника, що в силу зазначеної вище вимоги пункту 2 частини третьої статті 287 Господарського процесуального кодексу України випадки відкриття касаційного провадження у малозначних справах залежать виключно від обставин конкретної справи та значення кожної з них для формування єдиної правозастосовчої практики.

В той же час, необхідність відкриття касаційного провадження у даній справі, скаржник - заступник керівника Чернігівської обласної прокуратури обґрунтовує тим, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, та справа становить значний суспільний інтерес і має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу. Скаржником зазначено, що висновок Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду чи Великої Палати Верховного Суду з питань застосування норм права у подібних правовідносинах відсутній. На думку заявника касаційної скарги, питання правильності визначення сторін (позивача) у спорах про стягнення шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики. Щодо виняткового значення справи для учасників справи, скаржником зазначено, що справа стосується захисту права територіальної громади в особі органів місцевого самоврядування та вцілому Українського народу, на виконання програм по охороні навколишнього природного середовища. Відтак, на думку скаржника, своєчасне та належне виконання екологічних програм, стягнення шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, формування єдиної судової практики з цього питання становить значний суспільний інтерес.

Розглянувши вищевказані доводи касаційної скарги щодо наявності підстав для відкриття касаційного провадження у справі № 927/565/20 за касаційною скаргою заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури від 18.02.2021 № 15/3/1-962-21, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження у даній справі за касаційною скаргою заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури від 18.02.2021 № 15/3/1-962-21, оскільки, доводи що зазначена касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозахисної практики, що справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для учасників справи не мотивовані та не обґрунтовані належним чином. Скаржником не зазначено щодо якого питання права, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, стосується подана ним касаційна скарга та не наведено фундаментальних обґрунтувань на підтвердження його доводів, що справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, як і не зазначено в чому полягає винятковість даної справи саме для скаржника. Щодо доводів заявника касаційної скарги, що висновок Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду чи Великої Палати Верховного Суду з питань застосування норм права у подібних правовідносинах відсутній, суд касаційної інстанції зазначає, що скаржником не мотивовано та не обґрунтовано щодо застосування якої саме норми права відсутній висновок Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду чи Великої Палати Верховного Суду. Крім того, посилання скаржника на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, виходячи із вимог ч. 2 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України, являється підставою касаційного оскарження, та не розцінюється судом як випадок визначений підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини третьої статті 287 Господарського процесуального кодексу України для можливого відкриття касаційного провадження у малозначних справах. Сама лише вказівка на те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, що справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, без належного такого обґрунтування та за відсутності належних та допустимих доказів, не може бути визнана судом підставами, що підпадають під дію підпунктів "а" та "в" пункту 2 частини третьої статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Як визначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" (заява № 24402/02), право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг (пункт 27). Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, спрямовані на недопущення безладного перебігу судового процесу. Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб" [рішення від 28 травня 1985 року у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства" (пункт 57)].

У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.10.1996 "Справа "Леваж Престасьон Сервіс проти Франції" (Levages Prestations Services v. France, заява № 21920/93, пункт 48) вказано, що зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, роль якого обмежено перевіркою правильності застосування норм закону, процесуальні процедури у такому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється після його розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Використання оціночних чинників, зокрема, таких понять, як: "суспільний інтерес", "значення для формування єдиної правозастосовчої практики", "малозначні справи", "виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу" тощо, не повинні викликати думку про наявність певних ризиків, адже виходячи з високого статусу Верховного Суду, у деяких випадках вирішення питання про можливість касаційного оскарження має відноситися до його дискреційних повноважень, оскільки розгляд скарг касаційним судом покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення "розгляду заради розгляду".

Касаційний господарський суд зазначає, що учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини третьої статті 287 Господарського процесуального кодексу України випадки є виключенням із загального правила, й необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, оскільки в іншому випадку буде порушено принцип "правової визначеності".

Сама лише вказівка на те, що справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, та становить значний суспільний інтерес, а також, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, без належного та фундаментального такого обґрунтування, та за відсутності належних та допустимих доказів, не може бути визнана судом підставою, що підпадає під дію підпунктів "а"-"г" пункту 2 частини третьої статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Вказана касаційна скарга заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури від 18.02.2021 № 15/3/1-962-21 не містить належних обґрунтувань, які могли б підпадати під дію підпунктів "а"-"г" пункту 2 частини третьої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, а суд з власної ініціативи таких умов також не вбачає. До того ж зазначені у касаційній скарзі доводи зводяться до заперечення встановлених судом апеляційної інстанції обставин справи з одночасним тлумаченням стороною власного їх викладення, зводяться до спроби переконати суд у необхідності втрутитися у зміст рішення, ухваленого судом попередньої інстанції, й в цілому до заперечення результату розгляду справи судом, однак Верховний Суд не може ставити під сумнів законність рішення суду апеляційної інстанції тільки через те, що таке рішення оскаржено і скаржник вважає його незаконним, а тому підстав для відкриття касаційного провадження у даній справі за касаційною скаргою заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури від 18.02.2021 № 15/3/1-962-21 суд касаційної інстанції не знаходить.

Інших доводів, що підпадають під дію підпунктів "а", "б", "в", "г" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України, у підтвердження наявності підстав для відкриття касаційного провадження у даній справі скаржником не наведено.

З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження у справі № 927/565/20 за касаційною скаргою заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури від 18.02.2021 № 15/3/1-962-21 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.02.2021.

На підставі викладеного та керуючись статтями 12, 163, 234, 235, 287, пунктом 2 частини 3 статті 287, пунктом 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 927/565/20 за касаційною скаргою заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури від 18.02.2021 № 15/3/1-962-21 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.02.2021.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий В.В. Білоус

Судді О.В. Васьковський

К.М. Огороднік