ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

08.04.2021 м.Дніпро Справа № 876/29/21

Суддя Центрального апеляційного господарського суду Дармін М.О.,

при секретарі судового засідання: Ковзикові В.Ю.

Представники сторін:

від позивача: Сеннов О.А. (в режимі відеоконференції) адвокат, довіреність №905-К-О від 13.03.2019 р.;

інші учасники процесу не з`явились.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції заяву Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про видачу наказу на примусове виконання рішення третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» від 04.07.2019 (третейський суддя Згонік С.В.) у справі №43/2019

за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

до відповідача-1 Приватного підприємства «Захід»

відповідача-2 ОСОБА_1

про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» від 04.07.2019 позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» щодо стягнення з Приватного підприємства «Захід» та ОСОБА_1 солідарно суми заборгованості 611 487,91 - задоволено.

Стягнуто солідарно з Приватного підприємства «Захід» та ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договорм №Б/Н від 1909.2017 року в розмірі 611 487,91 грн.

Стягнуто з Приватного підприємства «Захід» на користь АТ КБ «ПриватБанк» третейський збір за подання позовної заяви у розмірі 6 614,88 грн.

ОСОБА_1 звернулася до Центрального апеляційного господарського суду із заявою про скасування рішення Постійно діючого регіонального Третейського суду України при Асоціації "Дніпровський Банківський союз" від 04.07.2019 у справі № 43/2019.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.09.2019 у даній справі заяву ОСОБА_1 про скасування рішення третейського суду задоволено частково. Рішення Постійно діючого регіонального Третейського суду України при Асоціації "Дніпровський Банківський союз" від 04.07.2019 у справі №43/2019 скасовано в частині стягнення з ОСОБА_1 солідарно суми заборгованості 611 487,91 грн та добровільної сплати Акціонерному товариству Комерційному банку "Приватбанк" присуджені цим рішенням на його користь грошові кошти шляхом безготівкового переказу на р/р НОМЕР_1 в АТ КБ "Приватбанк". У задоволенні позову в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" заборгованості за Договором № б/н від 19.09.2017 в розмірі 611 487,91 грн відмовлено.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 03.12.2019 у справі №876/42/19 апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" залишено без задоволення. Ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 18.09.2019 у справі №876/42/19 залишено без змін.

18.03.2021 АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Центрального апеляційного господарського суду із заявою про видачу наказу на примусове виконання рішення третейського суду.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.03.2021 у справі №876/29/21 визначено головуючого суддю (доповідача) Дарміна М.О.

Ухвалою від 22.03.2021 прийнято до розгляду заяву Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про видачу наказу на примусове виконання рішення третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» від 04.07.2019 у справі №43/2019. Розгляд заяви призначено в судовому засіданні на 01.04.2021 на 12:00 год.

23.03.2021 від представника позивача надійшла заява про участь у судовому засіданні 24.03.2021 в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 23.03.2021 судове засідання призначене на 01.04.2021 на 12:00, ухвалено проводити в режимі відео конференції з представником Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» за допомогою власних технічних засобів.

Ухвалою суду від 01.04.2021 в судовому засіданні оголошено перерву до 08.04.2021 до 12:00 годин.

01.04.2021 від представника позивача надійшла заява про участь у судовому засіданні 08.04.2021 в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 02.04.2021 судове засідання призначене на 08.04.2021 на 12:00, ухвалено проводити в режимі відео конференції з представником Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» за допомогою власних технічних засобів.

Представники відповідачів у судове засідання не з`явилися. Про причини неявки суду не повідомили. Про дату, час та місце проведення судового засідання у справі були повідомлені належним чином, шляхом опублікування на офіційному сайті оголошення про проведення судового засідання (а.с. 89)

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі Пономарьов проти України, no. 3236/03, від 03.04.2008, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Таким чином, не лише на суд покладається обов`язок належного повідомлення сторін про час та місце судового засідання, але й сторони повинні вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Згідно з Порядку ведення державного реєстру судових рішень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.2006р. за № 740, кожна фізична або юридична особа має загальний доступ до судових рішень, внесених до Реєстру. Відкритий доступ користувачів до електронних копій судових рішень здійснюється цілодобово та безоплатно через офіційний веб-портал ДСА.

Таким чином, представники сторін мають можливість ознайомитись з текстами процесуальних документів по вказаній справі в державному реєстрі судових рішень.

Враховуючи обмежений строк розгляду заяви про видачу наказу на примусове виконання рішення третейського суду і той факт, що ухвалою суду апеляційної інстанції від 22.03.2021 сторони попереджені про можливість розгляду справи без участі представників сторін у випадку їх неявки в судове засідання, суд розглянув вказану заяву без участі представників сторін.

08.04.2021 оголошено вступну та резолютивну частину ухвали Центрального апеляційного господарського суду.

Дослідивши доводи, наведені в заяві Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про видачу наказу на примусове виконання рішення третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» від 04.07.2019 у справі №43/2019, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 55 Закону України "Про третейські суди" визначено, що рішення третейського суду виконуються зобов`язаною стороною добровільно, в порядку та строки, що встановлені в рішенні. Якщо в рішенні строк його виконання не встановлений, рішення підлягає негайному виконанню.

Відповідно до статті 56 Закону України "Про третейські суди" заява про видачу виконавчого документа може бути подана до компетентного суду протягом трьох років з дня прийняття рішення третейським судом. Компетентним є місцевий загальний суд чи місцевий господарський суд за місцем розгляду справи третейським судом (частина перша статті 2 цього Закону).

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20.07.2006 в справі "Сокуренко і Стригун проти України" зазначив, що фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін "судом, встановленим законом" у п. 1 ст. 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

За правилами пункту 11 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України до юрисдикції господарських судів відносяться справи про оскарження рішень третейських судів та про видачу наказу на примусове виконання рішень третейських судів, утворених відповідно до Закону України "Про третейські суди", якщо такі рішення ухвалені у спорах, зазначених у цій статті.

Частиною другою статті 24 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що справи щодо оскарження рішень третейських судів, про видачу наказів на примусове виконання рішень третейських судів розглядаються апеляційними господарськими судами як судами першої інстанції за місцем розгляду справи третейським судом.

Провадження у таких справах здійснюється у порядку, передбаченому розділом VІІ Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини третьої статті 354 ГПК України при розгляді справи в судовому засіданні господарський суд встановлює наявність чи відсутність підстав для відмови у видачі наказу на примусове виконання рішення третейського суду, передбачених статтею 355 цього Кодексу.

Частиною першою статті 355 ГПК України визначено, що суд відмовляє у видачі наказу на примусове виконання рішення третейського суду, якщо: 1) на день ухвалення рішення за заявою про видачу наказу рішення третейського суду скасовано судом; 2) справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; 3) пропущено встановлений строк для звернення за видачею наказу, а причини його пропуску не визнані господарським судом поважними; 4) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; 5) третейська угода визнана недійсною; 6) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону; 7) рішення третейського суду містить способи захисту прав та охоронюваних інтересів, не передбачені законом; 8) постійно діючий третейський суд не надав на вимогу господарського суду відповідну справу; 9) третейський суд вирішив питання про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі.

Аналогічні положення містяться також і у статті 56 Закону України "Про третейські суди".

За усталеною правовою позицією, що неодноразово викладалася Верховним Судом, при розгляді заяви про видачу виконавчого документа господарський суд не здійснює оцінки законності і обґрунтованості рішення третейського суду в цілому, а лише встановлює відсутність або наявність підстав для відмови у задоволенні заяви про видачу виконавчого документа, визначених у статті 56 Закону України "Про третейські суди" та у статті 355 ГПК України (постанови Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №910/8665/17, від 04.06.2019 у справі №873/8/19, від 27.06.2019 у справі №873/19/19, від 11.07.2019 у справі №910/8692/17, від 13.11.2019 у справі №873/51/19, від 24.12.2019 у справі №870/45/19).

Сукупний аналіз наведених вище приписів дає підстави для висновку, що з`ясування відсутності або наявності підстав для відмови у задоволенні заяви про видачу наказу на примусове виконання рішення третейського суду здійснюється господарським судом, зокрема і на підставі третейської угоди, обов`язок подання якої одночасно із вказаною заявою передбачений пунктом 2 частини четвертої статті 353 ГПК України.

Отже, встановлення обставин укладення третейської угоди, її дійсності та змісту у необхідних обсягах, передує вирішенню господарським судом, як вимог про скасування рішення третейського суду, так і питання про наявність підстав для відмови у видачі наказу на примусове виконання рішення третейського суду відповідно до статті 355 ГПК України, статті 56 Закону України "Про третейські суди".

Згідно з частиною другою статті 1 Закону України "Про третейські суди" до третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що виникає з цивільних та господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Частиною першою статті 5 Закону України "Про третейські суди" передбачено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

У пункті 4 частини першої статті 2 Закону України "Про третейські суди" визначено, що третейська угода - це угода сторін про передачу спору на вирішення третейським судом.

Відповідно до частин першої, четвертої-шостої статті 12 Закону України "Про третейські суди" третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв`язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує. Третейська угода має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце і дату укладання угоди. Посилання у договорі, контракті на документ, який містить умову про третейський розгляд спору, є третейською угодою за умови, що договір укладений у письмовій формі і це посилання є таким, що робить третейську угоду частиною договору.

Оригінал третейської угоди або належним чином завірена її копія додається до заяви про видачу наказу на примусове виконання рішення третейського суду (пункт 2 частини четвертої статті 353 ГПК України).

Центральним апеляційним господарським судом встановлено та слідує із матеріалів справи, що до заяви АТ КБ "Приватбанк" про видачу наказу на примусове виконання рішення третейського додано копію Заяви на відкриття рахунку та анкети про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг від 19.09.2017р. (а. с. 13-14) та витяг з розміщених на сайті Банку "Умов та правил надання банківських послуг" (а. с.15-43), які у сукупності Банк іменує копією укладеного з відповідачем договору № б/н від 19.09. 2017р., що містить третейське застереження.

У пункті 1.1.7.29. витягу з "Умов та правил надання банківських послуг" наявного у справі вказано на домовленість сторін, що всі спори, розбіжності або вимоги, які виникають з даного договору та інших договорів між Банком та Клієнтом або у зв`язку з ними, в тому числі що стосуються їх виконання, порушення, припинення або визнання недійсними, підлягають вирішенню у Постійно діючому третейському суді при Асоціації "Дніпровський Банківський Союз".

Позивач стверджує, що підписавши заяву-анкету про відкриття поточного рахунку, відповідач Приватне підприємство «ЗАХІД» приєднався до "Умов та правил надання банківських послуг", Тарифів Банку, розміщених в мережі Інтернет на сайті https://privatbank.ua, які у сукупності складають договір банківського обслуговування № б/н від 19.09.2017 із вказаним у пункті 1.1.7.29 цих Умов третейським застереженням.

Суд критично оцінює відповідні доводи позивача з огляду на наступне:

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

При цьому вирішуючи питання щодо можливості поширення на правовідносини у даній справі положень статей 633, 634 ЦК України колегія суддів апеляційної інстанції зауважує, що умови договору приєднання, що розробляються банком, повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, а банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Як вже зазначалося, на підтвердження укладення сторонами третейської угоди у формі третейського застереження, що викладено у пункті 1.1.7.29. "Умов та правил надання банківських послуг", позивач посилався на копію Заяви на відкриття рахунку та анкети про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг від 19.09.2017р., а також надав витяг з "Умов та правил надання банківських послуг" АТ КБ "Приватбанк", розміщений на сайті цієї банківської установи.

Проте, Заява на відкриття рахунку та анкета про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг від 19.09.2017р. третейського застереження або посилання на третейську угоду не містить, а наданий позивачем витяг з "Умов та правил надання банківських послуг" АТ КБ "Приватбанк" відповідачем не підписаний.

Під час судового засідання в порядку частини першої статті 75 Господарського процесуального кодексу України представник Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» визнав відсутність в його розпорядженні доказів на підтвердження обставин внесення на офіційну сторінку (https://privatbank.ua/terms) Умов та правил надання банківських послуг в редакції, доданих до матеріалів справи (а.с. 15-43) саме 01.09.2017 року.

З урахуванням вищевикладеного, суд констатує, що позивачем не доведено, що саме зміст цього витягу з Умов та правил розумів відповідач та ознайомився і погодився з ним, підписуючи заяву-анкету про приєднання до "Умов та правил надання банківських послуг "АТ КБ "Приватбанку", а також те, що цей документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив третейське застереження.

За таких обставин, роздруківка "Умов та правил надання банківських послуг" із сайту позивача не може бути належним доказом укладення сторонами третейської угоди або автентичності її змісту, оскільки цей зміст цього доказу повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (Банку), яка може змінювати його на власний розсуд, та позивач не підтвердив, що на час виникнення спірних правовідносин діяли саме ці умови, а не інші.

З урахуванням вищевикладеного, суд доходить висновку про неможливість застосування до спірних правовідносин положень частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки "Умови та правила надання банківських послуг" АТ КБ "Приватбанк", що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово ним змінювалися, тобто, позивач міг додати до позовної заяви Витяг з "Умов та правил надання банківських послуг" у будь-якій редакції, яка найбільш сприятлива для задоволення позову, про що зазначено. У такий спосіб та за відсутності підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг (наявність), останні не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до правовідносин між сторонами, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Зазначене узгоджується з висновком щодо застосування статті 634 ЦК України, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17, постанові Верховного Суду від 18.12.2019 у справі № 205/2825/18.

З огляду на наведене Центральний апеляційний господарський суд доходить висновку про відсутність підстав вважати, що сторони уклали третейську угоду, зокрема у формі третейського застереження, позаяк наданий позивачем витяг з "Умов та правил надання банківських послуг" (а. с. 15-43) не підписаний Приватним підприємством "Захід", а заява відповідача-1 на відкриття рахунку та анкета про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг від 19.09.2017р. третейського застереження або посилання на третейську угоду не містить.

Отже, укладення між ФОП Пашко М.Б. та АТ КБ "Приватбанк" третейської угоди матеріалами справи не підтверджується та позивачем не доведено.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про видачу наказу на примусове виконання рішення третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» від 04.07.2019 у справі №43/2019.

За результатами розгляду заяви про видачу наказу на примусове виконання рішення третейського суду господарський суд постановляє ухвалу про видачу наказу або про відмову у видачі наказу на примусове виконання рішення третейського суду за правилами, передбаченими цим Кодексом для ухвалення рішення (ч.1 ст. 356 Господарського процесуального кодексу України).

Ухвала господарського суду про видачу або відмову у видачі наказу може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку, встановленому для оскарження рішення суду першої інстанції (ч.3 ст. 356 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись ст. ст. 253, 354, 355, 356 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про видачу наказу на примусове виконання рішення третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» від 04.07.2019 у справі №43/2019.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку на підставі ч. 3 ст. 356 та ч. 2 ст.253 ГПК України до Верховного Суду у строк, передбачений ст. 256 ГПК України.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Повний текст ухвали складено та підписано 09.04.2021

Суддя М.О. Дармін