ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12.04.2021 Справа № 905/172/21

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Демідової П.В., за участю помічника судді Харченко Ю.С., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрвторутилізація», с.Дослідне, Дніпропетровська область

до відповідача Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь», м.Маріуполь, Донецька область

про стягнення 700731,53грн, з яких 607139,60грн основного боргу, 50361,66грн пеня, 24458,51грн інфляційні збитки, 18771,76грн річні.

Представники сторін

від позивача: не з`явився

від відповідача: ( в режимі відео конференції): Рабко Т.О. адвокат на підставі довіреності

Суть справи:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрвторутилізація» с.Дослідне, Дніпропетровська область, звернувся до Господарського суду Донецької області із позовом до Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат Азовсталь», м.Маріуполь, Донецька область про стягнення 700731,53грн, з яких 607139,60грн основного боргу, 50361,66грн пеня, 24458,51грн інфляційні збитки, 18771,76грн 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на укладений із відповідачем договір підряду №2019/53ск від 19.12.2018р, згідно якого ним були виконані ремонтні роботи, однак відповідач в установленому поряду та строки свої зобов`язання за договором щодо оплати робіт не виконав, в зв`язку з чим виникла заборгованість, на яку нараховані: пеня, інфляційні втрати та 3% річних. Позивач також зауважив, що оскільки відповідачем не були своєчасно оплачені виконані за Договором роботи, він не мав фінансової можливості здійснити реєстрацію податкової накладної у встановлений законом термін і був вимушений забезпечити реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних за рахунок власних коштів.

Ухвалою суду від 02 лютого 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

19 лютого 2021 року від відповідача через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого ПАТ «МК «Азовсталь» проти позовних вимог заперечує, вважає, що позивач при зверненні із позовом не обґрунтував строки виникнення зобов`язань з оплати виконаних робіт за Договором і внаслідок чого у нього відсутнє право вимоги. Отже, оскільки позивач не підтвердив факт прострочення зобов`язань по Договору, то і відсутні підстави для стягнення штрафних санкцій. У відзиві також зазначено, що чинним законодавством не передбачено застосування будь яких заходів юридичної відповідальності за порушення господарських зобов`язань до об`єктів оподаткування ПДВ.

Відповідач просить суд зменшити суму заявленої пені на 90% враховуючи тяжке фінансове становище товариства та перебування металургійної галузі наразі в глобальній кризі і в підтвердження даних обставин надав звіт про фінансові результати за 2019рік.

Позивач надав відповідь на відзив, в якому навів додаткове обґрунтування позовних вимог зазначивши наступне. За умовами договору рахунки на оплату виконаних робіт за договором були надані відповідачу одночасно з актами виконаних робіт, які в подальшому були узгоджені та підписані відповідачем і тому доводи відповідача щодо відсутності рахунків на оплату виконаних робіт є безпідставними.

Щодо тверджень відповідача про неправомірність нарахування неустойки на суму податку на додану вартість, оскільки неустойка не є об`єктом оподаткування, позивач вважає такі доводи безпідставними, оскільки ні чинне законодавство ні укладений договір не містить умови, за якою неустойка за невиконання зобов`язань за договором нараховується на чисту вартість продукції без урахування ПДВ.

Позивач також вважає клопотання відповідача про зменшення розміру нарахованої пені, таким що не підлягає задоволенню, оскільки скрутне фінансове становище товариства не підтверджено доказами, а навпаки свідчать про зростання виробництва відповідача.

Представники сторін з`явилися у судове засідання, позивач- підтримав позовні вимоги в межах заявлених сум, відповідач проти позову заперечує.

З`ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, заслухавши позиції сторін, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, суд,-

ВСТАНОВИВ:

19.12.2018р року між Приватним акціонерним товариством «Металургійний комбінат «Азовсталь» (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрвторутилізація» (Підрядник) укладений Договір №2019/53ск. За умовами договору Підрядник зобов`язується власними або залученими силами на замовлення Замовника відповідно до умов даного Договору виконати роботи, передбачені графіком проведення ремонту на ПАТ «МК Азовсталь», договірними цінами та/або заявками Замовника. Замовник в свою чергу зобов`язується прийняти та оплатити (якщо інше не передбачене умовами даного Договору) виконані Підрядником роботи.

Відповідно до п.3.1 Договору Підрядник зобов`язаний приступити до виконання робіт в строки, передбачені в графіку виконання робіт, який є невід`ємною частиною відповідної договірної вартості , та/або у заявках Замовника.

Підрядник зобов`язаний виконати роботи в строки, обумовлені в узгодженому сторонами графіку, який є невід`ємною частиною відповідної договірної ціни (п.3.2 Договору).

Порядок розрахунків сторони узгодили в розділі 4 Договору.

Так, за умовами п.4.1 Договору Замовник оплачує Підряднику вартість робіт, виконаних на підставі даного Договору і відповідно з його умовами в наступному порядку:

- розрахунок за виконані роботи у розмірі вартості виконаних робіт здійснюється Замовником після підписання двостороннього акту приймання передачі виконаних робіт шляхом оплати грошовими коштами на поточний рахунок Підрядника, зазначений в даному Договорі, протягом 45 банківських днів з дати акцепту рахунку Підрядника, виставленого на підставі підписаного сторонами акту приймання передачі виконаних робіт. Рахунок надається Підрядником не пізніше 2-го числа місяця, наступного за місяцем виконання робіт. Датою оплати виконаних робіт вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку замовника (п.4.1.1 Договору).

Договірна ціна включає вартість ремонтних робіт та компенсацію витрат на відрядження Підрядника (якщо така компенсація передбачена договірною ціною (п.4.4 Договору).

Відповідно до п.4.6 Підрядник зобов`язаний із дотриманням вимог чинного законодавства (зокрема з використанням в установленому порядку цифрового підпису уповноваженої Підрядником особи та спеціалізованого програмного забезпечення, яке використовується для реєстрації податкових накладних) здійснити реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних:

- податкової накладної на всю суму податкових зобов`язань з ПДВ, яка виникла у Підрядника із дотриманням строків, передбачених діючим законодавством, але не пізніше 5-го числа календарного місяця, наступного за місяцем виникнення податкових зобов`язань з ПДВ;

- розрахунок корегування до податкової накладної на всю суму збільшення компенсації вартості робот за даним Договором- із дотриманням строків, передбачених діючим законодавством, але не пізніше 5-го числа календарного місяця, наступного за місяцем зазначеної суми збільшення компенсації вартості.

За умовами п.5.1 Договору Замовник має право під час виконання робот вносити зміни та доповнення до складу та об`єму робот, а Підрядник зобов`язаний приймати до виконання визначені зміни та доповнення.

Якість виконаних робіт повинна відповідати вимогам нормативно технічних документів (п.8.1 Договору).

Сторони умовами договору також передбачили здачу та приймання виконаних робіт у розділі 9.

За не виконання або не неналежне виконання умов даного Договору Сторони передбачили відповідальність.

У разі порушення Замовником строків оплати виконаних робіт, передбачених даним Договором, він сплачує Підряднику пеню у розмірі 0,5% від вартості виконаних , але не оплачених робіт за кожний день прострочення. Але не більш подвійної облікової ставки НБУ (п.16.2 Договору).

Відповідно до п.18.1 Договору даний договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2019р, а в частині гарантійних зобов`язань і санкцій за їх порушення до закінчення гарантійних строків.

Розділом 20 Договору визначені додатки, які є невід`ємною частиною Договору.

Договір підписано сторонами та скріплено печатками.

28 січня 2019р сторонами Договору була укладена Додаткова Угода №1 до договору підряду №2019/53ск/96 від 19.12.2018р.

Додаткова угода укладена в зв`язку із збільшенням об`єму робіт і сторони дійшли згоди змінити п.2.5 розділу 2 Договору «Вартість робіт, сума по договору» та викласти в наступній редакції:

« 2.5 Сума даного договору є орієнтованою і складає:

- 2266800,00грн без врахування 20% ПДВ;

- 453360,00грн сума 20% ПДВ;

- 2720160,00грн з урахуванням 20% ПДВ»

Пунктом 4 Додаткової Угоди передбачено, що угода є невід`ємною частиною Договору підряду №2019/53ск/96 від 19.12.2018р.

Дана додаткова угода набирає чинності з дати її підписання і діє до закінчення строку дії договору підряду №2019/53ск/96 від 19.12.2018р (п.6 Додаткової Угоди).

02 квітня 2019р ПАТ «МК Азовсталь» та ТОВ «Укрвторутилізація» уклали Додаткову Угоду №2 до договору підряду №2019/53ск/96 від 19.12.2018р.

В даній Угоді сторони дійшли згоди в зв`язку із збільшенням об`єму робіт збільшити суму Договору на:

- 3852000,00грн без врахування 20% ПДВ;

- 770400,00грн сума 20% ПДВ;

- 4622400,00грн всього з урахуванням 20% ПДВ.

Пункт 2.5 розділу 2 «Вартість робіт, сума по договору» договору №2019/53ск/96 від 19.12.2018р змінити та викласти в новій редакції:

« 2.5 Сума даного договору є орієнтованою і складає:

- 6520000,00грн без врахування 20% ПДВ;

- 1304000,00грн сума 20% ПДВ;

- 7824000,00грн всього з урахуванням 20% ПДВ».

Пунктом 3 Додаткової Угоди внесені зміни до п.4.1 розділу 4 «Порядок розрахунків» Договору та викладено в наступній редакції:

« 4.1 Замовник сплачує Підряднику вартість робіт, виконаних на підставі даного Договору і відповідно з його умовами в наступному порядку:

4.1.1 Розрахунок за виконані роботи в розмірі вартості виконаних робіт здійснюється Замовником після підписання двостороннього акту приймання передачі виконаних робіт шляхом оплати грошовими коштами на поточний рахунок Підрядника, зазначений в даному договорі, протягом 75 (сімдесяти п`яти) календарних днів з дати акцепту рахунку Підрядника, виставленого на підставі підписаного сторонами акту приймання передачі виконаних робіт. Рахунок надається підрядником не пізніше 2-го числа місяця, наступного за місяцем виконання робіт».

Додаткова Угода №2 є невід`ємною частиною договору підряду№2019/53ск/96 від 19.12.2018р і набирає чинності з дати її підписання і діє до закінчення строку дії Договору.

Згідно додатку до договору договірна ціна за договором склала 564000грн з урахуванням ПДВ у розмірі 94000грн.

Сторони Договору також погодили додаток Договірна ціна №6 від 01.08.2019р , за яким загальна сума вартості робіт складає 206400грн з урахуванням ПДВ у розмірі 34400грн.

За результатами розгляду справи було встановлено, що Підрядником на виконання умов договору були виконані ремонтні роботи. Замовник також не заперечує, що роботи були виконані Підрядником.

Як убачається із матеріалів справи було виконано ремонтно-будівельних робот на суму 608139,60грн, що підтверджується наступними актами приймання виконаних підрядних робіт:

- акт №3 за вересень 2019р від 30.09.2019р на суму 103730,40грн;

- акт №4 за жовтень 2019р від 31.10.2019р на суму 413287,20грн;

- акт №5 за листопад 2019р від 29.11.2019р на суму 91122грн.

До матеріалів справи також позивачем надані рахунки фактури, виставлені Замовнику для оплати виконаних Підрядником ремонтних робот:

- №сф-0000403 від 30.09.2019р на суму 103730,40грн;

- №сф-0000505 від 29.11.2019р на суму 91122грн;

- №сф - 0000458 від 31.10.2019р на суму 413287,20грн.

Згідно позовних вимог та розрахунку наданого до позовної заяви позивач просить стягнути зокрема основний борг у розмірі 607139,60грн: 103730,40грн за актом №3 від 30.09.2019р, 412287,20грн за актом №4 від 31.10.2019р та 91122грн за актом №5 від 29.11.2019р.

Надавши правову кваліфікацію відносинам, що склались між сторонами, суд робить висновок, що вони пов`язані із підрядом.

За приписами ч.1 ст.837 Цивільного Кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України (далі ГК України), ст.ст. 525, 526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Таке імперативне врегулювання договірних відносин усуває будь-які сумніви щодо юридичного значення умов договору: вони є юридично обов`язковими, гарантують право учасникам договірних відносин бути впевненими в тому, що кожна зі сторін має виконувати умови договору належним чином, а цивільні права, що ґрунтуються на його умовах, підлягають захисту в тій же мірі і в той же спосіб, що і права, які прямо передбачені актами цивільного законодавства або випливають із них.

Договору підряду встановлював загальні засади господарської взаємовідносин між контрагентами за договором. Деталізовані умови Договору, встановлювалися Додатковими угодами, додатками та актами приймання виконаних робіт.

На виконання умов Договору сторонами були погоджені акти приймання виконаних підрядних робіт, однак відповідач в установленому порядку та строки виконані роботи не оплатив.

Частиною 1 статті 854 ЦК України передбачено, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Сторони, керуючись принципом свободи договору, самостійно встановили порядок розрахунків за виконані роботи.

На виконання умов договору позивач виконав обумовлені роботи, що підтверджується наявними в матеріалах справи погодженими сторонами договірними цінами, графіком виконаних робіт, кошторисами, актами приймання виконаних підрядних робіт тощо

В підтвердження належного прийняття виконаних робіт за договором позивач надав до матеріалів справи підписані сторонами акти приймання виконаних підрядних робіт.

Заборгованість відповідача за виконані підрядні роботи за договором згідно заявлених позивачем вимог становить 607 139,60грн.

Під час розгляду справи проти факту підписання актів прийняття робіт за договором підряду не заперечував, обсяг і вартість виконаних підрядних робіт відповідач та наявність заборгованості за виконані роботи не спростовував, а посилався на те, що позивач не довів дату виникнення заборгованості за договором та відповідно виникнення права на нарахування пені, 3% річних, інфляційних витрат зважаючи на те, щ позивач не надав доказів надсилання рахунків на його адресу.

Так, Договором ( з урахуванням змін внесених Додатковою угодою №2) сторони погодили, що розрахунок за виконані роботи в розмірі вартості виконаних робіт здійснюється Замовником після підписання двостороннього акту приймання передачі виконаних робіт шляхом оплати грошовими коштами на поточний рахунок Підрядника, зазначений в даному договорі, протягом 75 (сімдесяти п`яти) календарних днів з дати акцепту рахунку Підрядника, виставленого на підставі підписаного сторонами акту приймання передачі виконаних робіт. Рахунок надається підрядником не пізніше 2-го числа місяця, наступного за місяцем виконання робіт.

Відповідно до п.9.1 Договору здача приймання виконаних робіт здійснюється сторонами щомісячно або по факту виконання робіт за оформленими актами приймання виконаних робіт (акт форми КБ-2в). Приймання робіт у відповідності до акту по формі КБ-2в не є попереднім прийманням окремих етапів робіт та не тягне за собою перехід ризиків знищення та пошкодження робіт на Замовника.

За результатами виконаних робіт Підрядник зобов`язаний щомісяця не пізніше 23 числа кожного звітного місяця передати Замовнику оформлені акти, в тому числі акти форми КБ-2в з відомостями обліку робочого часу за формою Додатку №8 до даного Договору, а Замовник зобов`язаний протягом п`яти днів з моменту отримання актів розглянути їх і у разі відсутності зауважень підписати та передати їх Підряднику (п.9.3 Договору).

Під час розгляду справи встановлено, що Відповідач, відповідно до умов договору та оформлених і підписаних, в тому числі зі сторони Відповідача актів приймання виконаних підрядних робіт, в яких є посилання на Договір, був обізнаний про суму оплати, яку мав здійснити за виконані Підрядником роботи.

Обставин невиконання ним зобов`язань щодо оплати за будівельні роботи протягом більш ніж року з моменту виконання робіт та після подання позову до суду відповідач не навів суду.

В договорі сторони визначили, що оплата здійснюється "протягом 75 календарних днів з дати акцепту рахунку Підрядника", однак за змістом статті 889 ЦК України та пункту 4.1.1 договору така умова договору не змінює строк виконання грошового зобов`язання до умов яких розрахунок за виконані роботи у розмірі вартості виконаних робіт здійснюється Замовником після підписання двостороннього акту приймання передачі виконаних робіт.

За змістом положень ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 Цивільного кодексу України).

Відповідно до чинного законодавства права і обов`язки сторін, які виникають за результатами здійснення господарської операції оформлюються первинними документами відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Відповідно до ст. 9 зазначеного Закону , підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

За своєю правовою природою рахунок на оплату не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти в якості оплати за надані послуги, тобто, носить інформаційний характер. Ненадання рахунку не є відкладальною умовою у розумінні приписів статті 212 ЦК України та не є простроченням кредитора у розумінні статті 613 ЦК України, а тому не звільняє Відповідача від обов`язку оплатити отримані роботи.

Така правова позиція є сталою в судовій практиці і викладена в постановах Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №910/32579/15, від 22.05.2018 у справі №923/712/17, від 21.01.2019 у справі №925/2028/15, від 02.07.2019 у справі №918/537/18, від 29.08.2019 у справі №905/2245/17, від 26.02.2020 у справі №915/400/18.

Відповідно до статті 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Підпунктом 4.1.1 пункту 4.1 договору підряду сторони передбачили, що розрахунок за виконані роботи у розмірі вартості виконаних робіт проводиться замовником після підписання двостороннього акту приймання-передачі виконаних робіт шляхом сплати грошових коштів на поточний рахунок підрядника впродовж 75 календарних днів з дати акцепту рахунка підрядника, виставленого на підставі підписаного сторонами акту приймання-передачі виконаних робіт.

Зважаючи на викладене, відповідач безпідставно посилається на те, що надані позивачем до позовної заяви рахунки-фактури №сф-0000403 від 30.09.2019р на суму 103730,40грн; №сф-0000505 від 29.11.2019р на суму 91122грн; №сф - 0000458 від 31.10.2019р на суму 413287,20грн не містять акцепту відповідача ПрАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь", оскільки суми, зазначені в цих рахунках-фактури були погоджені відповідачем в актах приймання виконаних підрядних робіт за вересень листопад 2019 року і знайшли своє відображення у рахунках-фактурах, дата складання яких співпадає з датою складання актів.

Враховуючи викладене, суд задовольняє позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в повному обсязі і зазначає, що за актом №3 за вересень 2019р від 30.09.2019р останній день оплати був 14.12.2019р; за актом №4 за жовтень 2019р від 31.10.2019р 14.01.2020р; за актом №5 за листопад 2019р від 29.11.2019р 12.02.2020р.

Щодо позовних вимог позивача за про стягнення інфляційних у сумі 24458,51грн, 3% річних у розмірі 18771,76грн та пені у розмірі 50361,66грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.ст. 611, 612 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав у строк, встановлений договором або законом.

Особливості регулювання відповідальності за порушення грошових зобов`язань у відносинах суб`єктів господарювання визначаються приписами статей 534, 549-552 ЦК України, статей 229-234 ГК України та статей Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань».

Відповідно до ст. ст. 1,3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений договором строк свого обов`язку по оплаті вартості виконаних робот належним чином не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Як встановлено ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є вид неустойки, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Сторони Договору зокрема п.16.2 Договору узгодили відповідальність Замовника. Так, у разі порушення Замовником строків оплати виконаних робіт, передбачених даним договором, він сплачує Підряднику пеню у розмірі 0,5% від вартості виконаних, але не сплачених робіт за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

Позивач заявляє до стягнення пеню за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за актами приймання виконаних підрядних робіт № за вересень 2019р, №4 за жовтень 2019р, №5 за листопад 2019р.

У відповідності до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Перевіривши розрахунок пені позивача, суд визнає його не вірним, оскільки позивачем не вірно визначено кількість днів прострочення виконання відповідачем зобов`язання.

Отже з урахуванням вище викладених обставин, актів приймання виконаних підрядних робіт, умов Договору, якими сторонами погоджені строки прийняття виконаних робот та приписів ч.6 ст.232 ГК України пеня повинна нараховуватися наступним чином:

- За актом №3 від 30.09.2019р з 16.12.2019р по 15.06.2020р;

- За актом №4 від 31.10.2019р з 15.01.2020р по 13.07.2020р;

- За актом №5 від 29.11.2019р з 13.02.2020р по 12.08.2020р.

Згідно наданого позивачем розрахунку ним визначено 25.01.2020р як початкова дата нарахування пені за актами №3 та №4 приймання виконаних підрядних робіт та 14.02.2020р за актом №5.

Виходячи з викладеного, беручи до уваги, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог, то при здійсненні перевірки розміру заявленої до стягнення пені суд враховував період початку нарахування пені визначений позивачем та кінцевій , визначений з урахуванням вимог договору та ст. 232 ГК України.

Суд також звертає увагу, що умовами Договору передбачено нарахування пені у розмірі 0,5% від вартості виконаних робіт, але не оплачених, за умови що нарахований розмір пені не більше подвійної облікової ставки НБУ. При перевірці розміру нарахованої позивачем пені було встановлено, що відповідальність встановлена Договором (0,5%) є більшою ніж подвійна облікова ставка НБУ тому до уваги прийнятий розрахунок пені із застосування подвійної облікової ставки НБУ.

З урахуванням викладеного позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають стягненню в розмірі 50233,89грн: за актом №3 від 30.09.2019р 7816,62грн пені за період з 25.01.2020р по 15.06.2020р, за актом № 4 від 31.10.2019р 34988,09грн пені за період з 25.01.2020р по 13.07.2020р; за актом №5 від 29.11.2019р 7429,18грн пені за період з 14.02.2020р по 12.08.2020р.

Окрім того, позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати у розмірі 24458,51грн та 3% річних у розмірі 18771,76грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних не мають характеру штрафних санкцій і є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, кредитор вправі вимагати, в тому числі в судовому порядку, сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних за весь час прострочення, навіть, якщо умовами договору не передбачено стягнення інфляційних та 3% річних

При перевірці розрахунку інфляції суд враховує правовий висновок, зроблений Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у справі № 910/13071/19, за яким суд роз`яснив, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

У постанові Верховного Суду від 24.04.2019 у справі №910/5625/18 викладено таку правову позицію: "якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною другою статті 625 ЦК України - стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

Судом здійснено перерахунок заявленої суми та встановлено, що сума інфляційних втрат складає 24435,28грн: 4207,13грн нараховані за прострочення виконання грошового зобов`язання за актом №3 від 30.09.2019р; 16721,66грн за актом №4 від 31.10.2019р та 3506,49грн за актом №5 від 29.11.2019р.

Щодо стягнення 3% річних, то в цій частині вимоги позивач підлягають частковому задоволенню з огляду на ступне.

З розрахунку позивача вбачається, що сума 3% річних за порушення оплати виконаних робіт складає 18771,76грн, а саме за період: з 17.12.2019 по 24.01.2021 3444,42грн; з 14.01.2020 по 24.01.2021 12742,57 грн; з 14.02.2020 по 24.01.2021р 2584,77грн.

Перевіривши розрахунок вказаної суми заборгованості судом встановлено, що позивачем невірно визначений початок перебігу строку, з якого зобов`язання вважається простроченим при нарахуванні 3% річних на суму грошового зобов`язання 412287,20грн, а саме з 14.01.2020, а не з 15.01.2020, у зв`язку з чим нарахування суми 3% річних за період з 14.01.2020 по 24.01.2021р є невірним.

Здійснивши перерахунок 3% річних сума, яка підлягає стягненню з відповідача складає 18737,97грн.

Заперечуючи проти позовних вимог в частині стягнення пені, інфляційних збитків та річних відповідач у відзиві посилався на те, що позивач до нарахованої суми штрафних санкцій за порушення господарських зобов`язань включив податок на додану вартість. На думку відповідача пеня, інфляція та 3 % річних є спеціальними санкціями та не можуть бути об`єктом оподаткування податком на додану вартість і тому при їх нарахуванні позивач мав виключити суми податку.

Разом з тим, суд зазначає, сторони в Договорі погодили, що вартість, вид та об`єм усіх робіт, виконаних за договором, визначається договірною ціною, яка містить посилання на даний договір та є його невід`ємною частиною (п.2.1 Договору).

До матеріалів справи надані додатки Договірна ціна №5 від 22.08.2019р та №6 від 19.12.2018р, з яких убачається, що сторони погодили ціну Договору і така ціна включає зокрема податок на додану вартість.

Вирішуючи це питання на користь позивача , суд виходить з наступного. У відповідності до ст. 187 Податкового кодексу датою виникнення податкових зобов`язань

( податку на додану вартість) з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Таким чином, грошові зобов`язання позивача перед бюджетом виникли по першому факту підписання актів приймання виконаних робіт.

Враховуючи викладене, умови договору щодо визначення цини робіт з урахуванням непрямого податку (податку на додану вартість), суд не вбачає правових підстав для звільнення відповідача від відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань в частині узгодженої договірної ціни.

Відповідно і при здійсненні розрахунку штрафних санкцій позивач правомірно нараховував їх на прострочені суми грошових зобов`язань за договором до складу яких входили суми непрямого податку.

Стосовно клопотання відповідача про зменшення штрафних санкцій на 90% суд зазначає наступне. В обґрунтування зазначеного клопотання ПрАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь» посилається на те, що знаходиться в м. Маріуполі, в якому починаючи з 2014 року проводилась антитерористична операція (АТО) та даний час триває операція об`єднаних сил (ООС), що значно ускладнило ведення господарської діяльності товариством. Зокрема, у результаті порушення залізничного сполучення - основного джерела постачання сировини, відповідач опинився перед загрозою зупинки. З метою забезпечення виробничого процесу, та стабілізацією обсягів виробництва відповідач був змушений нести додаткові витрати на забезпечення доставки сировини та відправки вантажів іншими способами. У зв`язку з ускладненням логістики поставок через проведенням військових дій в регіоні, відповідачем був здійснений перехід на поставку сировини більш дорогим морським транспортом замість залізничного, у виробництві стало використовуватися більш дороге імпортне вугілля через неможливість забезпечення українським вугіллям, що знаходиться на тимчасово неконтрольованій державою території. Крім того, збільшилися відстані маршруту перевезення залізничним транспортом, що спричинило значні додаткові витрати на оплату доставки сировини. Здійснення господарської діяльності на території АТО, ООС (знаходження в безпосередній близькості від лінії зіткнення) та заборгованість контрагентів перед ПрАТ Металургійний комбінат "Азовсталь" негативно впливають на можливість достатньої мірою забезпечити виробничий процес, викликає падіння обсягів виробництва та показників прибутку.

Можливість зменшення розміру неустойки за рішенням суду, у випадку, коли розмір неустойки значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, передбачена ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України. При цьому, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки суд має взяти до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; майнові та інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Тобто, вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Крім того, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, визначені в ст. 3 Цивільного кодексу України, висновок суду щодо необхідності зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися на засадах справедливості та розумності.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що вони не є імперативними, зменшення розміру неустойки є правом суду та може бути застосоване на розсуд суду, за наявності певних умов.

Проаналізувавши фактичні обставини справи , наведені відповідачем обґрунтування зменшення штрафних санкцій суд відмовляє у задоволені клопотання останнього виходячи з наступного.

Сторони уклали договір, на підставі якого здійснюється стягнення, у грудні 2018 року, тобто в умовах існування обставин, на які відповідач посилається як на такі, що ускладнюють виконання ним зобов`язань за договором (запровадження АТО, розташування поблизу лінії зіткнення та змін у транспортному сполучені). Умови договору були погоджені сторонами та кожна з них прийняла на себе ризики відповідальності за несвоєчасне виконання зобов`язань.

До того, відповідач не переконав суд в тому, що знаходження відповідача в зоні АТО перешкоджає йому виконувати власні зобов`язання, яки виникли у нього в період грудень 2019-січень 2020 року. Вирішуючи питання про зменшення розміру санкцій , суд не може погодитися лише з формальними лозунгами про знаходження підприємства в зоні АТО, в умовах загальної обізнаності про розвиток підприємницької діяльності у місті Маріуполь.

Суд не може залишити по заувагою те, що відповідач ані до подання позову, ані в ході розгляду справи не здійснив дій щодо оплати виконаних робіт, які ними прийняті та використані.

Таким чином, відповідачем не доведено, що причиною прострочення виконання грошового зобов`язання є обставини, які перебувають поза його волею та стягнення пені є неспівмірним з наслідками порушення, не відповідає засадам розумності і справедливості, перетворюється у несправедливо непомірний тягар для відповідача та може спричинити повне зупинення господарської діяльності товариства.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зменшення штрафних санкцій, пред`явлених до стягнення з відповідача.

У відповідності до ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 74, 76, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрвторутилізація» с.Дослідне, Дніпропетровська область до Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат Азовсталь», м.Маріуполь, Донецька область про стягнення стягнення 700731,53грн, з яких 607139,60грн основного боргу, 50361,66грн пеня, 24458,51грн інфляційні збитки, 18771,76грн 3% річних задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» (87500, Донецька обл., місто Маріуполь, вулиця Лепорського, будинок 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрвторутилізація» (52071, Дніпропетровська область, Дніпровський район, село Дослідне, вулиця Наукова, будинок 1, ) суму основної заборгованості 607139,60грн. , пеню в розмірі 50233,89 грн., інфляційні втрати в сумі 24435,28 грн, 3% річних у розмірі 18737,97грн, судовий збір у розмірі 10508,20грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в Східний апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення в порядку передбаченому розділом IV ГПК України з урахуванням приписів перехідних положень.

Суддя П.В. Демідова

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 15.04.2021.

Інформацію щодо руху справи можна отримати на інформаційному сайті http://www.reyestr.court.gov.ua, веб-порталі "Судова влада України" (dn.arbitr.gov.ua).