СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" квітня 2021 р. Справа №177з-21

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя Ільїн О.В., суддя Россолов В.В.,

при секретарі Довбиш А.Ю.,

за участю представників:

позивача Чорноткач Н.З., посвідчення №000251 від 13.12.2017 року, ордер серія ХВ№2067 від 04.02.2021 року;

відповідача Мокроусов Ю.С., посвідчення №000252 від 22.12.2017 року, ордер серія АХ№1046245 від 05.04.2021 року;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Приватного підприємства «Хєлком», м.Київ, (вх.№741Х/1-40) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 10.02.2021 року у справі №177з-21,

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Альпіне Груп», м.Київ,

до Приватного підприємства «Хєлком», м.Київ,

про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Альпіне Груп» 08.02.2021 року звернулось до Господарського суду Харківської області із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви Товариством з обмеженою відповідальністю «Альпіне Груп» до Приватного підприємства «Хєлком» про стягнення 1485141,14 грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 10.02.2021 року у справі №177з-21 (повний текст підписано 10.02.2021 року, суддя Жиляєв Є.М.) заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Альпіне Груп» про забезпечення позову до пред`явлення позову задоволено.

Ухвалено вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти в сумі 1485141,14 грн. що належать Приватному підприємству «Хєлком» (місцезнаходження: 63525, Харківська область, Чугуївський район, селище міського типу Малинівка, вул. Соїча, будинок 5 А; ідентифікаційний код: 31152794), що містяться на банківських рахунках, в тому числі, але не виключно на рахунку: НОМЕР_1 в АТ «Райффайзен Банк Аваль», м.Київ, МФО 300335.

Приватне підприємство «Хєлком» з вказаною ухвалою суду першої інстанції не погодилося та звернулося до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті ухвали норм права, на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 10.02.2021 року та відмовити у задоволені заяви ТОВ «Альпіне Груп» про забезпечення позову до подання позовної заяви Товариством з обмеженою відповідальністю «Альпіне Груп» до Приватного підприємства «Хєлком» про стягнення 1485141,14 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що при прийнятті оскаржуваної ухвали, судом не було враховано, що на виконання договору поставки №16/ДП від 01.01.2017 року та додаткової угоди №1 від 27.11.2019 року до договору поставки, ПП «Хєлком» сплачувало на рахунок ТОВ «Альпіне Груп» кошти, з метою поступового виконання цього договору поставки та додаткової угоди до нього, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями. Однак, своєчасній та повній сплаті коштів ПП «Хєлком» до 31.12.2020 року заважала поведінка саме ТОВ «Альпіне Груп», яка полягала у тому, що останній неодноразово ініціювало судові процеси по визнанню недійсними як договору поставки так і додаткової угоди.

На думку апелянта, систематичне виконання ПП «Хєлком» своїх зобов`язань по сплаті вартості товару за договором поставки №16/ДП від 01.01.2017 року та за додатковою угодою до цього договору на протязі 2017-2020 років (до вжиття на початку січня 2020 року ТОВ «Альпіне Груп» дій по достроковому стягненню заборгованості, а також через спроби ТОВ «Альпіне Груп» визнати у судовому порядку недійсною додаткову угоду від 27.11.2019 року, шляхом звернення із відповідними позовами та апеляційними скаргами до господарських судів) спростовує твердження ТОВ «Альпіне Груп» та правові висновки місцевого господарського суду, викладені в оскаржуваній ухвалі про наявність можливого ухилення ПП «Хєлком» від виконання судового рішення по стягненню заборгованості за договором поставки №16/ДП та за додатковою угодою до цього договору поставки. Натомість у зв`язку із чинністю ухвали Господарського суду Харківської області від 10.02.2021 року у справі №177з-21 та наявністю арешту єдиного банківського рахунку ПП «Хєлком» підприємство позбавлене можливості здійснити повну сплату заборгованості.

Крім того, ПП «Хєлком» зазначає, що на думку підприємства, оскаржувана ухвала не відповідає вимогам щодо обґрунтованості судового рішення (ухвали), викладеним у ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України. Скаржник наполягає на тому, що з урахуванням систематичного виконання ПП «Хєлком» своїх зобов`язань по сплаті вартості товару за договором поставки №16/ДП від 01.01.2017 року та за додатковою угодою до цього договору на протязі 2017-2020 років (до звернення на початку 2020 року ТОВ «Альпіне Груп» до суду з приводу дострокового стягнення заборгованості всупереч погоджених умов та з приводу визнання недійсною додаткової угоди до цього договору поставки) правові висновки місцевого господарського суду щодо можливого ухилення ПП «Хєлком» від виконання судового рішення по стягненню заборгованості за договором поставки №16/ДП та за додатковою угодою до цього договору поставки, є не доведеними та вчинені за відсутності будь-яких доказів такого ухилення.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 12.03.2021 року відкрито апеляційне провадження за скаргою ПП «Хєлком» на ухвалу Господарського суду Харківської області від 10.02.2021 року у справі №177з-21; встановлено строк на протязі якого учасники справи мають право подати до суду відзиви, а також встановлено строк на протязі якого учасники справи мають право подати до суду заяви, клопотання та документи в обґрунтування своєї позиції по справі; призначено справу до розгляду в судове засідання і роз`яснено шляхи реалізації права сторони на участь у судовому засіданні.

25.03.2021 року від ТОВ «Альпіне Груп» надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№3577), в якому зазначає, що згодне з ухвалою господарського суду першої інстанції, вважає її обґрунтованою та законною, прийнятою при об`єктивному та повному досліджені всіх матеріалів справи, без порушення норм права, у зв`язку з чим просить оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

У відзиві ТОВ «Альпіне Груп» вказує, що зі сторони відповідача має місце тривале та неналежне виконання умов договору поставки №16ДП від 01.01.2017 року; заходи щодо врегулювання погашення боржником заборгованості не дали позитивного результату, а лише призвели зі сторони відповідача до затягування процедури стягнення заборгованості; у відповідача відсутнє будь-яке майно, на яке згідно з законом може бути звернено стягнення в рахунок погашення заборгованості; наявність обтяження - заборони на нерухоме майно відповідача, як боржника за зобов`язанням перед ВАТ «Райффайзен банк Аваль» в розмірі 890000,00 доларів США. На думку заявника, вказані обставини в сукупності свідчать, що невжиття заходів забезпечення позову, може істотно ускладнити виконання рішення суду.

У судовому засіданні 05.04.2021 року оголошено перерву до 12.04.2021 року.

12.04.2021 року судове засідання продовжено та представники сторін підтримали свої позиції у справі.

До початку судового засідання 12.04.2021 року представник відповідача надав через канцелярію суду клопотання (вх.№4198) про долучення доказів до апеляційної скарги, а саме копій платіжних документів у підтвердження наміру сплатити заборгованість за договором поставки і неможливість вчинення таких дій у зв`язку з арештом єдиного банківського рахунку.

Вказані документи долучені до матеріалів справи. Разом з тим, колегія суддів зазначає, що такі докази надані до суду поза межами строків визначених судом в ухвалі від 12.03.2021 року та без зазначення поважності причин їх ненадання у відповідні строки та без клопотання про поновлення такого строку.

У ході апеляційного розгляду даної справи Східним апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 Господарського процесуального кодексу України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого ч. 1 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. За приписами ч.2 цієї норми, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В ході розгляду даної справи судом апеляційної інстанції було в повному обсязі досліджено докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи в суді першої інстанції - у відповідності до приписів ч.1 ст.210 Господарського процесуального кодексу України, а також з урахуванням положень ч.2 цієї норми, якою встановлено, що докази, які не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши справу в порядку ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Згідно ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

При цьому за змістом наведеної норми під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на майно або грошові кошти суд має виходити із того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватися та розпоряджатися грошовими коштами або майном, тому може застосуватись у справі, в якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, грошових коштів або про стягнення грошових коштів.

Сума підданих арешту грошових коштів обмежується розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт майна має стосуватися майна, належного до предмета спору (аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 15.01.2019 року у справі №915/870/18 та від 05.09.2019 року у справі №911/527/19).

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Аналіз положень статей 136, 137 ГПК України, вказує на те, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Відповідно до частини першої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

У кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Забезпечення позову - це, по суті, обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Суд зазначає, що обрання належного, відповідного предмету спору, заходу забезпечення позову сприяє дотриманню принципу співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що, зрештою, дає змогу досягти збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичного виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

З матеріалів оскарження ухвали вбачається, що предметом позову є вимога про стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів у сумі 1485141,14 грн., отриманих відповідачем на виконання умов договору поставки, укладеного між сторонами спору.

Суд звертає увагу на те, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Колегія суддів вважає, що накладення арешту на грошові кошти ПП «Хєлком» у сумі 1485141,14 грн. співвідноситься з предметом позову про стягнення грошових коштів, при цьому, існує зв`язок між заходом забезпечення позову та предметом позову, оскільки виконання в майбутньому судового рішення, у разі задоволення позовних вимог, безпосередньо залежить від тієї обставини, чи матиме ПП «Хєлком» (відповідач за позовом ТОВ «Альпіне Груп») необхідну суму грошових коштів, а отже застосування заходу забезпечення позову, обраного позивачем, безпосередньо пов`язано із предметом позову.

Адекватність такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на грошові кошти відповідача у межах ціни позову полягає у тому, що такі дії забезпечать реальне виконання судового рішення у разі задоволення позову.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що наявні у матеріалах справи документи підтверджують, що вжиття заходів забезпечення позову сприятиме запобіганню порушення прав позивача та такі заходи забезпечення позову є обґрунтованими, адекватними та співмірними заявленим позовним вимогам. Так, місцевим господарським судом, постановляючи ухвалу про вжиття заходів забезпечення позову, було враховано наступне.

27.11.2019 року між ТОВ «Альпіне Груп» та ПП «Хєлком» був укладений Протокол досудового врегулювання, яким дублювалися умови погашення заборгованості, визначені додатковою угодою до договору поставки, однак, останнім не вживалися дії щодо повернення таких коштів.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на те, що невиконання умов додаткової угоди до договору поставки зумовлено недобросовісними діями заявника ТОВ «Альпіне Груп», які полягають в ініціюванні судових справ по передчасному стягненню суми заборгованості та оскарженні такої додаткової угоди.

Необхідно відзначити, що за приписами ст. 202 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (ч.3 ст. 215 Цивільного кодексу України). Законодавець визначив, що у випадку оскарження однією із сторін договору його дійсність, то такий договір набуває статусу оспорюваного правочину. Проте, слід відзначити, що оспорення правочину не є тотожним поняттю припинення зобов`язання, наразі це здійснення дій направлених на погашення заборгованості за таким правочином.

Слід також відмітити, що за умовами Протоколу досудового врегулювання, яким дублювалися умови погашення заборгованості, визначені додатковою угодою до договору поставки, сума заборгованості мала бути погашена в строк не пізніше 30.12.2020 року, а звернення ТОВ «Альпіне Груп» обумовлено тим, що у відповідні строки заборгованість не погашена.

Відповідно до інформаційної довідки №243000161 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта стосовно ПП «Хєлком» () вбачається, що єдиним нерухомим майном, що перебуває у приватній власності відповідача, є майновий комплекс, який знаходиться за адресою: Харківська область, Богодухівський район, м.Богодухів, вулиця Оверченка, будинок 24, загальною вартістю 402000,02 грн. (підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу, ВКТ 196863, 12.09.2008, приватний нотаріус ХМНО, реєстр №6914, дата внесення запису про державну реєстрацію: 18.09.2008 року).

При цьому, на вказане нерухоме майно накладено заборону, реєстраційний номер обтяження 7953901, що зареєстроване 22.09.2008 року реєстратором: приватний нотаріус Саврасова І.О., підстава обтяження: заява 07/2-0743, 22.09.2008, ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», розмір боржника за основним зобов`язанням: 890000,00 доларів США.

Тобто, із наданих заявником доказів убачається, що у відповідача наявний значний обсяг кредитних зобов`язань, що в сукупності свідчить про імовірність утруднення виконання рішення у разі невжиття таких заходів.

Колегія суддів зазначає, що місцевий господарський суд дослідив фактичні обставини, якими позивач обґрунтував необхідність застосування заходів забезпечення позову, та правомірно дійшов висновку щодо задоволення заяви про забезпечення позову. Оскаржувану ухвалу у даній справі прийнято з дотриманням вимог статей 74, 76, 77, 136, 137 Господарського процесуального кодексу України.

Посилання скаржника у скарзі на постанови Верховного Суду від 17.11.2020 року у справі №922/2419/20 відхиляються судом апеляційної інстанції, оскільки відповідна оцінка наданих заявником доказів на підтвердження наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову, здійснюється судом у кожному конкретному випадку, з урахуванням обставин конкретної справи. Правова позиція Верховного Суду, викладена у вказаній постанові, не є релевантною до обставин цієї справи та відповідне судове рішення приймалося за іншої фактично-доказової бази.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 року). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв`язку з її необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням судом норм права. Доводи апеляційної скарги не спростовують наведені висновки колегії суддів, у зв`язку з чим апеляційна скарга Приватного підприємства «Хєлком» не підлягає задоволенню з підстав, викладених вище, а оскаржувана ухвала Господарського суду Харківської області від 10.02.2021 року у справі №177з-21 має бути залишене без змін.

Відповідно до частини четвертої статті 129 ГПК України судові витрати у справі підлягають розподілу під час вирішення спору по суті, а оскільки за результатами розгляду апеляційної скарги спір у цій справі не вирішено, розподіл судових витрат за результатами розгляду апеляційної скарги є передчасним.

Керуючись статтями 13, 74, 76-79, 126, 129, 269, 271, п.1, ч.1 ст.275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Хєлком» залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Харківської області від 10.02.2021 року у справі №177з-21 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки її оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 14 квітня 2021 року.

Головуючий суддя В.С. Хачатрян

Суддя О.В. Ільїн

Суддя В.В. Россолов