ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"08" квітня 2021 р.Справа № Б-39/216-06

Господарський суд Харківської області у складі: судді Усатого В.О.

при секретарі судового засідання Мазуренко А.О.

та за участю:

заявника - особисто Овчинник В.М. (паспорт);

ліквідатор боржника не прибув, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Господарського суду Харківської області заяву ОСОБА_1 (вх. 3318 від 10.02.2021) з грошовими вимогами до боржника у справі

за заявою Лозівської ОДПІ Харківської ОДПІ, м. Лозова
про визнання банкрутом СТОВ "Петровське"

ВСТАНОВИВ:

Постановою Господарського суду Харківської області від 17.01.2007 СТОВ "Петровське" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором арбітражного керуючого Дусика О.М.

Ухвалою суду від 04.03.2009 арбітражного керуючого Дусика О.М. звільнено від виконання обов`язків ліквідатора банкрута та призначено ліквідатором "Петровське" арбітражного керуючого Черкасова С.А.

Розпорядженням керівника апарату суду № 671/2020 від 28.09.2020, у зв`язку зі звільненням з посади судді Савченко А.А. , відповідно до п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, було призначено проведення повторного автоматизованого розподілу справи № Б-39/216-06.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.09.2020, для розгляду даної справи визначено суддю Усатого В.О.

10.02.2021 до суду від ОСОБА_1 надійшла заява (вх. 3318) до СТОВ "Петровське" про визнання його вимог до боржника, які складаються із заборгованості по заробітній платі на суму 4305,54 грн.

Крім того, в заяві ОСОБА_1 просить суд звільнити його від сплати судового збору на підставі п. 15 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

Суд, перевіривши подану ОСОБА_1 заяву (вх. 3318 від 10.02.2021), встановив, що вона відповідає вимогам Кодексу України з процедур банкрутства та Господарського процесуального кодексу України, а до складу заявлених вимог, як вказує в заяві ОСОБА_1 , входять тільки вимоги із заборгованості по заробітній платі. Суд зазначає про те, що заявники з вимогами, які складаються із вимог про заробітну плату, звільнені від сплати судового збору в силу Закону. Отже, при зверненні з такими вимогами не потрібно заявляти клопотань про звільнення від такої сплати.

З огляду на викладене, клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору не розглядається.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 11.02.2021 прийнято та призначено до розгляду в судовому засіданні заяву ОСОБА_1 (вх. 3318 від 10.02.2021) з грошовими вимогами по заробітній платі. Розгляд призначено на 06.04.2021.

До суду від ліквідатора боржника надійшов відзив (вх. 1978 від 07.04.2021) на заяву ОСОБА_1 з грошовими вимогами до боржника.

У відзиві ліквідатор заперечує проти вимог заяви та вважає їх безпідставними, не доведеними, не підтвердженими належними доказами. Крім того, зауважує на тому, що ОСОБА_1 неодноразово звертався зі скаргами на дії ліквідатора в межах справи про банкрутство СТОВ "Петрівське", в яких ставилось питання щодо невиплати ліквідатором йому заробітної плати на підставі вказаного заявником рішення суду. За результатами таких скарг постановлені відповідні ухвали суду, в яких судом встановлено безпідставність тверджень ОСОБА_1 та відсутність підтвердження наявності у заявника вимог до боржника, які складаються із заробітної плати.

Також ліквідатор повідомляє про те, що ним з метою перевірки викладених заявником обставин направлялись запити до органів державної виконавчої служби. Відповідно до відповідей державної виконавчої служби ліквідатору повідомлено про те, що у виконавчій службі відсутній виконавчий документ про стягнення з СТОВ "Петрівське" заборгованості по заробітній платі на користь ОСОБА_1 ; в системі ЄДРВП такий виконавчий документ також не зареєстрований; виконавчі документи, по яким стороною є боржник на примусовому виконанні у відділі ВДВС Близнюківського районного управління юстиції у Харківській області не перебувають. Ліквідатор зазначає про те, що відповідні відповіді виконавчої служби на запити ліквідатора долучені до матеріалів справи ще під час розгляду скарг ОСОБА_1 на дії ліквідатора.

Ліквідатор зауважує на тому, що ОСОБА_1 достеменно обізнаний про зазначені обставини, оскільки приймав участь в судових засіданнях при розгляді його скарг на дії ліквідатора, за результатами розгляду яких йому було відмовлено, а також ОСОБА_1 направлялись всі відповідні документи, які підтверджують відсутність у боржника перед ОСОБА_1 заборгованості з виплати заробітної плати.

Просить відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 .

До суду від ліквідатора боржника надійшло клопотання вх. 1993 від 08.04.2013, в якому просить суд проводити судове засідання з розгляду заяви ОСОБА_1 без участі ліквідатора за наявними у справі матеріалами. Неможливість прибути до судового засідання ліквідатор обґрунтовує перебуванням у відрядженні.

В судове засідання 08.04.2013 прибув заявник особисто. Ліквідатор не прибув, уповноваженого представника не направив, про причини неявки повідомив у клопотанні вх. 1993.

Зважаючи на те, що явка ліквідатора боржника до судового засідання не визнавалась судом обов`язковою, суд дійшов висновку про можливість розгляду заяви ОСОБА_1 з грошовими вимогами до боржника за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав вимоги заяви та просив визнати його вимоги до боржника. На запитання суду : "В обґрунтування заявлених вимог Ви посилаєтесь на рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 28.09.2000 року, СТОВ "Петрівське" перебуває у банкрутстві з 2006 року, в чому полягає причина того, що Ви звернулись із заявою з грошовими вимогами до боржника зі спливом такого тривалого часу, а саме більше ніж через 20 років?" Заявник не зміг пояснити суду поважних та зрозумілих причин такого тривалого зволікання. Відповів, що сподівався, що за рахунок належної йому до сплати заробітної плати отримає у власність частку у майні товариства, однак такого не відбулось. З огляду на зазначене, вважає, що оскільки він не отримав такої частки у майні, у боржника залишається обов`язок щодо сплати йому заборгованості із заробітної плати у розмірі, встановленому рішенням Близнюківського районного суду Харківської області від 28.09.2000. Не заперечував що у зв`язку з зазначеними обставинами ним подавались скарги на дії ліквідатора, однак всі вони залишені без задоволення.

Заслухавши пояснення заявника та розглянувши матеріали справи і поданої ОСОБА_1 заяви, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Господарського суду Харківської області від 20.12.2006 прийнято до розгляду заяву Лозівської ОДПІ м. Лозова Харківської області до розгляду та порушено провадження у справі про банкрутство Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Петровське" в порядку статті 52 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у чинній на той час редакції Закону (т.1 а.с.1-2).

Постановою Господарського суду Харківської області від 17.01.2007 визнано відсутнього боржника - Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Петровське" банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру; ліквідатором боржника призначено - Дусика Олександра Мефодійовича (т.1 а.с.47-48).

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 04.02.2009 звільнено арбітражного керуючого Дусика О.М. від виконання обов`язків ліквідатора банкрута - СТОВ "Петрівське"; призначено ліквідатором СТОВ "Петрівське" арбітражного керуючого Черкасова Станіслава Андрійовича; зобов`язано арбітражного керуючого Дусика О.М. передати арбітражному керуючому Черкасова С.А. фінансову документацію, товарно-матеріальні цінності печатку та штамп банкрута (т.2 а.с.91-92).

До суду 10.02.2021 року звернувся ОСОБА_1 із заявою вх. 3318 з грошовими вимогами до боржника, які, як він зазначає, складаються із вимог боржника щодо заборгованості із сплати заробітної плати у розмірі 4304,54 грн. Заявлені вимоги, як вказує заявник підтверджуються рішенням Близнюківського районного суду Харківської області від 28.09.2000 року.

До заяви додано копію рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 28.09.2000 року.

Надаючи правову кваліфікацію правовідносинам сторін, суд зазначає, що відповідно до статті 14 Закону України про банкрутство в редакції станом на момент ухвалення постанови про визнання боржника банкрутом : конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом тридцяти днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують.

Кредитори за вимогами щодо виплати заробітної плати, авторської винагороди, аліментів, а також за вимогами щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю громадян, мають право подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують.

Копії зазначених заяв та доданих до них документів кредитори надсилають боржнику та розпоряднику майном.

Вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються погашеними, про що господарський суд зазначає в ухвалі, якою затверджує реєстр вимог кредиторів.

Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Отже, законодавством, чинним на момент введення ліквідаційної процедури щодо боржника, був встановлений присічний строк для заявлення вимог конкурсних кредиторів до боржника.

Як встановлено та зазначено вище ОСОБА_1 не виявив бажання та не подав заяву у встановлений Законом строк.

Однак, при цьому, суд зауважує на тому, що станом на момент звернення ОСОБА_1 із заявою з кредиторським вимогами до боржника набув чинності Кодекс України з процедур банкрутства, положення якого не містять обмежень щодо строків, протягом яких кредитори можуть заявляти вимоги до боржника.

Так, згідно статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства кредитори за вимогами щодо виплати заробітної плати, авторської винагороди, аліментів, а також за вимогами щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю громадян, сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування мають право протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують.

Копії відповідних заяв та доданих до них документів кредитори надсилають боржнику та розпоряднику майна.

Для кредиторів, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, усі дії, вчинені у судовому процесі, є обов`язковими так само, як вони є обов`язковими для кредиторів, вимоги яких були заявлені протягом встановленого строку.

Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, задовольняються в порядку черговості, встановленої цим Кодексом.

Кредитори, вимоги яких заявлені після завершення строку, визначеного частиною першою цієї статті, є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів.

Якщо кредитор заявив вимоги після здійснення розрахунків з іншими кредиторами, то сплачені таким кредиторам кошти поверненню не підлягають.

Отже, станом на момент звернення ОСОБА_1 із завою з кредиторськими вимогами до боржника законодавцем закріплено право кредиторів протягом розгляду справи про банкрутство заявити вимоги до боржника. Такі вимоги мають розглядатися судом, однак, при цьому, кредитори, які звертаються із такими заявами зі спливом встановленого Кодексом строку, не мають права голосу на зборах та комітеті кредиторів та у разі здійснення на момент визнання таких вимог розрахунків з іншими кредиторами, такі кошти не підлягають поверненню.

Станом на момент звернення ОСОБА_1 із заявою з кредиторськими вимогами боржник перебуває на стадії ліквідаційної процедури.

Відповідно до статті 60 Кодексу України з процедур банкрутства у ліквідаційній процедурі господарський суд розглядає заяви з вимогами поточних кредиторів, які надійшли до господарського суду після офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом.

Заяви з вимогами поточних кредиторів розглядаються господарським судом у порядку черговості їх надходження. За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд своєю ухвалою визнає чи відхиляє (повністю або частково) вимоги таких кредиторів.

Вимоги поточних кредиторів погашаються в порядку черговості, визначеної статтею 64 цього Кодексу.

Якщо кредитор заявив вимоги після здійснення розрахунків з іншими кредиторами, сплачені таким кредиторам кошти поверненню не підлягають.

Як встановлено та зазначено вище, вимоги ОСОБА_1 до боржника не є поточними, оскільки в обґрунтування їх підставності заявник посилається на рішення суду від 2000 року. Однак, з урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглядати заявлені ОСОБА_1 вимоги під час ліквідаційної процедури.

Надаючи оцінку заявленим вимогам та доказам на їх підтвердження, суд зазначає про наступне.

Заявником надано копію рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 28.09.2000 року, яким, крім іншого, стягнуто з боржника на користь ОСОБА_1 розрахункову суму, належну до сплати ОСОБА_1 при звільненні у розмірі 4305,54 грн.

Дослідивши надану заявником копію рішення, судом встановлено, що копія не належної якості, з неї не вбачається номеру справи, що не дає змоги встановити наявність такого рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Крім того, заявником не надано доказів видачі виконавчого листа на примусове виконання зазначеного рішення, та доказів пред`явлення його до виконання, відкриття виконавчого провадження щодо виконання такого рішення.

З урахуванням того, що відповідно до наданої заявником інформації рішення ухвалено у 2000 році, то порядок виконання судових рішень регулювався Інструкцією про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 74/5 від 15.12.1999 року. Так, пунктом 3.3 цієї Інструкції встановлено, що виконавчі листи та інші судові документи пред`являються до виконання протягом трьох років.

Як вбачається з матеріалів справи, на запити ліквідатора виконавча служба надала відповіді про те, що на виконанні не перебувають виконавчі листи за якими боржником виступає СТОВ "Петрівське", а також про те, що в реєстрі виконавчих проваджень відсутні докази відкриття виконавчого провадження стягувачем за яким виступає ОСОБА_1 .

Провадження у справі про банкрутство СТОВ "Петрівське" порушено у 2006 році.

Окрім того, ОСОБА_1 надано довідку Близнюківської районної державної адміністрації від 02.09.2008 року № 820, відповідно до якої в архівному фонді КСП імені Петровського Близнюківського району Харківської області в Книзі обліку заробітної плати працівникам КСП за 200 рік виявлено жовтень 2000 року ОСОБА_1 4 295,54 назва грошової одиниці не вказана.

В довідці зазначено про те, що архівний відділ не може надати довідку про нарахування та виплату заробітної плати ОСОБА_1 з 01.11.2000 по 01.09.2008, так як документи з особового складу СТОВ "Петровське" за цей період на зберігання в архів не надходили.

Отже, з надана заявником довідка не свідчить та не підтверджує наявність заборгованості боржника перед ОСОБА_1 станом на момент його звернення із заявою 2021 рік. Більше того, в самій довідці зазначено про те, що така інформація в архівному відділі Близнюківської районної адміністрації відсутня.

Крім того, судом встановлено, що під час розгляду справи про банкрутство СТОВ "Петрівське", ОСОБА_1 неодноразово заявлялись скарги на дії ліквідатора, в обґрунтування яких скаржник вказував про те, що ліквідатор не виплачує йому заборгованість із заробітної плати. Всі зазначені скарги ОСОБА_1 залишені без задоволення через встановлення судом безпідставності таких тверджень заявника.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що заявником не доведено факту наявності у боржника перед ним заборгованості із заробітної плати, правові підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 з грошовими вимогами до боржника відсутні.

Керуючись ст. ст. 45, 60 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 232-235, 240 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 (вх. 3318 від 10.02.2021) з грошовими вимогами до боржника.

Копію ухвали направити ОСОБА_1 та ліквідатору боржника.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена.

Порядок та строки оскарження ухвали передбачені статтями 254-258 ГПК України.

Повний текст ухвали складено та підписано 13.04.2021.

Суддя Усатий В.О.