ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" березня 2021 р. Справа№ 910/13848/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коробенка Г.П.

суддів: Козир Т.П.

Кравчука Г.А.

за участю секретаря судового засідання Огірко А.О.

за участю представника(-ів): згідно з протоколом судового засідання від 30.03.2021

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Інтер"

на рішення Господарського суду міста Києва від 03.12.2020

у справі №910/13848/20 (суддя Мудрий С.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Стибин Агро"

до Науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Інтер"

про стягнення 656000,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Стибин Агро" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Інтер" про стягнення з відповідача 656000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором №П-1/2020 про надання сільськогосподарських послуг щодо оплати вартості наданих позивачем послуг.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.12.2020 у справі №910/13848/20 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Науково-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Інтер" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Стибин Агро" заборгованість в сумі 656000 (шістсот п`ятдесят шість тисяч) грн. та судовий збір в розмірі 9840 (дев`ять тисяч вісімсот сорок) грн.

Рішення суду мотивоване встановленням обставин щодо невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором №П-1/2020 про надання сільськогосподарських послуг щодо оплати вартості наданих позивачем послуг.

Не погодившись із вказаним рішенням, Науково-виробниче товариство з обмеженою відповідальністю "Агро-Інтер" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило оскаржуване рішення від 03.12.2020 у справі №910/13848/20 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовну заяву залишити без задоволення.

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив порушення судом норм матеріального та процесуального права, посилаючись на те, що судом розглянуто справу в порядку спрощеного провадження з власної ініціативи за відсутності клопотання позивача, що суперечить нормам ГПК України. Також скаржник вказував на те, що судом не було з`ясовано, чи прагнуть сторони укласти мирову угоду або сплатити заборгованість на стадії судового провадження.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.02.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Науково-виробниче товариство з обмеженою відповідальністю "Агро-Інтер" на рішення Господарського суду міста Києва від 03.12.2020 у справі №910/13848/20; призначено до розгляду апеляційну скаргу.

16.02.2021 через канцелярію суду від позивача та відповідача надійшли заяви про закриття провадження у справі, в яких заявники просять закрити провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.231 ГПК України, посилаючись на те, що 11.02.2021 відповідачем сплачено заборгованість за договором №П-1/2020 про надання сільськогосподарських послуг в розмірі 656000,00 грн.

В судове засідання апеляційної інстанції 30.03.2021 представник відповідача не з`явився, про поважність причин нез`явлення суд не повідомив, будь-яких заяв або клопотань з цього приводу до суду апеляційної інстанції не надходило.

Колегія суддів звертає увагу на те, що учасники у справі належним чином повідомлені про місце, дату і час судового розгляду, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення поштового відправлення сторонам.

З огляду на викладене, а також враховуючи те, що явка представників учасників справи в судові засідання не була визнана обов`язковою, судочинство здійснюється, серед іншого, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими ним процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість здійснення розгляду апеляційної скарги у даній справі за відсутності представника відповідача.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача відмовився від заяви про закриття провадження у справі у зв`язку з чим дана заява судом не розглядалась.

Розглянувши клопотання відповідача про закриття провадження у справі, колегія суддів вважає необхідним зазначити наступне.

Відповідно до статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору (п. 2 ч. 1). Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету (ч. 4).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо).

Наведена правова позиція також відображена у постановах Верховного Суду Касаційного господарського суду від 10.12.2019 у справі № 906/1290/15, від 18.07.2019 у справі №916/3147/16.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

В той же час, згідно з частинами першою та четвертою статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Цю додаткову угоду сторони уклали - 17.11.2020, в процесі апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції, яке було прийнято - судом 21.05.2020. Отже, суд першої інстанції додаткову угоду в своєму розпорядженні не мав, правову оцінку їй не надавав.

Відтак, сама по собі обставина, за якої, як наполягають сторони, предмет спору припинив існування (зміна строку виконання зобов`язань), виникла не в процесі розгляду справи у суді першої інстанції, а під час апеляційного перегляду судового рішення.

Водночас, посилаючись на те, що 11.02.2021 відповідачем сплачено заборгованість за договором №П-1/2020 про надання сільськогосподарських послуг в розмірі 656000,00 грн, а тому відсутній предмет спору, позивач не використав свого права та не відмовився від позову. Відповідна дія позивача та відповідача на стадії апеляційного провадження у справі, у випадку відсутності заперечень, мала б наслідком закриття провадження у справі.

Між тим, скаржник, враховуючи положення ч.4 ст. 266 ГПК України так само не подав відмови від апеляційної скарги.

При цьому, самий лише факт сплати боргу у розмірі 656000,00 грн на стадії апеляційного провадження, на виконання судового рішення господарського суду про стягнення заборгованості, не може свідчити, що між сторонами відсутній предмет спору, що має наслідком закриття провадження у справі з підстави п. 2 ч.1 ст. 231 ГПК України.

Колегія суддів з цього приводу роз`яснює, що добровільна сплата боргу після подачі позову та після прийняття судового рішення у справі судом першої інстанції, може бути врахована за заявою сторін у процесі виконання судового рішення на стадії виконавчого провадження або в порядку, визначеному ст. 330 ГПК України.

З огляду на викладене, у даному випадку підстав для закриття провадження у справі з підстав п. 2 ч.1 ст. 231 ГПК України колегія суддів не вбачає.

В судовому засіданні представник позивача заперечував проти апеляційної скарги, просив суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та надані пояснення, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшов до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні чи скасуванню, виходячи з наступного.

02.07.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Стибин Агро" (виконавець) та Науково-виробничим товариством з обмеженою відповідальністю "Агро-Інтер" (замовник) укладено договір №П-1/2020 про надання сільськогосподарських послуг, відповідно до пунктів 1.1, 1.2 якого виконавець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених в цьому договорі, на свій ризик виконати за завданням замовника з використанням своїх/залучених матеріалів, а замовник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених в цьому договорі, прийняти і оплатити послуги зі збирання врожаю сільськогосподарських культур на, земельних ділянках замовника, загальною площею 205 га.

Відповідно до п.3.1 договору, виконавець виконує роботи, визначені у п.1.1 цього договору в строки, встановлені календарним планом робіт, погодженого сторонами.

Ціна наданих послуг за 1 га збирання врожаю становить 3200,00 грн. без ПДВ. Загальна сума цього договору становить 656 000,00 грн. без ПДВ (п.2.1 договору).

Згідно з п.2.2 договору оплата за цим договором провадиться в безготівковій формі на розрахунковий рахунок виконавця на підставі підписаного сторонами акту здачі-приймання робіт протягом 5 днів з моменту підписання акту здачі-приймання робіт та рахунку, який виставляється на підставі акту. Датою підписання акту є дата його складення.

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання і діє 31.12.2020, а в частині розрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором (п.9.1 договору).

Відповідно до частини першої ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема з правочинів.

Відповідно до частини 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Майново-господарські зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають на підставі договорів (ст. 179 Господарського кодексу України) й сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору (ст. 627 Цивільного кодексу України).

За своєю правовою природою укладений сторонам договір є договором про надання послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Колегією суддів встановлено, що на виконання умов договору позивач належним чином виконав взяті на себе за договором зобов`язання, про що свідчить підписаний без жодних зауважень акт здачі-приймання робіт по договору №П-1/2020 про надання сільськогосподарських послуг від 02.07.2020, відповідно до якого виконавець надав замовнику послуги зі збирання врожаю сільськогосподарських культур на земельних ділянках замовника, загальною площею 205 га, ціна за збирання врожаю на 1 га складає 3200,00 грн. без ПДВ, загальна вартість наданих послуг складає 656000,00 грн. без ПДВ. Також, у вказаному акті зазначено, що у замовника відсутні претензії щодо наданих послуг; послуги надані виконавцем у повному обсязі.

18.08.2020 позивачем виставлено відповідачу рахунок на оплату №1 від 18.08.2020 на суму 656000,00 грн. (збирання врожаю).

В матеріалах справи наявний акт звірки взаємних розрахунків за період з 02.07.2020-25.08.2020, підписаний та скріплений печатками сторін, в якому зазначено, що за даними Науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Інтер" на 25.08.2020 року заборгованість на користь ТОВ "Стибин Агро" 656000,00 грн.

Проте відповідач свого обов`язку з своєчасної оплати вартості наданих позивачем послуг не виконав у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

В силу вимог ст.ст. 525, 526, 530, 599, 610, 612 ЦК України зобов`язання підлягає виконанню належним чином у встановлений строк та припиняється виконанням, проведеним належним чином. Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, є порушенням зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи те, що строк виконання зобов`язання з оплати настав, сума боргу в розмірі 656000,00 грн підтверджується матеріалами справи, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу в розмірі 656000,00 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Доводи скаржника на процесуальні порушення місцевого господарського суду, посилаючись на нез`ясування судом питання чи прагнуть сторони укласти мирову угоду або чи прагне відповідач сплатити заборгованість на стадії судового провадження, є безпідставними, оскільки у відповідності до частин першої - четвертої статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Також суд апеляційної інстанції вважає, що місцевий господарський суд правомірно дійшов висновку про здійснення розгляду даної справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006), в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.

Оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду, скарга задоволенню не підлягає.

Колегія суддів погоджується із здійсненим судом першої інстанції розподілом судових витрат по сплаті судового збору.

Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладаються судом на скаржника.

Керуючись ст. ст. 129, 267-270, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Інтер" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 03.12.2020 у справі №910/13848/20 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на Науково-виробниче товариство з обмеженою відповідальністю "Агро-Інтер".

4. Матеріали справи №910/13848/20 повернути Господарському суду міста Києва.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено та підписано 12.04.2021 після виходу з лікарняного судді Кравчука Г.А.

Головуючий суддя Г.П. Коробенко

Судді Т.П. Козир

Г.А. Кравчук