ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

07.04.2021м. ДніпроСправа № 904/6660/20
за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ"

до Акціонерного товариства "ДНІПРОВСЬКА ТЕПЛОЕЛЕКТРОЦЕНТРАЛЬ"

про стягнення боргу, неустойки, інфляційних та 3% річних за неналежне виконання грошового зобов`язання

Суддя Юзіков С.Г.

При секретарі судового засідання: Юрченко В.В.

Представники:

Позивача - Остапенко В. дов. №14-339 від 22.12.2020 (адвокат)

Відповідача - Пономаренко Р.В. представник, дов. № 02/2021 від 18.01.2021

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача 7 816 738,11 грн., з яких: 6 174 230,22 грн. - основний борг, 1 175 259,59 грн. - пеня, 279 557,90грн. - 3% річних, 187 690,40 грн. - інфляційні витрати.

У відзиві на позов Відповідач зазначив, що на виконання умов Договору Позивач передав у власність Відповідача, за період: листопад-грудень 2018, січень-березень 2019 природний газ на загальну суму 8 243 062,36 грн., що підтверджується відповідними актами приймання-передачі природного газу. Відповідачем фактично оплачено суму основного боргу в розмірі 2 068 832,14 грн. Сума боргу, яка залишилася не погашеною складає 6 174 230,22 грн. Дана заборгованість підтверджується Актом звіряння розрахунків від 30.09.2019. Виникнення боргу Відповідач пояснив тим, що рішенням виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради №360 від 13.06.2007 функції з реалізації виробленої Відповідачем теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання правобережної частини міста, а також повної бази даних споживачів 1, 2, 3, 4 груп станом на 30.09.2011 було вирішено передати до КП "Тепломережі". Правовідносини в спірний період регулювались договорами поставки теплової енергії у вигляді гарячої води для потреб населення, установ і організацій, що фінансуються із державного та місцевих бюджетів, та інших суб`єктів господарювання. Однак, в порушення вказаних договорів КП КМР "Тепломережі" не виконувало і не виконує своєчасно свої зобов`язання та не розраховується за надану теплову енергію з постачальником, через що заборгувало Відповідачеві більше мільярда гривень, які мають йти на погашення боргів з Позивачем. Борг КП КМР "Тепломережі" перед Відповідачем визнано ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 06.11.2018 у справі №904/1334/18 у сумі 1 597 510 139,34 грн. Загальна заборгованість КП КМР "Тепломережі" перед Відповідачем на грудень 2020 становила 2 047 295 434,71 грн. Також, майновий стан підтверджений довідкою про фінансовий стан підприємства, актом звіряння розрахунків з Позивачем та ухвалою про порушення провадження у справі про банкрутство і визнання кредиторських вимог у справі про банкрутство єдиного споживача послуг з продажу теплової енергії виробленої Відповідачем. Інші інтереси визначені призначенням підприємства, яке має стратегічне значення та є виробником теплової енергії, що забезпечує життєдіяльність міста Кам`янське в осінньо-зимовий період. У зв`язку з погіршенням фінансового стану внаслідок зменшення об`ємів виробництва та надходжень, з метою економії коштів за спожиту теплову енергію Відповідач змушений на півроку переходити на скорочений робочий тиждень з нормою робочого часу 24,75 годин з 01.06.2020 по 30.09.2020. Також ситуація ускладнена встановленням карантину та заборони на період карантину нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №21 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" та ч.4,5 ст. 3 прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 17.03.2020 №530-ІХ. Факт часткового виконання договору Відповідачем свідчить про намір його повного виконання. Проте, зазначені вище обставини не дають змоги виконати зобов`язання вчасно. Виходячи з викладеного, Відповідач просить зменшити розмір пені на 50%.

У відповіді на відзив Позивач вказав, що зменшення пені не є обов`язком, а лише правом суду у виключних випадках з обов`язковим дослідженням ряду обставин. Матеріалами справи доведено та не заперечується Відповідачем, що вартість поставленого природного газу становить 8 243 062,36 грн., згідно з актами приймання-передачі природного газу за листопад 2018 року березень 2019. Відповідач сплатив 2 068 832,14 грн. Таким чином, ступінь виконання становить лише 25,09%. Прострочення з оплати за отриманий природний газ триває починаючи з грудня 2018 року, тобто більше двох років. Позивач критично сприймає доводи, якими Відповідач обґрунтовує значний розмір заборгованості та тривалий час невиконання договірних відносин. Так, Відповідач наголошує, що причиною заборгованості мало невиконання третьою особою КП КМР "Тепломережі" оплат за отриману теплову енергію. Водночас, договором постачання природного газу від 05.10.2018 №3483/18-КП-3 не передбачено будь-яких умов стосовно строків та порядку оплат, пов`язаних з третіми особами. Частиною 1 ст. 528 ЦК України передбачено, що виконання обов`язку може бути покладено боржником на іншу особу, якщо з умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства або суті зобов`язання не випливає обов`язок боржника виконати зобов`язання особисто. У цьому випадку кредитор зобов`язаний прийняти виконання, запропоноване за боржника іншою особою. Частиною другою наведеної статті встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання обов`язку боржника іншою особою цей обов`язок боржник повинен виконати сам. Аналогічні положення містить і ст. 618 ЦК України боржник відповідає за порушення зобов`язання іншими особами, на яких було покладено його виконання, якщо договором або законом не встановлено відповідальність безпосереднього виконавця. При цьому, слід враховувати, що відповідно до ч.1 ст. 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи ч.1 ст. 511 ЦК України. Таким чином, саме боржник є особою, яка несе відповідальність за порушення зобов`язання, несе ризики невиконання з боку третіх осіб обов`язків. Відповідач не навів доказів, що підтверджують делегування КП КМР "Тепломережі" діяльності з постачання теплової енергії підприємствам у спірний період листопад 2018 березень 2019, тобто не довів пов`язаність загального боргу перед Відповідачем з предметом спору. Відповідно до даних незалежного аудитора щодо фінансової звітності станом на 31.12.2019 Відповідач на кінець 2019 року має прибуток у розмірі 429 тис.грн., станом на кінець 2018 прибуток у розмірі 2 802 тис.грн. Підприємство має кошти на рахунках 55 326 тис.грн., дебіторська заборгованість за продукцію 108 895 тис.грн. (наведені дані відображені у балансі та звіті про фінансовий стан підприємства). Отже, підприємство у спірний період має прибуток, кошти на рахунках, тощо. За таких обставин, невиконання взятих на себе зобов`язань перед Позивачем має розцінюватись як умисні дії. Відповідно до консолідованої фінансової звітності за 9 місяців 2020 Позивач має збитки у розмірі 17 034 млн.грн. Розмір довгострокових зобов`язань становить 87 112 млн. грн., короткострокових 64 853 млн. грн. Наведені дані свідчать про значний обсяг несплаченої заборгованості підприємств, нестачу коштів для здійснення поточної діяльності Позивача, у тому числі для забезпечення підприємств необхідним обсягом природного газу протягом опалювальних сезонів 2018/2019, 2019/2020 та 2020/2021. Позивач забезпечує галузі національної економіки і населення природним газом. Тобто, Позивач як підприємство державного сектору економіки є об`єктом, що має стратегічне значення для економіки, суспільства і безпеки держави. Відсутність можливості вчасно розраховуватися за природний газ, а, як наслідок, відсутність можливості вчасно надати послуги з постачання природного газу, спричинить значні соціально та економічно негативні наслідки для всієї України. Несвоєчасність оплати контрагентів прямо перешкоджає виконанню покладених на Позивача державою обов`язків, погіршує фінансове становище, впливає на якість та своєчасність надання послуг з поставки газу для інших споживачів природного газу. Здійснюючи підприємницьку діяльність, Відповідач повинен самостійно нести всі ризики: як щодо дотримання норм чинного законодавства України, так і щодо належного виконання добровільно взятих на себе договірних зобов`язань, а також самостійно нести юридичну відповідальність за допущені у своїй діяльності правопорушення. Укладаючи договір на поставку природного газу Відповідач усвідомлював всі ризики та свідомо, з доброї волі погодився на умови поставки, в тому числі і щодо нарахування пені. Враховуючи наведене, Позивач вважає клопотання Відповідача щодо зменшення пені таким, що має бути залишено без задоволення.

Від Відповідача надійшло клопотання про відстрочення виконання рішення до 01.10.2021, мотивоване тим, що невиконання зобов`язань одного великого контрагента Відповідача призвело до неможливості виконання підприємством своїх грошових зобов`язань перед іншими контрагентами, у тому числі перед Позивачем. У зв`язку з погіршенням фінансового стану внаслідок зменшення об`ємів виробництва та надходжень, з метою економії коштів за спожиту теплову енергію Відповідач змушений переходити на скорочений робочий тиждень з нормою робочого часу 24,75 годин з квітня 2021. Фінансовий стан підприємства не є єдиною підставою відстрочення виконання рішення суду. Також, відповідач звертає увагу, що розпорядженням Кабінету Міністрів України №36-р від 16.01.2019 "Про затвердження переліку об`єктів великої приватизації державної власності" вирішено продовжити приватизацію об`єктів державної власності, включених до переліку, рішення про приватизацію яких було прийнято в 2018 році, в тому числі і АТ "Дніпровська ТЕЦ". Термін продовження не вказано, тобто вирішено продовжити до завершення або прийняття рішення про включення. Отже, примусове виконання рішення буде неможливим в силу п.12 ч.1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до якої виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій, зокрема у разі включення державних підприємств або пакетів акцій (часток) господарський товариств до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації. Рішенням Кам`янської міської ради №2009-44/VII від 09.07.2020 вирішено передати АТ "Дніпровська ТЕЦ" функції з реалізації теплової енергії для потреб опалення споживачів правобережної частини м. Кам`янське та визнати постачальником цих послуг. Таким чином, АТ "Дніпровська ТЕЦ" є стратегічно-важливим об`єктом міста Кам`янське. Хоча рівень оплати за послуги постачання теплової енергії наразі доволі низький, Відповідач планує стягувати заборгованість зі споживачів в судовому порядку в міжопалювальному сезоні, і згодом буде в змозі належно виконувати зобов`язання, в тому числі і перед Позивачем.

Позивач заперечує клопотання Відповідача про відстрочення виконання рішення, так як на електронну пошту Позивача надійшла лише копія клопотання про відстрочення виконання рішення (без додатків). Клопотання не містить жодного доказу неможливості виконання рішення або істотного ускладнення його виконання. Доводи Відповідача про банкрутство контрагента, що нібито ускладнило розрахунки за отриманий природний газ, включення підприємства в перелік об`єктів великої приватизації державної власності, важливе стратегічне значення підприємства для міста Кам`янське не можуть вважатися такими, що підпадають під вимоги ч. 3 ст. 331 ГПК України. Відповідачем не надано жодного належного доказу відсутності коштів на рахунках, відсутності майна, реальної загрози банкрутства тощо. Вартість поставленого природного газу становить 8 243 062,36 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу за листопад 2018 березень 2019. Відповідачем сплачено 2 068 832,14 грн. Таким чином ступінь виконання становить лише 25,09 %. Прострочення з оплати за отриманий природний газ триває починаючи з грудня 2018, тобто більше двох років. Останній платіж відбувся 04.10.2019. При цьому, Відповідач не надав жодного пояснення причин такого тривалого нехтування договірними зобов`язаннями. Водночас, відповідно до даних незалежного аудитора щодо фінансової звітності станом на 31.12.2019 (дана інформація є загальнодоступною та розміщена на офіційному сайті www.dtec.com.ua) Відповідач на кінець 2019 має прибуток у розмірі 429 тис.грн., станом на кінець 2018 прибуток у розмірі 2 802 тис.грн. Підприємство має кошти на рахунках 55 326 тис.грн., дебіторська заборгованість за продукцію 108 895 тис.грн. Отже, підприємство у спірний період має прибуток, кошти на рахунках, тощо. Відповідач посилається на неможливість здійснення розрахунків через банкрутство КП КМР "Тепломережі", як підприємства, на яке покладений обов`язок з реалізації теплової енергії для правобережної частини міста. При цьому в іншій частині відзиву на позов Відповідач зазначає, що є виробником теплової енергії для м.Кам`янське. Відповідачем не надано інформації щодо порядку постачання теплової енергії для решти міста. Дане питання залишається відкритим, як і питання розрахунків кінцевих споживачів. Водночас, Відповідач не надав доказів прямої залежності між боргом КП КМР "Тепломережі" та поставленим природним газом. Відповідач наголошує на існуванні великої заборгованості, зафіксованої в ухвалі Господарського суду Дніпропетровської області від 06.11.2018 у справі №904/1334/18. Однак, за спірним договором постачання природного газу відбувалось починаючи з листопада 2018, остаточний розрахунок за поставку до 25.12.2018. Тобто, зазначена судом в ухвалі від 06.11.2018 у справі №904/1334/18 сума боргу не має жодного відношення до даного спору.

У судовому засіданні досліджено надані сторонами докази.

За клопотанням Позивача судове засідання проводилося в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в системі відеоконференцзв`язку "EasyCon" (https://vkz.court.gov.ua/).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

05.10.2018 сторонами укладено Договір №3483/18-КП-3 постачання природного газу (далі Договір).

28.11.2018 сторонами укладено Додаткову угоду №4 до Договору постачання природного газу від 05.10.2018 №3483/18-КП-3, у якій сторони погодили викласти розділи 1-12 Договору в новій редакції:

Згідно з п.1.1. Договору Постачальник зобов`язався поставити Споживачеві природний газ, а Споживач зобов`язався прийняти його та оплатити на умовах цього Договору.

Природний газ, що постачається за цим Договором, використовується Споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб`єктами господарювання, які не є бюджетними установами/організаціями (п.1.2. Договору).

Постачальник передає Споживачу в період з 01 жовтня 2018 року по 30 квітня 2019 року (включно замовлений Споживачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості 1094,380 тис.куб.метрів, у тому числі по місяцях (далі розрахункові періоди): листопад 2018 101,173; грудень 2018 264,457; всього: 365,630; січень 2019 310,452; лютий 2019 232,298; березень 2019 186,000; всього: 728,750; квітень 2019 0,000, всього 0,000 (п.2.1. Договору, в редакції Додаткової угоди №6 від 20.03.2019 ).

Споживач підтверджує, що замовлені ним обсяги природного газу, які визначені в п.2.1 цього Договору повністю покривають потреби Споживача у відповідних розрахункових періодах для потреб, визначених п. 1.2 цього Договору. Споживач самостійно визначає обсяги, зазначені у п.2.1 цього Договору і несе відповідальність за правильність їх визначення (п.2.2. Договору).

Відповідно до п. 3.1. Договору Постачальник передає Споживачеві газ у загальному потоці газу у разі передачі:

- природного газу власного видобутку у пунктах приймання-передачі природного газу від газодобувних підприємств та/або з підземних сховищ до газотранспортної системи;

- імпортованого газу у пунктах приймання-передачі природного газу на газовимірювальних станціях, які перебувають на кордоні України, та в пунктах приймання-передачі природного газу з підземних сховищ до газотранспортної системи.

Право власності на природний газ переходить від Постачальника до Споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ Споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ.

Приймання-передача газу, переданого Постачальником Споживачеві у відповідному розрахунковому періоді оформлюється актом приймання-передачі газу (п.3.8. Договору).

Загальна вартість цього Договору дорівнює вартості фактично використаного за цим Договором природного газу (п.4.3. Договору).

Оплата за природний газ здійснюється Споживачем виключно коштами шляхом 100 відсоткової поточної оплати протягом розрахункового періоду.

Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу (п.5.1. Договору).

Пунктом 5.3. Договору передбачено, що оплата за природний газ здійснюється таким чином:

1) споживач перераховує на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання Постачальника кожного банківського дня розрахункового місяця кошти згідно з нормативами перерахування, затвердженими в установленому порядку, які зараховуються як оплата за природний газ, поставлений Постачальником Споживачеві в порядку, визначеному законодавством, - у разі коли на Споживача поширюються вимоги підпункту 2 пункту 11 Положення в частині відкриття рахунків зі спеціальним режимом використання;

2) в будь-якому випадку, Споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлений газ відповідно до пункту 5.1. цього Договору;

3) з поточного рахунка Споживача кошти перераховуються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Постачальника та зараховуються як оплата за природний газ поставлений Постачальником Споживачеві у визначеному законодавством порядку, - у разі коли на Споживача не поширюються вимоги підпункту 2 пункту 11 Положення в частині відкриття рахунків із спеціальним режимом використання;

Кошти, які надійшли від Споживача на рахунок із спеціальним режимом використання, відкритий в установі уповноважених банків, зараховуються як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим Договором;

4) шляхом зарахування Постачальником коштів, що надійшли від Споживача як погашення заборгованості за природний газ, поставлений в минулі періоди згідно з цим Договором, у порядку календарної черговості виникнення заборгованості за наявності заборгованості у Споживача за цим Договором.

Кошти, які надійшли від Споживача, зараховуються як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим Договором;

5) оплата інших платежів (пені, штрафів, судових зборів, інфляційних нарахувань тощо), крім суми основної заборгованості, здійснюється Споживачем на поточний рахунок Постачальника.

У разі прострочення Споживачем оплати згідно пунктів 5.1., 5.6. цього Договору він зобов`язується сплатити Постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (п.7.2. Договору).

На виконання умов Договору, в період з листопада 2018 по квітень 2019, Позивач поставив Відповідачеві природний газ на загальну суму 8 243 062,36 грн., що підтверджується актами приймання - передачі природного газ: за листопад 2018 - 757 038,30 грн., за грудень 2018 1 978 829,12 грн., за січень 2019 2 322 991,86 грн., за лютий 2019 1 738 195,80 грн., за березень 2019 1 446 007,28 грн.

За даними Позивача, Відповідач за поставлений природний газ розраховувався несвоєчасно, чим порушив умови, передбачені п. 6.1 Договору у зв`язку з чим за ним обліковується борг у розмірі 6 174 230,22 грн.

З посиланням на п. 7.2 Договору, за період прострочення Відповідачем оплати, Позивач нарахував пеню у розмірі 1 175 259,59 грн. за період з 27.12.2018 до 31.08.2020.

Посилаючись на ч. 2 ст. 625 ЦК України, на прострочений борг Відповідача Позивач нарахував 3% річних 279 557,90 грн. за період з 27.12.2018 до 31.08.2020, індекс інфляції 187 690,40 грн. за період з 01.01.2019 по 01.08.2020.

Нарахування проводилося окремо за кожним актом.

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Предметом доказування у даній справі є: факт поставки газу, порушення Споживачем умов Договору в частині своєчасної оплати спожитого газу, наявність підстав та правильність нарахування штрафних санкцій.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі Договору, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналогічні положення містить ст. 712 ЦК України.

Відповідно до ч.2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 216-217, 230-231 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 78, 79 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідач наполягає, що підставою неповного розрахунку є обставини, які не залежали від волі боржника та просить зменшити розмір пені на 50%. Також Відповідач подав клопотання про відстрочення виконання рішення до 01.10.2021

З урахуванням наведених вище доказів (Договір з додатковими угодами, акти приймання-передачі природного газу, акт звіряння розрахунків, довідка щодо операцій за Договором) наданих сторонами, та відзиву Відповідача, доводи Позивача про наявність у Відповідача боргу за поставлений природний газ, суд визнає обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи.

Перевіривши інші нарахування, суд встановив, що нарахування пені, 3 % річних та індексу інфляції Позивачем проведено правильно, відповідно до вимог чинного законодавства.

Згідно зі ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Виходячи із загальних засад, встановлених у ст. 3 ЦК України, а саме - справедливості, добросовісності та розумності суд, з урахуванням усіх конкретних обставин справи, має право при винесенні рішення про стягнення штрафу зменшувати його розмір.

При вирішенні питання про зменшення штрафних санкцій, суд, крім розміру збитків, повинен також враховувати: ступінь виконання зобов`язання, майновий стан сторін, не лише майнові, а й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу, тобто суд має дати належну оцінку правовідносинам сторін з точки зору винятковості випадку. Суд також може зменшити розмір штрафних санкцій у разі наявності інших обставин, які мають істотне значення, однак, зменшення розміру штрафних санкцій не є обов`язком суду, а є його правом і виключно у виняткових випадках.

Виходячи з наведеного, беручи до уваги порушення Відповідачем умов, передбачених п. 6.1 Договору, ступінь виконання зобов`язань Відповідачем, період прострочення, значимість обох сторін для економіки держави, суд вважає, що Відповідач не довів наявність підстав для зменшення штрафних санкцій належними і допустимими доказами, тому клопотання про зменшення штрафних санкцій відхиляється судом.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов слід задовольнити, до стягнення з Відповідача на користь Позивача належать 6 174 230,22грн. боргу, 1 175 259,59 грн. пені, 279 557,90 грн. 3 % річних, 187 690,40 грн. індексу інфляції.

Згідно зі ст. 129 ГПК України господарські витрати у справі слід покласти на Відповідача.

Відповідач подав клопотання про відстрочку виконання рішення до 01.10.2021, з наведених вище підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (ч.4 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 1291 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 326 ГПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Так, належних та допустимих доказів на підтвердження винятковості випадку, що за ст. 331 ГПК України є визначальною підставою для відстрочення виконання судового рішення, Відповідач суду не надав, зокрема доказів на наявність можливості сплати боргу за умови відстрочення рішення.

З урахуванням викладеного, беручи до уваги відсутність доказів на підтвердження надзвичайних (виключних) обставин, заперечення Позивача, правові підстави для задоволення заяви Акціонерного товариства "ДНІПРОВСЬКА ТЕПЛОЕЛЕКТРОЦЕНТРАЛЬ" про відстрочення виконання рішення суду відсутні, тому клопотання про відстрочення виконання рішення суду задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства "ДНІПРОВСЬКА ТЕПЛОЕЛЕКТРОЦЕНТРАЛЬ" (51925, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Заводська, 2, код 00130820 ) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" (01601, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, код 20077720) 6 174 230,22грн. боргу, 1 175 259,59 грн. пені, 279 557,90 грн. 3 % річних, 187 690,40 грн. індексу інфляції, 117 251,07 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Відмовити у задоволенні клопотання Акціонерного товариства "ДНІПРОВСЬКА ТЕПЛОЕЛЕКТРОЦЕНТРАЛЬ" про відстрочення виконання рішення суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається у строк, передбачений ст.256 ГПК України, з урахуванням ч. 4 розділу Х "Прикінцеві положення" цього Кодексу.

Повне судове рішення складене 15.04.2021

Суддя С.Г. Юзіков