РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.04.2021Справа № 910/273/21

Суддя Господарського суду міста Києва Данилова М.В. при секретарі судового засідання Тарасюку А.Ю. розглянувши матеріали справи в порядку загального позовного провадження

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасні технології безпеки плюс» (08131, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Жулянська, 40А)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Будлайф компані» (02093, м. Київ, вул. Бориспільська, 11-а)

про стягнення заборгованості

Представники сторін:

від позивача: Савченко М.А. - представник;

від відповідача: не з`явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

05 січня 2021 року до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасні технології безпеки плюс» (позивач) надійшла позовна заява без номеру від 21.12.2020 року до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Будлайф компані» (відповідач), в якій викладені позовні вимоги, щоб в судовому порядку стягнути заборгованість на суму в розмірі 839 014, 31 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором підряду № 29-У/19 від 22.04.2019 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.01.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи № 910/273/21 здійснювати у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 10.02.2021 року.

10 лютого 2021 року на електронну пошту Господарського суду міста Києва надійшла заява позивача про відкладення розгляду справи.

Представники сторін в підготовче засідання 10.02.2021 року не з`явилися, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 10.03.2021 року.

10.03.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 01.04.2021 року.

Представник відповідача в судове засідання 01.04.2021 року не з`явився, відзиву на позов не надав, про місце, дату та час проведення судового засідання повідомлявся належним чином.

У судове засідання 01.04.2021 року з`явився представник позивача, який наполягав га задоволенні позову та просив суд його задовольнити.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

22 квітня 2019 року, між Товариством з обмеженою відповідальністю «СУЧАСНІ ТЕХНОЛОГІЇ БЕЗПЕКИ ПЛЮС» (підрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «БУДЛАЙФ КОМПАНІ» (замовник) укладено договір підряду №29-У/19 (договір).

Відповідно до п.2.1 договору підрядник, зобов`язується своїми силами та засобами виконати і здати комплекс робіт з придбання і монтажу обладнання системи контролю та управління доступом, відео контрольної системи, системи СКС - активного та пасивного обладнання, системи пожежної сигналізації, системи оповіщення про пожежу, диспетчерське оповіщення, диспетчеризація та автоматизація систем протипожежного захисту, автоматичної системи аерозольного пожежогасіння (Технологічна частина), автоматичної системи аерозольного пожежогасіння (Електрокерування, контроль і сигналізація) у приміщенні Аварійно-рятувальної станції-1 для злітно посадочної смуги - 1 в ДП МА «Бориспіль», розташованого за адресою замовника: Київська обл., аеропорт «Бориспіль, у визначені цим договором строки, замовник зобов`язаний надати обсяг робіт, прийняти закінчені роботи та сплатити їх вартість на умовах цього договору.

Пунктом 2.2. було визначено перелік робіт, що виконуються за договором, а саме: придбання і монтаж обладнання системи контролю та управління доступом; придбання і монтаж обладнання відео контрольної системи; придбання і монтаж обладнання системи СКС - активного та пасивного обладнання; придбання і монтаж обладнання системи пожежної сигналізації та оповіщення про пожежу; придбання і монтаж обладнання диспетчерського оповіщення; придбання і монтаж обладнання диспетчеризації та автоматизації системи протипожежного захисту; придбання і монтаж обладнання автоматичної системи аерозольного пожежогасіння (Технологічна частина); придбання і монтаж обладнання автоматичної системи аерозольного пожежогасіння (Електрокерування, контроль і сигналізація).

Згідно як визначено п.4.1 договору загальна вартість робіт по цьому договору згідно протоколу про погодження договірної ціни (додаток № 2 до договору становить - 5 915 878, 80 грн. в тому числі ПДВ 20% - 985 979, 80 грн.

Пунктом 4.3 договору визначено порядок проведення, розрахунків який проводиться в наступному порядку:

4.3.1. через 5-ть робочих днів з дати підписання договору аванс в сумі 750 000, 00 грн., у тому числі ПДВ 20% - 125 000, 00 грн.;

4.3.2. через 28 робочих днів з дати підписання договору аванс в сумі 2 250 000,00 грн., в тому числі ПДВ 20% - 375 000, 00 грн.;

4.3.3. через 40 робочих днів з дати підписання договору аванс в сумі 1 500 000,00 грн., в тому числі ПДВ 20% - 250 000,00 грн.;

4.3.4. по факту прийняття замовником робіт остаточний розрахунок в сумі 1 415 878, 00 грн., в тому числі ПДВ 20% - 235 979,80 грн., протягом 20-ти.

Позивачем на виконання умов договору №29-У/19 від 22.04.2019 року направлено на адресу відповідача лист вих. №132 від 06.12.2019 року, з яким на підтвердження виконання умов договору Товариству з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «БУДЛАЙФ КОМПАНІ», направлено акт виконаних робіт з додатками, а саме: довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2019 року(КБЗ); актом приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2019 року (КБ-2в); підсумковою відомістю ресурсів; видатковою накладною № 1002 від 23 жовтня 2019 року; видатковою накладною № ПБ-3609 від 26 вересня 2019 року; видатковою накладною № 809 від 16 серпня 2019 року; видатковою накладною № ПБ-1718 від 27 травня 2019 року; видатковою накладною № РН-0002969 від 23 жовтня 2019 року; переліком встановленого обладнання на АРС-1.

20 грудня 2019 року між замовником та підрядником складено акт приймання виконаних робіт, що відповідно до п. 7 договору підтверджує факт виконання обсягу робіт передбачених договором.

У відповідності до п. 7.5 у разі відмови замовника підписувати Акт задачі-приймання виконаних робіт, він протягом трьох робочих днів від дати одержання Акту здачі-приймання виконаних робіт зобов`язаний письмово обґрунтувати причини за якої роботи не можуть бути прийняті із значенням конкретних зауважень та недоліків. Сторони погоджують строки, протягом яких будуть усунені недоліки в письмовій формі, після чого складають Акт здачі-приймання виконаних робіт. У разі ненадання в 3-й денний термін підписаного Акту здавання-приймання робіт або аргументованих заперечень, роботи вважаються прийнятими в повному обсязі, без заперечень та з виконанням усіх умов договору.

Відповідач має заборгованість по договору підряду № 29-У/19 від 22 квітня 2019 року в сумі 728 122, 92 грн., що підтверджується актом звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2019 року по 27.07.2020 року.

За своїм змістом та правовою природою укладений між сторонами договір, є договором підряду.

Відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу України, підрядник зобов`язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 4 ст. 882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акту, про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

За правилами ч. 4 ст. 879 Цивільного кодексу України оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об`єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

Як передбачено п. 8.6 договору замовник за цим договором несе наступну відповідальність: за затримку у здійсненні остаточних розрахунків за виконані підрядником роботи, передбачених цим договором, замовник сплачує підряднику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми неоплачених (недоплачених) робіт за кожен день затримки.

Згідно зі ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань) є, зокрема, договір.

Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Порушенням зобов`язання, у відповідності до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, тобто - неналежне виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України.

Так, ст. 216 ГК України, передбачає відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами і договором.

Згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Стаття 551 ЦК України встановлює, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

У частині третій ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Стаття 216 ГК України також встановлює, господарсько-правову відповідальність учасників господарських відносин.

Так, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

При цьому, відповідно до частини 2 ст. 216 ГК України, застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Як встановлено частиною 3 ст. 216 ГК України, господарсько-правова відповідальність базується на принципах, згідно з якими:

потерпіла сторона має право на відшкодування збитків незалежно від того, чи є застереження про це в договорі; передбачена законом відповідальність виробника (продавця) за недоброякісність продукції застосовується також незалежно від того, чи є застереження про це в договорі;

сплата штрафних санкцій за порушення зобов`язання, а також відшкодування збитків не звільняють правопорушника без згоди другої сторони від виконання прийнятих зобов`язань у натурі;

у господарському договорі неприпустимі застереження щодо виключення або обмеження відповідальності виробника (продавця) продукції.)

Відповідно до ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог про стягнення з Відповідача грошових коштів, а саме основного боргу - 728 122, 92 грн., пені - 63 521, 68 грн., інфляційних втрат - 28 032, 70 грн., 3% річних - 19 337, 01 грн.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачем не надано суду належних доказів на спростування викладених у позові обставин.

За таких обставин вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 86, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Будлайф компані» (02093, м. Київ, вул. Бориспільська, 11-а; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасні технології безпеки плюс» (08131, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Жулянська, 40А; ) 728 122, 92 грн. основного боргу, 63 521, 68 грн. пені, 28 032, 70 грн. інфляційних втрат, 19 337, 01 грн. 3% річних та 12 585, 21 грн. сплаченого судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано 12.04.2021 року.

Суддя М.В. Данилова