СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" квітня 2021 р. Справа № 922/3289/19

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Мартюхіна Н.О., суддя Лакіза В.В., суддя Плахов О.В.,

без виклику учасників справи,

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Ковальової Тамари Дмитрівни, м. Запоріжжя (вх. №498 Х/2),

на ухвалу Господарського суду Харківської області від 21.01.2021 (повний текст складено 21.01.2021) у справі №922/3289/19 (суддя Присяжнюк О.О.),

за позовом Фізичної особи-підприємця Ковальової Тамари Дмитрівни, м. Запоріжжя,

до відповідача Фізичної особи - підприємця Булиги Валерії Миколаївни, смт. Констянтинівка, Краснокутський район, Харківська область,

про стягнення коштів,

за скаргою Фізичної особи-підприємця Ковальової Тамари Дмитрівни, м. Запоріжжя (вх. №147 від 05.01.2021), на дії (рішення) державного виконавця Краснокутського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) Стародуб Ю.О.,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 21.01.2021 у справі №922/3289/19 відмовлено Фізичній особі-підприємцю Ковальовій Тамарі Дмитрівні поновленні пропущеного строку на подання скарги на дії (рішення) державного виконавця Краснокутського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) Стародуб Ю.О., щодо повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження"; скаргу Фізичної особи-підприємця Ковальової Тамари Дмитрівни на дії державного виконавця (вх. №147 від 05.01.2021) залишено без розгляду.

Не погодившись з постановленою ухвалою, Фізична особа-підприємець Ковальова Тамара Дмитрівна звернулась до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 21.01.2021 у справі №922/3289/19 та направити справу для подальшого розгляду до суду першої інстанції.

Скаржник вважає оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду такою, що прийнята із порушенням норм процесуального права, зважаючи на те, що місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку, що повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу Ковальова Т.Д. отримала 20.10.2020, оскільки фактично стягувач отримав це повідомлення 22.10.2020.

За таких обставин строк звернення із скаргою у відповідності до частини 1 статті 341 ГПК України закінчився 02.11.2020, а не 30.10.2020 як зазначено судом, що свідчить про відсутність пропуску строку у скаржника на звернення до суду із скаргою на дії державного виконавця.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що у даному випадку апелянтом було подано апеляційну скаргу на ухвалу місцевого суду про відмову у поновленні пропущеного строку на подання скарги на дії (рішення) державного виконавця, у зв`язку з чим відповідно до вимог пункту 9 частини 1 статті 255 ГПК України апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 15.02.2021 поновлено Фізичній особі-підприємцю Ковальовій Тамарі Дмитрівні пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Харківської області від 21.01.2021 у справі №922/3289/19; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Ковальової Тамари Дмитрівни на ухвалу Господарського суду Харківської області від 21.01.2021 у справі №922/3289/19; розгляд апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Ковальової Тамари Дмитрівни на ухвалу Господарського суду Харківської області від 21.01.2021 у справі №922/3289/19 вирішено розпочати з 03.03.2021 без повідомлення учасників справи, з огляду на положення частини 2 статті 271 ГПК України.

Відповідач та державний виконавець своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, не скористались.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням Господарського суду Харківської області від 17.02.2020 у справі №922/3289/19 позовні вимоги задоволено частково; стягнуто з Фізичної особи-підприємця Булиги Валерії Миколаївни на користь Фізичної особи-підприємця Ковальової Тамари Дмитрівни оплату по Договору №318 від 25.02.2019 на розробку сайту у розмірі 108 800,00 грн., 3% річних у розмірі 760,11 грн., інфляційні витрати у розмірі 652,80 грн. та судовий збір в сумі 1653,20 грн.; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 22.04.2020, рішення Господарського суду Харківської області від 17.02.2020 у справі №922/3289/19 залишено без змін.

На виконання рішення Господарського суду Харківської області від 17.02.2020 у справі №922/3289/19 судом першої інстанції було видано наказ від 11.03.2020.

17.06.2020 головним державним виконавцем Краснокутського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винесено Повідомлення про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання.

Вищевказане Повідомлення направлено на адресу стягувача, що вказана у наказі на примусове виконання рішення (69002, м. Запоріжжя, вул. Олександрівська, 104, кв.5) - 17.06.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

22.07.2020 повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання повернулось до Краснокутського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції без доказів вручення, з відміткою пошти за закінченням терміну зберігання.

Як визнається стягувачем та державним виконавцем, у жовтні 2020 року Фізична особа-підприємець Ковальова Т.Д. зателефонувала до Краснокутського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та повідомила адресу на яку потрібно направити Повідомлення про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання.

З огляду на вищевикладене, 20.10.2020 повідомлення про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання направлено на адресу вказану стягувачем, яке було отримано останнім 22.10.2020 (згідно інформації з веб-сайту ПАТ "Укрпошта").

02.11.2020 Фізична особа-підприємець Ковальова Т.Д. звернулась до Господарського суду Харківської області із скаргою на дії державного виконавця Краснокутського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління юстиції під час примусового виконання наказу господарського суду Харківської області від 11.03.2020 у справі №922/3289/19.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 04.11.2020 повернуто без розгляду скаргу Фізичної особи-підприємця Ковальової Тамари Дмитрівни (вх.№25691 від 04.11.2020 року) на дії державного виконавця Краснокутського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління юстиції під час примусового виконання наказу господарського суду Харківської області від 11.03.2020 у справі № 922/3289/19.

05.01.2021 від Фізичної особи-підприємця Ковальової Тамари Дмитрівни повторно надійшла скарга на дії державного виконавця, в якій скаржник просив:

- поновити строк для подання скарги;

- поновити строк оскарження Повідомлення №19.24-77-8268 від 17.06.2020 головного державного виконавця Краснокутського районного відділу ДВС Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) Стародуб Ю.О. про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання на підставі пункту 6 частини четвертої статті 4 Закону України "Про виконавче провадження", з підстав відсутності дати народження боржника у наказі від 11.03.2020 №922/3289/19, оскільки вказане повідомлення було отримано стягувачем тільки 22.10.2020;

- визнати вказане повідомлення неправомірним та зобов`язати головного державного виконавця Краснокутського районного відділу ДВС Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) Стародуб Ю.О. відкрити виконавче провадження щодо примусового виконання наказу Господарського суду Харківської області від 11.03.2020 № 922/3289/19.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 12.01.2021 прийнято скаргу Фізичної особи-підприємця Ковальової Тамари Дмитрівни на рішення державного виконавця у справі №922/3289/19 до розгляду; розгляд призначено на "21" січня 2021 о 12:00 год.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 21.01.2021 у справі №922/3289/19 відмовлено Фізичній особі-підприємцю Ковальовій Тамарі Дмитрівні поновленні пропущеного строку на подання скарги на дії (рішення) державного виконавця Краснокутського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) Стародуб Ю.О., щодо повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження"; скаргу Фізичної особи-підприємця Ковальової Тамари Дмитрівни на дії державного виконавця (вх. №147 від 05.01.2021) залишено без розгляду.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що первісне звернення Фізичної особи-підприємця Ковальовій Тамарі Дмитрівні відбулось із порушенням строку, встановленого частиною 1 статті 341 ГПК України, а під час другого звернення із скаргою, скаржником не зазначено обґрунтування пропуску десятиденного строку на подання скарги, що є підставою для відмови у поновленні пропущеного строку на подання скарги та залишення її без розгляду.

Проте, судова колегія апеляційного господарського суду не може погодитись із вищевказаним висновком суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Відповідно до приписів статті 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції; про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду (ст. 340 ГПК України).

Скаргу може бути подано до суду:

а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права;

б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій; пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом (ст. 341 ГПК України).

Відповідно до приписів статті 113 ГПК України: строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, встановлюються судом. Строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати. (ст.115 ГПК України).

Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок; строк, обчислюваний роками, закінчується у відповідні місяць і число останнього року строку; строк, обчислюваний місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця строку. Якщо закінчення строку, обчислюваного місяцями, припадає на такий місяць, що відповідного числа не має, строк закінчується в останній день цього місяця; якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день; перебіг строку, закінчення якого пов`язане з подією, яка повинна неминуче настати, закінчується наступного дня після настання події; останній день строку триває до 24 години, але коли в цей строк слід було вчинити процесуальну дію тільки в суді, де робочий час закінчується раніше, строк закінчується в момент закінчення цього часу; строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку. (ст. 116 ГПК України).

Згідно з приписами статті 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку; заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 119 ГПК України визначено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Матеріалами справи підтверджується та сторонами не заперечується, що повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання було отримано останнім 22.10.2020.

Як також з`ясовано, вперше стягувачем подано скаргу на дії державного виконавця Краснокутського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління юстиції під час примусового виконання наказу господарського суду Харківської області від 11.03.2020 у справі № 922/3289/19 в межах строків, встановлених ст. 341 ГПК України, тобто у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права.

З досліджених матеріалів справи вбачається, що у поданій вдруге ФОП Ковальовою Т.Д. скарзі на дії державного виконавця, остання просила суд: поновити строк для подання скарги; поновити строк оскарження Повідомлення №19.24-77-8268 від 17.06.2020 головного державного виконавця Краснокутського районного відділу ДВС Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) Стародуб Ю.О. про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання на підставі п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження", з підстав відсутності дати народження боржника у наказі від 11.03.2020 №922/3289/19, оскільки вказане повідомлення було отримано стягувачем тільки 22.10.2020; визнати вказане повідомлення неправомірним та зобов`язати головного державного виконавця Краснокутського районного відділу ДВС Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) Стародуб Ю.О. відкрити виконавче провадження щодо примусового виконання наказу Господарського суду Харківської області від 11.03.2020 № 922/3289/19.

Господарський суд першої інстанції ухвалою від 12.01.2021 прийняв скаргу ФОП Ковальової Т.Д. на дії (рішення) державного виконавця до провадження та призначив скаргу до розгляду у судовому засіданні на 21.01.2021.

За результатом розгляду скарги оскаржуваною ухвалою від 21.01.2021 у справі №922/3289/19 відмовлено ФОП Ковальовій Т.Д. у поновленні пропущеного строку на подання скарги на дії (рішення) державного виконавця Краснокутського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) Стародуб Ю.О., щодо повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження"; скаргу ФОП Ковальової Т.Д. на дії державного виконавця (вх. №147 від 05.01.2021) залишено без розгляду.

Як вбачається із змісту мотивувальної частини ухвали суду від 12.01.2021 про прийняття скарги до провадження, суд першої інстанції з посиланням на приписи ч. 1 ст. 339, ч. 1 ст. 341, ч. 1 ст. 342 ГПК України визнав достатніми матеріали скарги ФОП Ковальової Т.Д. для прийняття та призначив скаргу до розгляду у судовому засіданні за участю представників сторін та Краснокутського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків).

За приписами статті 342 ГПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються; неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду; якщо суд встановить, що особа, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються, звільнена з посади (не здійснює відповідну діяльність), він залучає до участі у справі посадову особу, до компетенції якої належить вирішення питання про усунення порушення права заявника.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу; у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника; якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги. (ст. 343 ГПК України).

З вищенаведених правових норм вбачається, що за результатом розгляду скарги суд може ухвалити рішення про задоволення скарги або про відмову у задоволення скарги. Натомість, питання щодо наявності чи відсутності правових підстав для прийняття скарги до розгляду суд вирішує на етапі прийняття скарги до розгляду.

Положення Господарського процесуального кодексу України не передбачають можливості вирішення питання поновлення строку на подання скарги в судовому засіданні після прийняття скарги до провадження.

Отже, з огляду на визначений процесуальним законом алгоритм оцінка місцевим судом наведених скаржником причин пропуску процесуального строку на подання скарги та предмет їх поважності (або неповажності), з обов`язковим урахуванням поданих своєчасно заперечень інших учасників справи, відбувається на етапі перевірки відповідності поданої скарги вимогам процесуального законодавства, за результатами чого суд приймає рішення про прийняття до провадженні і призначення до розгляду такої скарги або ж про залишення скарги без розгляду.

У даному випадку судом першої інстанції в ухвалі від 12.01.2021 на виконання приписів статті 119 ГПК України не було здійснено оцінки наведених позивачем причинам пропуску процесуального строку або їх відсутності, при цьому судом прийнято скаргу до провадження та призначено судове засідання з розгляду такої скарги, а отже підтверджено відповідність скарги стягувача на дії (рішення) ДВС вимогам ГПК України. Питання про відсутність підстав для поновлення пропущеного строку на подання скарги місцевим судом здійснено в судовому засіднанні при розгляді справи по суті.

В свою чергу, за результатами розгляду скарги по суті у судовому засіданні з викликом учасників справи та виконавця суд у своєму рішенні має зробити висновок про порушення чи не порушення прав особи, а також її охоронюваних законом інтересів діями чи бездіяльністю органів ДВС. Якщо ж за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у суду відсутні підстави для задоволення скарги.

За таких обставин, місцевим судом в порушення вимог статтей 342 та 343 ГПК України помилково не було розглянуто клопотання стягувача про поновлення строку на подання скарги саме на стадії прийняття скарги ФОП Ковальової Т.Д. на дії (рішення) ДВС до провадження, у зв`язку з чим допущено порушення порядку прийняття та розгляду скарги на дії чи бездіяльність органів ДВС.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, одним з елементів якого є принцип правової визначеності. Ключовим елементом принципу правової визначеності є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже, системність та послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів. Суб`єкти (учасники спору) завжди повинні мати можливість орієнтувати свою поведінку таким чином, щоб вона відповідала вимогам норми на момент вчинення дії. Так, у справі "Sunday Times v. United Kingdom" ЄСПЛ суд вказав, що прописаний у Конвенції термін "передбачено законом" передбачає дотримання такого принципу права, як принцип визначеності.

До правил, які визначають сталість правозастосування, відноситься і судова практика. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба, з належною порадою передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, що може спричинити певна дія. Вислови "законний" та "згідно з процедурою, встановленою законом" зумовлюють не лише повне дотримання основних процесуальних норм внутрішньодержавного права, а й те, що будь-яке рішення суду відповідає меті і не є свавільним (справа "Steel and others v. The United Kingdom"). Отже, правові норми та судова практика підлягають застосуванню таким чином, яким вони є найбільш очевидними та передбачуваними для учасників цивільного обороту в Україні (висновки, викладені в ухвалі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2018 по справі №910/4647/18).

Пунктом 32 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів визначено, що всі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою (необхідна передумова розуміння рішення сторонами та громадськістю).

Разом з цим, очевидним та передбачуваним наслідком прийняття судом скарги стягувача на дії (рішення) ДВС мав бути розгляд такої скарги по суті, на що мав правомірне очікування позивач. Проте, відмовивши у поновленні строку та залишивши без розгляду скаргу вже за наслідками проведеного судового засідання (в якому згідно з вимогами ст.ст. 342, 342 ГПК України мав бути здійснений розгляд скарги по суті) з посиланням на неповажність причин пропуску позивачем процесуального строку, суд першої інстанції у не визначений процесуальним законом спосіб переглянув власне ж рішення про прийняття скарги до провадження як такої, що відповідала вимогам ГПК України.

Крім того, як було вище встановлено, ухвалою Господарського суду Харківської області від 04.11.2020 у даній справі місцевим судом повернуто без розгляду подану вперше скаргу стягувача на дії державного виконавця, у зв`язку з тим, що стягувачем не дотримано приписів ст. 170 ГПК України та не надіслано копію скарги з додатками боржнику та органу ДВС.

Будь-яких висновків про недотримання строку на подання скарги, про неповажність або роз`яснень про можливість повторного звернення та необхідність подання стягувачем доказів на підтвердження поважності причин пропуску такого строку ухвала суду від 04.11.2020 не містить.

Як вбачається з матеріалів справи, вдруге скарга на дії (рішення) державного виконавця була подана ФОП Ковальовою Т.Д. до суду 30.12.2020.

В резолютивній частині скарги ФОП Ковальова Т.Д. просила поновити строк для подання скарги та поновити строк на оскарження Повідомлення №19.24-77-8268 від 17.06.2020 головного державного виконавця Краснокутського районного відділу ДВС Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) Стародуб Ю.О. про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання на підставі п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження", з підстав відсутності дати народження боржника у наказі від 11.03.2020 №922/3289/19, оскільки вказане повідомлення було отримано стягувачем тільки 22.10.2020;

Разом з тим, в оскаржуваній ухвалі від 21.01.2021 місцевим судом встановлено відсутність обґрунтування пропуску десятиденного строку на подання скарги. При цьому за результатами розгляду скарги суд дійшов висновку про відсутність можливості надати оцінку причинам поважності пропуску строку на подання скарги та поновити вказаний строк, що стало підставою для відмови ФОП Ковальовій Т.Д. у поновленні пропущеного строку на подання скарги на дії (рішення) державного виконавця

Колегія суддів приймає до уваги те, що скаржник не позбавляється права на захист його порушеного права за умови подання клопотання про поновлення пропущеного строку із зазначенням причин такого пропуску та визнання судом причин пропуску цього строку поважними. Дана правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019 у справі № 920/149/18.

При цьому, як вже вказувалось вище, суд першої інстанції після прийняття скарги до розгляду відмовив ФОП Ковальовій Т.Д. у поновленні пропущеного строку на подання скарги на дії (рішення) державного виконавця.

Стаття 55 Конституції України вказує, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про виконавче провадження" однією із засад виконавчого провадження є забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Судова колегія зазначає, у разі звернення учасника виконавчого провадження (будь то стягувач чи боржник) поза межами десятиденного строку, встановленого нормами господарського процесуального законодавства для оскарження дій та рішень державних виконавців, такий учасник не позбавляється права на захист його порушеного права за умови подання клопотання про поновлення пропущеного строку із зазначенням причин та надання доказів поважності такого пропуску та визнання судом причин пропуску цього строку поважними.

Разом з тим, у даному випадку скаржником вперше було своєчасно подано скаргу, при цьому у скарзі, яка подавалась вдруге було заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку на подання скарги на дії (рішення) ДВС, але не наведено відповідних обґрунтувань та не надано доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку на оскарження.

В свою чергу, за відсутності клопотання про поновлення пропущеного строку для звернення до суду із скаргою на дії та рішення органу ДВС, вказана скарга, за приписами ч. 2 ст. 118 ГПК України підлягає залишенню без розгляду, що не позбавляє скаржника у подальшому права на звернення з клопотанням про поновлення такого строку.

Приписи частин 1 та 2 статті 4 ГПК України, відповідно до якої, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно з ч.ч. 1 та 2 ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до ст.ст. 18, 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду" (див. рішення від 19.03.1997 зі справи "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece); рішення від 20.07.2004 зі справи "Шмалько проти України").

Проте, наявність на даний час судового рішення про відмову у поновленні строку на оскарження позбавляє стягувача права та можливості повторно звернутись до господарського суду зі скаргою на вказані дії (рішення) державного виконавця, що свідчить про можливість невиконання рішення суду, ухваленого на користь стягувача, та порушення права особи на справедливий суд, закріплене в статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи встановлені обставини справи, а також наведені приписи законодавства, колегія суддів вважає передчасними висновки місцевого суду про відмову у поновлення строку на подання скарги та про залишення скарги стягувача на дії (рішення) державного виконавця без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З урахуванням вищевикладеного, ухвала Господарського суду Харківської області від 21.01.2021 у справі №922/3289/19 підлягає скасуванню в порядку пункту 4 частини 1 статті 280 Господарського процесуального кодексу України, а справа - направленню для розгляду до суду першої інстанції.

У зв`язку з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, розподіл судового збору за перегляд ухвали суду в апеляційному порядку не здійснюється та повинен бути здійснений судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами статті 129 ГПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 255, 269, 270, 271, 275, 277, 282 - 284, 342, Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Ковальової Тамари Дмитрівни на ухвалу Господарського суду Харківської області від 21.01.2021 у справі №922/3289/19 задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Харківської області від 21.01.2021 у справі №922/3289/19 скасувати.

Справу №922/3289/19 направити до Господарського суду Харківської області для розгляду скарги Фізичної особи-підприємця Ковальової Тамари Дмитрівни на дії (рішення) державного виконавця Краснокутського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) Стародуб Ю.О (вх. №147 від 05.01.2021) на стадії перевірки відповідності поданої скарги вимогам Господарського процесуального кодексу України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строк оскарження постанови передбачені статтями 286 - 289 ГПК України.

Головуючий суддя Н.О. Мартюхіна

Суддя В.В. Лакіза

Суддя О.В. Плахов

Повний текст постанови складено 14.04.2021.