ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"30" березня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/3108/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Д`яченко Т.Г.

При секретарі судового засідання Аганін В.Ю.

розглянувши справу №916/3108/20

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „Зелений шлях (65104, м. Одеса, пр. Академіка Глушка, 29, офіс 230; )

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „Лідер-Сервіс (65025, м.Одеса, вул. 21 км. Старокиївської дороги, приміщення 424; )

про стягнення 161860,67 грн.

Представники:

від позивача: Попов В.В., адвокат за довіреністю

від відповідача : Щербина Ю.І., самопредставництво

Встановив: Товариство з обмеженою відповідальністю „Зелений шлях звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю „Лідер-Сервіс про стягнення 161860,67 грн.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „Зелений шлях направлено на стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю „Лідер-Сервіс збитків заподіяних втратою вантажу у розмірі 161860,67 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 03.11.2020р. прийнято позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю „Зелений шлях до розгляду та відкрито провадження у справі №916/3108/20. Справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на "30" листопада 2020 р. о 11:30. Запропоновано відповідачу підготувати та надати до суду і одночасно надіслати позивачеві відзив на позов, оформлений з урахуванням вимог, встановлених ст.165 ГПК України, протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали суду. Встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив із урахуванням вимог ст. 166 ГПК України протягом 10 днів з дня отримання відзиву. Встановлено відповідачу строк для подання заперечень із урахуванням вимог 167 ГПК України, протягом 10 днів з дня отримання відповіді на відзив. Викликано учасників справи у підготовче засідання на 30.11.2020р. о 11:30.

25.11.2020р. до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

27.11.2020р. позивачем було надано відповідь на відзив.

30.11.2020р. до господарського суду Одеської області від позивача надійшло клопотання про розгляд справи у загальному провадженні. Позивачем в обґрунтування поданого клопотання було зазначено суду, що відповідач повністю не визнає позов та не визнає факту організації перевезення, посилаючись на певні обставини, отже, враховуючи відповідну позицію відповідача, необхідність збору додаткових доказів та з метою забезпечення дотримання принципу пропорційності та змагальності сторін, є необхідність розгляду справи у загальному провадженні.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 30.11.2020р. клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю „Зелений шлях від 30.11.2020р. задоволено. Справу №916/3108/20 ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на "21" грудня 2020 р. о 11:30. Викликано сторін у справі у підготовче засідання, призначене на 21.12.2020р. о 11:30.

21.12.2020р. до суду позивачем було подано клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 21.12.2020р. продовжено строк проведення підготовчого провадження у справі №916/3108/20 на 30 днів до 01.03.2021р. Відкладено підготовче засідання на "27" січня 2021р. о 12:00. Викликано учасників справи у підготовче засідання, призначене на 27.01.2021р. о 12:00. Запропоновано відповідачу підготувати та надати до суду і одночасно надіслати позивачу заперечення на відповідь на відзив, оформлені з урахуванням вимог, встановлених ст.167 ГПК України, в строк до 18.01.2021р.

18.01.2021р. до суду відповідачем було надано заперечення на відповідь на відзив.

27.01.2021р. до суду Товариством з обмеженою відповідальністю „Зелений шлях було подано клопотання про витребування доказів, відповідно до якого позивач просив суд витребувати у Одеської філії Державного підприємства „Адміністрація морських портів України інформацію щодо видачу гр. ОСОБА_1 перепустки (пішохідної та транспортом) у 2020 році з зазначенням замовників перепусток. В обґрунтування поданого клопотання, представником позивача було зазначено суду, що ним скеровувався адвокатський запит з відповідною інформацією до Одеської філії Державного підприємства „Адміністрація морських портів України, проте, фактично не було отримано відповіді на запит позивача та не було надано належної інформації.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 27.01.2021р. клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю „Зелений шлях від 27.01.2021р. задоволено. Витребувано у Одеської філії Державного підприємства „Адміністрація морських портів України письмову інформацію щодо видачі гр. ОСОБА_1 перепустки (пішохідної та транспортом) у 2020 році з зазначенням замовників перепусток, в разі їх оформлення. Встановлено Одеській філії Державного підприємства „Адміністрація морських портів України строк для подання до суду витребуваних доказів протягом п`яти днів з дня вручення даної ухвали суду.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 27.01.2021р. відкладено підготовче засідання на "22" лютого 2021р. о 10:00. Викликано учасників справи у підготовче засідання, призначене на 22.02.2021р. о 10:00.

09.02.2021р. до суду від Одеської філії Державного підприємства „Адміністрація морських портів України надійшли відомості на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів.

22.02.2021р. до суду позивачем було повно клопотання про приєднання документів до матеріалів справи.

22.02.2021р. протокольною ухвалою суду було відкладено підготовче засідання на 01.03.2021р. о 16:00.

25.02.2021р. до суду відповідачем подано клопотання про долучення додаткових документів по справі.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 01.03.2021р. закрито підготовче провадження у справі № 916/3108/20. Призначено справу до судового розгляду по суті в засіданні суду на "22" березня 2021 р. о 12:20. Викликано учасників справи у судове засідання, призначене на 22.03.2021р. о 12:20.

22.03.2021р. у судовому засіданні було оголошено перерву до 24.03.2021р. о 11:30.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 22.03.2021р. повідомлено представників сторін №916/3108/20: Товариство з обмеженою відповідальністю „Зелений шлях та Товариство з обмеженою відповідальністю „Лідер-Сервіс про судове засідання, яке відбудеться "24" березня 2021р. о 11:30.

21.03.2021р. до суду відповідачем було подано клопотання про приєднання документів до матеріалів справи.

24.03.2021р. судом було оголошено перерву на стадії вступних слів до 30.03.2021р. о 11:45.

30.03.2021р. до суду відповідачем було подано клопотання про повернення справи №916/3108/20 до розгляду у підготовчому засіданні.

30.03.2021р. судом було оголошено протокольну ухвалу відповідно до ст.207 ГПК України та залишено без розгляду клопотання представника відповідача про повернення справи до розгляду у підготовчому провадженні.

Позивач підтримає заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Відповідач заперечував проти позовних вимог позивача та просив суд відмовити в їх задоволенні.

У судовому засіданні 30.03.2021 року судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено 07.04.2021р.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача за час розгляду справи, суд встановив.

20 травня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю „Зелений шлях (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю „Лідер-Сервіс (виконавець) було укладено Договір на надання транспортно-експедиторських послуг №2005/20-ЛС (надалі Договір), за умовами якого виконавець за дорученням замовника надає йому послуги з організації автомобільної (або змішаного) перевезення вантажів і комплекс послуг, пов`язаний з проведенням взаєморозрахунків, контролем за проходження вантажів та інших за рахунок замовника.

В обґрунтування поданого позову позивачем було зазначено суду, що Товариство з обмеженою відповідальністю „Лідер-Сервіс за замовленням Товариства з обмеженою відповідальністю „Зелений шлях, яке діє на підставі Договору №09042020/001 від 08.04.2020р. експедирування з компанією Vi-za San Ltd, яка діє в інтересах компанії Shanghai Fresh Together Co Ltd, здійснювало організацію перевезення вантажу товару яловичина безкісткова заморожена за рейсом Приватного акціонерного товариства „Агро-Продукт до Одеського морського торгового порту, дата навантаження 10 липня 2020 року.

За посиланням позивача, факт організації перевезення Товариством з обмеженою відповідальністю „Лідер-Сервіс підтверджується CMR 4627 та перевезення здійснювалось водієм ОСОБА_2 , транспортний засіб НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , рефрижераторний контейнер № ТТNU 8055190.

Згідно пакувального листа №19 від 10.07.2020р. та CMR 4627 вбачається, що було здійснено навантаження транспортного засобу за вагою брутто 27617,00 кг.

Відповідно до рахунку-фактури №19 від 10.07.2020р. та митної декларації ціна товару становить 102410,00 долів США.

Як з`ясовано судом, 22.07.2020р. відбулось перевантаження вантажу та було виявлено, що фактично вага брутто становить 26080,00 кг, у зв`язку з чим було складено ті підписано Акт про перевантаження та перерахунок вантажу від 22.07.2020р.

Зазначеним Актом про перевантаження та перерахунок вантажу від 22.07.2020р. зафіксовано, що він складено про те, що 22 липня 2020р. було проведено перерахунок вантажу заморожена яловичина, за результатом якого було виявлено невідповідність ваги та кількості місць, заявленому при відвантаженні, з позначкою на контейнер № ТТNU 8055190 та встановлено, що вага брутто відповідно до листа №19 та інвойсу №19 від 10.07.2020р. 27617,00 кг та вага при перевантаженні 26080,00 кг.

Позивачем подано до матеріалів справи під час зазначений Акт про перевантаження та перерахунок вантажу від 22.07.2020р., на якому міститься відтиск штампу відповідача - Товариством з обмеженою відповідальністю „Лідер-Сервіс. (а.с. 96).

З урахуванням викладених обставин, позивачем було зазначено суду, що нестача за вагою становить 1537,00 кг (27617,00-26080,00).

За підрахунком позивача сума нестачі становить 5699,54 доларів США (102410,00/27617,00*1537,00) та з урахуванням курсу НБУ долару США до гривні станом на 29.10.2020р., який становив 28,3989 грн. за долар США, на дату позовної заяви сума збитків, що складає вартість нестачі становить 161860,67 грн.

З урахування викладеного, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „Зелений шлях направлено на стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю „Лідер-Сервіс збитків, заподіяних втратою вантажу у розмірі 161860,67грн.

Надаючи відзив на позовну заяву Товариством з обмеженою відповідальністю „Лідер-Сервіс було зазначено суду наступне.

Відповідачем було зазначено, що між сторонами укладено Договір про надання транспортно-експедиторських послуг №2005/20-ЛС від 20 травня 2020р., однак відповідачем було пояснено суду, що він не приймав до перевезення рефрижераторний контейнер, на який посилається позивач у позовній заяві, а саме: ТТNU 8055190, та зазначено, що транспортний засіб разом з причепом за №№ НОМЕР_1 / НОМЕР_2 не належать відповідачу. Також відповідачем було зазначено суду, що він не має взаємовідношень з позивачем.

Відповідачем було пояснено суду, що він критично ставиться до залученого в якості доказу Акту про перезважування та перерахунок вантажу та зазначає, що представник відповідача не викликався на такий захід, крім того, навпроти запису «ООО «Лидер Сервис» зазначено прізвище ОСОБА_1 та стоїть підпис невідомої особи. За твердженнями відповідача, у нього не працювала та не працює особа з таким чи схожим прізвищем. Також відповідачем було зазначено суду, що в цьому документі вбачається відсутність підпису відповідальної особи ПАО „Одеський портовий холодильник, це означає, як вказує відповідач, що документ є дефектним, не відповідає реальним обставинам, оскільки відповідач не здійснював перевезення рефрижераторного контейнеру № ТТNU 8055190 та не приймав участі в процедурі перезважування та перерахунку вантажу.

Відповідачем було зазначено суду, що позивачем не доведено факту прийняття перевізником вантажу до перевезення: відсутній оригінал СМR, а наявна копія не заповнена, в тому числі графа 16 та 23, не вказано номер шляхового листа, прізвища водія.

Надаючи відповідь на відзив Товариством з обмеженою відповідальністю „Зелений шлях було зазначено суду наступне.

Позивачем було зазначено, що відповідачем у відзиві було визнано факт укладання з Товариством з обмеженою відповідальністю „Зелений шлях Договору про надання транспортно-експедиторських послуг №2005/20-ЛС від 20.05.2020р., однак, як стверджує позивач, відповідач не визнає факту організації перевезення рефрижераторного контейнеру № ТТNU 8055190.

Посилаючись на п. 1.1. Договору, ст. 9. ст. 14 Закону України „Про транспортно-експедиторську діяльність, ст. 929 ЦК України, позивачем було зазначено суду, що відповідач згідно умов договору виступає у якості експедитора, по суті організатора виконання послуг перевезення, тобто відповідач, як вказує позивач, може не мати у своєї власності або користуванні транспортних засобів, може не мати трудових відносин з водіями та для виконання перевезення для клієнта може укласти відповідний договір з третьої особою.

Позивачем було зауважено суду та зазначено, що відповідач не спростовує факту прийняття заяви від позивача на організацію перевезення рефрижераторного контейнеру № ТТNU 8055190.

Надаючи заперечення на відповідь на відзив Товариством з обмеженою відповідальністю „Лідер-Сервіс було зазначено суду наступне.

Відповідач зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю „Лідер-Сервіс є авторизованою компанією на лінії Товариства з обмеженою відповідальністю „СМА СІ ДЖИ ЕМ ШИППІНГ ЕДЖЕНСІЗ УКРАЇНА, та має право на надання внутрішньо-портових послуг, що включають в себе документальний супровід та документальне оформлення порожніх та навантажених контейнерів (не вантажу), організацію їх переміщення контейнерів на території порту. Тобто, як пояснює відповідач, за безпосередньої участі Товариства з обмеженою відповідальністю „Лідер-Сервіс перевізники вантажу, в тому числі контрагенти позивача, отримують послугу в технічному та документальному супроводі на території порту та користуються контейнерами різних типів, габаритів, тощо, стандарту ISO, оренда яких сплачується експедитором або замовником перевезення.

Відповідачем було пояснено суду, що Товариство з обмеженою відповідальністю „Лідер-Сервіс направляло запит до підприємства-перевізника - ПП „ВС-СЕРВІС, оскільки отримання контейнеру № ТТNU 8055190 (як і інших, що були передані перевізнику) з контейнерного терміналу, здійснюється на підставі окремих заявок/нарядів експедитора вантажу Товариства з обмеженою відповідальністю „Зелений шлях до представників лінії та відповідно власника (орендодавця) контейнеру.

До заперечення відповідачем було надано копія запиту на надання інформацій від перевізника ПП „ВС-СЕРВІС, а також копію отриманої відповіді директора ПП „ВС-СЕРВІС про виконання перевезення вантажу та отримання контейнеру № ТТNU 8055190 на контейнерному терміналі та його повернення в порт в строки з 09 липня 2020 року по 12 липня 2020 року. Відповідачем було зауважено суду, щодо відсутності у контейнерного терміналу - ТОВ „Бруклін-Київ порт претензій до ПП „ВС-СЕРВІС відносно повернутого рефрижераторного контейнеру № ТТNU 8055190, в тому числі його стану (цілосність обшивки, деформацій).

Відповідачем було зазначено, що представниками Товариства з обмеженою відповідальністю „Лідер-Сервіс не отримувався вантаж, який в подальшому перевозився в контейнері № ТТNU 8055190, що підтверджується відсутністю розрахунків між позивачем та відповідачем, первинної бухгалтерської документації та будь-яких інших доказів цього факту з боку позивача.

Суд, розглянувши матеріали справи, вислухавши у судовому засіданні пояснення представників позивача та відповідача, проаналізувавши норми чинного законодавства, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 2 Закону України „Про судоустрій та статус суддів, суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ст.4 Господарського процесуального кодексу України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. Відмова від права на звернення до господарського суду є недійсною. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному законом порядку.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що кожна особа має право на захист свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права чи законного інтересу, який не суперечить загальним засадам чинного законодавства. Порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Порушення права чи охоронюваного законом інтересу повинне мати об`єктивний характер і виражатися в позбавленні або зменшенні обсягу певних благ особи, права чи інтереси якої порушено, певних благ, які вона мала до порушення або справедливо очікувала набути у майбутньому.

Суд зауважує на тому, що завданням правосуддя є захист охоронюваних законом прав та інтересів осіб.

Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Приписами статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Положеннями ст. 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Надаючи оцінку доводам позивача та обґрунтуванням позовних вимог, викладеним Товариством з обмеженою відповідальністю „Зелений шлях в позовній заяві, та направленим на стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю „Лідер-Сервіс збитків, заподіяних втратою вантажу у розмірі 161860,67 грн., суд зазначає наступне.

Статтею 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного Кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України).

Відповідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно до п. 1 ст. 628 Цивільного Кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно вимог ст. 629 Цивільного Кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як встановлено судом, правовідносини між Товариством з обмеженою відповідальністю „Зелений шлях, як замовником, та Товариством з обмеженою відповідальністю „Лідер-Сервіс, як виконавцем, виникли на підставі укладеного між ними 20 травня 2020 року Договору на про надання транспортно-експедиторських послуг №2005/20-ЛС.

Відповідно до ч. 1 ст. 929 Цивільного кодексу України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Згідно до ст. 9 Закону України „Про транспортно-експедиторську діяльність, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Згідно до ст. 14 Закону України „Про транспортно-експедиторську діяльність, експедитор відповідає перед клієнтом за кількість місць, вагу, якщо проводилося контрольне зважування у присутності представника перевізника, що зафіксовано його підписом, належність упаковки згідно з даними товарно-транспортних документів, що завірені підписом представника перевізника, якщо інше не встановлено договором транспортного експедирування.

Поряд з цим, 08.04.2020р. між Vi-za Sun Ltd, як клієнтом, Shangai Fresh Together Co Ltd, як покупцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю „Зелений шлях, як експедитором було укладено Договір №08042020/001 про надання транспортно-експедиторських послуг.

Судом враховано, що Товариством з обмеженою відповідальністю „Зелений шлях яке діяло на підставі Договору №09042020/001 від 08.04.2020р. експедирування з компанією Vi-za San Ltd, яка діяла в інтересах компанії Shanghai Fresh Together Co Ltd, було здійснено замовлення у відповідача щодо перевезення вантажу товару яловичина безкісткова заморожена за рейсом Приватного акціонерного товариства „Агро-Продукт до Одеського морського торгового порту.

За матеріалами справи судом встановлено, що згідно пакувального листа №19 від 10.07.2020р. та CMR 4627 вбачається, що було здійснено навантаження транспортного засобу за вагою брутто 27617,00 кг. та відповідно до рахунку-фактури №19 від 10.07.2020р. та митної декларації ціна товару становить 102410,00 долів США.

Як з`ясовано судом, 22.07.2020р. відбулось перевантаження вантажу та було виявлено, що фактично вага брутто становить 26080,00 кг, про що свідчить Акт про перевантаження та перерахунок вантажу від 22.07.2020р.

Судом за час розгляду справи було досліджено та встановлено, зокрема, що зазначений Акт про перевантаження та перерахунок вантажу від 22.07.2020р. міститься відтиск штампу відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю „Лідер-Сервіс. (а.с. 96).

Також у судовому засіданні, яке відбулось 24 березня 2021р., судом було досліджено оригінал зазначеного Акту, що був наданий для огляду суду представником позивача.

Щодо заперечень відповідача, що були надані ним за час розгляду справи, стосовно того, що ним не було здійснено перевезення вказаного вантажу суд зазначає, що наявні матеріали справи спростовують заперечення відповідача та надають змогу у сукупності наявних доказів та документів встановити зворотнє.

Так, доказами на підтвердження виконання відповідачем замовлення позивача слугують CMR 4627, яка має відповідні відомості, та зокрема, відбиток штемпеля Товариства з обмеженою відповідальністю „Лідер-Сервіс. Також судом враховано, що Акт про перевантаження та перерахунок вантажу від 22.07.2020р., яким було зафіксовано втрату частини вантажу містить відбиток штемпелю Товариства з обмеженою відповідальністю „Лідер-Сервіс.

Також суд зазначає, що на вказаному Акті про перевантаження та перерахунок вантажу від 22.07.2020р., від імені Товариства з обмеженою відповідальністю „Лідер-Сервіс міститься підпис гр. ОСОБА_1 , а відповідно до інформації, що була надана Одеською філією ДП „АМПУ на виконанні ухвали суду про витребування доказів, вбачається, що адміністрацією Одеського морського порту була оформлена разова (тимчасова) перепустка на гр. ОСОБА_1 з проїздом на територію адміністрації Одеського морського порту саме 22.07.2020р.

У зв`язку з викладеними та встановленим, суд вважає за необхідне зазначити та зауважити, що відповідачем за час розгляду справи не було відповідними доказами спростовано те, що гр. ОСОБА_1 діяв від імені Товариства з обмеженою відповідальністю „Лідер-Сервіс, та не був уповноваженою особою відповідача, оскільки матеріали справи доводять факт протилежного, приймаючи до уваги наявність на зазначеному акті підпису гр. ОСОБА_1 , який засвідчений печаткою відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю „Лідер-Сервіс.

Судом відхиляються заперечення відповідача, що відбиток штампу не належить відповідачу, оскільки останнім за час розгляду справи належними та допустимими доказами не було спростовано такі факти та не доказано суду зворотного.

Також судом критично оцінюються посилання відповідача, що відповідне перевезення, за яким відбулась втрата вантажу, було здійснено ПП „ВС-Проект, оскільки відповідачем, на підтвердження наданих доводів та міркувань не було забезпечено надання відповідних доказів, а саме, що між позивачем та вказаною особу існували договірні відносини щодо саме цього перевезення, за яким відбулась втрата вантажу, стягнення збитків щодо якого є предметом розгляду даної справи.

Відповідно до ст. 14 Закону України „Про транспортно-експедиторську діяльність, за невиконання або неналежне виконання обов`язків, які передбачені договором транспортного експедирування і цим Законом, експедитор і клієнт несуть відповідальність згідно з Цивільним кодексом України, іншими законами та договором транспортного експедирування. Експедитор несе відповідальність за дії та недогляд третіх осіб, залучених ним до виконання договору транспортного експедирування, у тому ж порядку, як і за власні дії.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 314 Господарського кодексу України, перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини. У транспортних кодексах чи статутах можуть бути передбачені випадки, коли доведення вини перевізника у втраті, нестачі або пошкодженні вантажу покладається на одержувача або відправника. За шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає: у разі втрати або нестачі вантажу - в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає: у разі пошкодження вантажу - в розмірі суми, на яку зменшилася його вартість; у разі втрати вантажу, зданого до перевезення з оголошенням його цінності, - у розмірі оголошеної цінності, якщо не буде доведено, що вона є нижчою від дійсної вартості вантажу.

Згідно до ст. 934 Цивільного кодексу України, за порушення обов`язків за договором транспортного експедирування експедитор відповідає перед клієнтом відповідно до глави 51 цього Кодексу.

Дослідивши обставини спору, судом було встановлено факт неналежного виконання Товариством з обмеженою відповідальністю „Лідер-Сервіс прийнятих на себе зобов`язань за умовами Договору на про надання транспортно-експедиторських послуг №2005/20-ЛС від 20 травня 2020 року щодо здійснення належним чином організації перевезення вантажу, що підтверджується у сукупності наявними в матеріалах справи доказами, а саме, зокрема, Договором на надання транспортно-експедиторських послуг №2005/20-ЛС від 20 травня 2020 року, CMR 4627, яка містить відповідну інформацію та Актом про перевантаження та перерахунок вантажу від 22.07.2020р., з відтиском печатки відповідача - Товариством з обмеженою відповідальністю „Лідер-Сервіс.

За приписами статті 224 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Положенням ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України визначено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Згідно ч. 2 статті 22 Цивільного кодексу України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (абзац 1 частини 3 статті 22 ЦК України).

Однак, при цьому, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; збитків; причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Причинний зв`язок, як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяння збитків, між протиправною поведінкою та шкодою виражається в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди. Слід довести, що протиправні дії чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - безумовним наслідком такої протиправної поведінки. Отже, відшкодування збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності і для застосування такої міри відповідальності необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: У разі відсутності хоча б одного з елементів відповідальність у вигляду відшкодування збитків не наступає.

Позивач повинен довести факт спричинення збитків, обґрунтувати їх розмір, довести безпосередній причинний зв`язок між правопорушенням та заподіянням збитків і розмір відшкодування. Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою та шкодою потерпілої сторони.

Виходячи із приписів ст.ст.4,5 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст.15,16 Цивільного кодексу України, можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) у позивача певного захищуваного суб`єктивного права або інтересу та порушення такого суб`єктивного права (інтересу) з боку відповідача, враховуючи відповідність обраного способу судового захисту закону або договору (можливість визначити інший ефективний спосіб судового захисту, який не суперечить закону). Відсутність (недоведеність) будь-якого з означених елементів унеможливлює задоволення позовних вимог.

Оцінивши докази у сукупності, суд зазначає, що наявні в матеріалах справи документи дозволяють дійти висновку, що частину вантажу було втрачено виконавцем при здійсненні організації його перевезення, а такою особо, за наявними у справі документами, є саме відповідач у даній справі.

За підрахунком позивача, сума нестачі вартості вантажу становить 5699,54 доларів США (102410,00/27617,00*1537,00) та з урахуванням курсу НБУ долару США до гривні станом на 29.10.2020р., який становив 28,3989 грн. за долар США, на дату позовної заяви сума збитків, що складає вартість нестачі становить 161860,67 грн.

Суд, переривши розрахунок позивача щодо сплати відповідачем збитків у розмірі 161860,67 грн., вважає такий розрахунок вірним, а вимоги про стягнення - правомірними.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Приписами ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Згідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „Зелений шлях підлягають задоволенню судом у зв`язку з їх відповідністю фактичним обставинам справи, вимогам чинного законодавства, доведеністю та обґрунтованістю, у зв`язку з чим, позов судом задовольняється зі стягненням Товариства з обмеженою відповідальністю „Лідер-Сервіс збитків заподіяних втратою вантажу у розмірі 161860,67 грн.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати у розмірі 2427,91 грн. (розраховані судом із врахуванням 1,5% від заявлених позовних вимог (161860,67 х 1,5%) покладаються на відповідача, у зв`язку з задоволенням позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України

ВИРІШИВ:

1.Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю „Зелений шлях задовольнити повністю.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Лідер-Сервіс (65025, м.Одеса, вул. 21 км. Старокиївської дороги, приміщення 424; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Зелений шлях (65104, м. Одеса, пр. Академіка Глушка, 29, офіс 230; ) збитки, заподіяні втратою вантажу у розмірі 161860 (сто шістдесят одну тисячу вісімсот шістдесят) грн. 67 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2427 (дві тисячі чотириста двадцять сім) грн. 91 коп.

Повний текст рішення складено 07 квітня 2021 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Т.Г. Д`яченко