ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"09" квітня 2021 р. Справа №914/2005/20
м. Львів

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії суддів:

Гриців В.М. (головуючий), Зварич О.В., Якімець Г.Г.

розглянув апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Господарського суду Львівської області від 01 жовтня 2020 року (суддя Яворський Б.І., повний текст складено 05.10.2020) у справі №914/2005/20 за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до Військової частини НОМЕР_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою,

ВСТАНОВИВ:
07 серпня 2020 року до Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Моторно (транспортного) страхового бюро України (далі МТСБУ) до Військової частини НОМЕР_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою. Позивач просив суд стягнути з відповідача вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля, у сумі 40 080,42 грн і яка була відшкодована МТБУ, оскільки водій, який вчинив ДТП, є військовослужбовцем ВЧ НОМЕР_1 яка, як власник транспортного засобу, не застрахувала свою цивільно-правову відповідальність. Зазначив, що для встановлення розміру збитку та збору документів поніс витрати у сумі 700,00 грн.

Військова частина НОМЕР_1 у відзиві на позов вказала, що позовні вимоги необґрунтовані, оскільки військовослужбовець ВЧ НОМЕР_1 солдат ОСОБА_1 є учасником бойових дій та звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Також зазначає, що наказом від 12.10.2018 ОСОБА_1 звільнений з лав Збройних Сил України та на момент звернення позивача із позовною заявою не перебував у трудових відносинах з військовою частиною.

Господарський суд Львівської області рішенням від 01 жовтня 2020 року у справі №914/2005/20 позовні вимоги задовольнив частково. Стягнув з Військової частини НОМЕР_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України 40 080,42 грн та 2 065,90 грн судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Суд першої інстанції вказав, що Військова частина НОМЕР_1 , як власник транспортного засобу, водій якого визнаний винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, є відповідальним за відшкодування позивачу понесених ним витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування відповідно до пункту 38.2.1 статті 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та статті 1191 Цивільного кодексу України у сумі 40 080,42 грн. Водночас, позивач помилився стосовно природи виплаченої ним суми в розмірі 700,00 грн за послуги з врегулювання, яка не входить до складу виплаченого відшкодування шкоди, а тому не підлягає до задоволення.

Військова частина НОМЕР_1 (відповідач) подала апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 01 жовтня 2020 року у справі №914/2005/20.

Скаржник вважає, що місцевий господарський суд порушив норми матеріального та процесуального права. Суд не урахував, що військовослужбовець, Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 є учасником бойових дій, тому відповідно до п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» звільняється від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків, завданих внаслідок ДТП, відповідно до п. 1.4 Статуту МТСБУ, проводить МТСБУ у визначеному порядку. Також зазначає, що ОСОБА_1 відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 12.10.2018 №233 звільнено з лав Збройних Сил України, а тому вважає, що жодних трудових зв`язків із військовою частиною на момент подання позовної заяви до Військової частини НОМЕР_1 не має.

Західний апеляційний господарський суд (у складі колегії суддів Гриців В.М. (головуюча, доповідач), Дубник О.П., Якімець Г.Г.) ухвалою від 21 січня 2021 відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Господарського суду Львівської області від 01 жовтня 2020 року.

У зв`язку із смертю судді Дубник О.П. на підставі розпорядження керівника апарату суду №210 проведено автоматизовану заміну складу суду для розгляду апеляційних скарг (вх. №01-05/2893/20; 01-05/3829/20) у справі №914/2005/20.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 березня 2021 року склад колегії по розгляду справи №914/2005/20 визначено: головуючий суддя Гриців В.М., судді Зварич О.В., Якімець Г.Г.

Відповідно до статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Західний апеляційний господарський суд розглянув апеляційну скаргу, матеріали справи і вважає, що у задоволенні апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_1 на рішення Господарського суду Львівської області від 01 жовтня 2020 у справі №914/2005/20 належить відмовити з таких підстав.

Обставини справи.

15.01.2018 військовослужбовець ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Мітсубісі, який належить ВЧ НОМЕР_1 , у м. Сєвєродонецьку здійснив зіткнення з автомобілем Ауді, який належить ОСОБА_2 і рухався у попутному напрямку.

Згідно полісу №АК/3895192 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована, забезпечений транспортний засіб Ауді, строк дії полісу з 14.06.2017 до 13.06.2018 (а.с.9).

У довідці про ДТП №345223 зазначається, що в учасника ДТП ОСОБА_1 відсутній поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.27).

19.01.2018 ОСОБА_2 звернувся із заявою до МТСБУ про відшкодування заподіяної йому внаслідок ДТП шкоди (а.с.8).

20.01.2018 суб`єкт оціночної діяльності ОСОБА_3 здійснив технічний огляд ТЗ та склав відповідний протокол (а.с.14).

22.01.2018 оцінювачем ОСОБА_3 складено звіт про оцінку вартості відновлюваного ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників пошкодженого колісного транспортного засобу Ауді, власником якого є Нарижний В.І. У п.3.2 звіту вказано, що вартість відновлюваного ремонту, з урахуванням фізичного зносу складників КТЗ та без урахування ПДВ 20% на замінні складові та матеріали становить 40 080,42 грн. (а.с.10-13).

Згідно платіжного доручення №902398 від 28.02.2018, МТСБУ сплатило ОСОБА_3 700,00 грн. за послуги експерта по справі №47387 (а.с.24).

Постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 16.03.2018 у справі №428/644/18 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 340 грн. (а.с.7).

Згідно платіжного доручення №904847 від 15.05.2018 МТСБУ сплатило Нарижному В.І. 40'080,42 грн. (а.с.24).

16.05.2018 МТСБУ звернулося до ВЧ НОМЕР_1 із листом, у якому просило сплатити 40 780,42 грн. витрат МТСБУ з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди (а.с.21).

Згідно довідки від 22.05.2018 ОСОБА_1 у період з 13.12.2017 по 5.04.2018 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції. На території Донецької та Луганської областей (а.с.23).

У відповіді на лист від 29.05.2018 ВЧ НОМЕР_1 зазначила, що оскільки військовослужбовець ОСОБА_1 є учасником бойових дій, тому відповідно до ст.13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» звільняється від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на усій території України, а відшкодування збитків від ДТП проводить МТСБУ (а.с.22).

Предметом спору у цій справі є вимога МТСБУ до ВЧ НОМЕР_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою.

Згідно з частиною 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

За положеннями статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені статтею 1166 ЦК України, частиною першою якої встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини 2 статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

За змістом частини 2 статті 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до частини 1 статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно із частиною першою статті 3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» військове майно закріплюється за військовими частинами Збройних Сил України на праві оперативного управління.

Відповідно до приписів частини першої статті 5 Закону України «Про господарську діяльність у Збройних Силах України» за невиконання чи неналежне виконання договірних зобов`язань, а також за шкоду і збитки, заподіяні довкіллю, правам та інтересам фізичних і юридичних осіб та державі, військова частина як суб`єкт господарської діяльності несе відповідальність, передбачену законом та договором.

Згідно з статтею 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до пункту 13.1 статті 13 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Пунктами 39.1, 39.2 статті 39 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" унормовано, що моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом.

За змістом пункту 41.1 статті 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У підпункті 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" регламентовано, що МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Відповідач не заперечує дорожньо-транспортної події, що трапилася 15.01.2018 з вини водія ОСОБА_1 , який керував автомобілем марки MITSUBSHI PASERO та завдання механічних пошкоджень автомобілю AUDI Q7, власником якого є ОСОБА_2 . На час дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 був військовослужбовцем Військової частини НОМЕР_1 і виконуючи свої службові обов`язки особисто керував наданим йому в управління автомобілем Мітцубісі. Однак, цивільно-правова відповідальність Військової частини НОМЕР_1 станом на момент вчинення ДТП застрахована не була.

Факт виплати страхового відшкодування власнику автомобіля AUDI Q7, реєстраційний номер НОМЕР_2 шкоду в сумі 40 080,42 грн підтверджується платіжним дорученням № 904847 від 27.09.2018.

Ураховуючи наведені обставини справи і приписи закону, суд першої інстанції правомірно задовольнив позов у частині стягнення з відповідача 40 080,42 грн виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу.

Також, законним і обгрунтованим є висновок місцевого господарського суду про безпідставність позовної вимоги щодо стягнення 700,00 грн, вартості витрат, понесених для встановлення розміру збитку та збору документів.

Відповідно до пункту 40.3 статті 40 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону.

Вимога позивача щодо стягнення з відповідача оплачених витрат, понесених для встановлення розміру збитку (оплата послуг аваркома (експерта) по справі №47387) у сумі 700,00 грн не входить до складу виплаченого страхового відшкодування. Ці витрати належать до звичайної господарської діяльності страховика і не підлягають стягненню з особи, відповідальної за спричинену шкоду.

В апеляційній скарзі скаржник посилається на положення статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», стверджуючи, що учасники бойових дій звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Таке твердження є хибним, оскільки у названій нормі закону чітко вказано, що учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю І групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю І групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України.

ОСОБА_1 є учасником бойових дій, однак автомобіль MITSUBSHI PASERO, номерний знак НОМЕР_3 не належить ОСОБА_1 , а отже в цьому випадку приписи статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не можуть бути застосовані.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, наведених в рішенні господарського суду Львівської області від 01 жовтня 2020 року у справі №914/2005/20.

Відповідно до статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення Господарського суду Львівської області від 01 жовтня 2020 року у справі №914/2005/20 ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому законні підстави для задоволення апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_1 відсутні.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 129 ГПК України у спорах, що виникають виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За приписами частини 5 статті 240 ГПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 283, 284 ГПК України, суд ПОСТАНОВИВ:
Рішення Господарського Львівської області від 01 жовтня 2020 року у справі №914/2005/20 залишити без змін, апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 без задоволення.

Судові витрати зі сплати судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покласти на Військову частину НОМЕР_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 09 квітня 2021 року.

Головуючий суддя В.М. Гриців
Суддя О.В. Зварич

Суддя Г.Г.Якімець