ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

06 квітня 2021 року Справа № 923/205/21

Господарський суд Херсонської області у складі судді Сулімовської М.Б., розглянувши справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Механічний завод"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "СІД-Агро"

про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 1130975,00 грн., завданої внаслідок пожежі

без виклику представників сторін

в с т а н о в и в:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Механічний завод" звернувся до Господарського суду Херсонської області із позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "СІД-Агро" про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 1130975,00 грн., завданої внаслідок пожежі.

Ухвалою від 18.02.2021р. позовну заяву залишено без руху, встановлено заявнику строк на усунення недоліків.

У встановлений судом строк позивачем усунуто недоліки позовної заяви, про що подано відповідну заяву і докази.

Ухвалою суду від 26.02.2021р. відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 25.03.2021р., встановлено сторонам строк на подання заяв по суті справи.

Ухвала суду від 26.02.2021р., направлена відповідачу за адресою, вказаною позивачем у позовній заяві - 75600, Херсонська область, м.Гола Пристань, вул.Ларіонова, буд.136-А, кв.1, повернулась до суду з відміткою поштового відділення про відсутність адресата за вказаною адресою.

В судове засідання 25.03.2021р. представники сторін не з`явились.

Господарським судом отримано Безкоштовний запит з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо відповідача та встановлено, що станом на дату відкриття провадження у даній справі місцем реєстрації Товариства з обмеженою відповідальністю "СІД-Агро" є: 01013, м.Київ, вул.Будіндустрії, буд.7.

Ухвалою від 25.03.2021р., з урахуванням приписів ч.11 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України, позовну заяву ТОВ "Механічний завод" залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання нормативного обґрунтування підстав звернення із даним позовом саме до Господарського суду Херсонської області; доказів направлення відповідачу позовної заяви та доданих до неї документів, в тому числі заяви про усунення недоліків позовної заяви, за адресою, відомості щодо якої містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

На виконання вимог суду позивачем усунуто недоліки позовної заяви, про що подано відповідні докази та пояснення.

Ухвалою від 06.04.2021р. постановлено продовжити розгляд справи.

02.04.2021р. позивач ТОВ "Механічний завод" в межах провадження у даній справі звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить суд забезпечити позов шляхом накладення заборони відчужувати майно, яке належить ТОВ "СІД-Агро" (): одноповерхові виробничо-складські приміщення дільниці переробки полістиролу, яке знаходиться за адресою: м.Херсон, провулок Лісовий, будинок 10 (реєстраційний номер майна: 21636016).

Підставою для вжиття зазначених заходів забезпечення позову позивач визначив наступне: після подання до суду даної позовної заяви 22.02.2021р. в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відносно ТОВ "СІД-Агро" було внесено зміни щодо адреси місцезнаходження, розміру статутного капіталу, керівника, засновників юридичної особи, що, на думку позивача, по своїй суті підтверджує недобросовісні дії з боку відповідача та намагання останнім уникнути виконання рішення суду, якщо воно буде винесено на користь позивача.

Також позивач звертає увагу на те, що за даними ЄДР на нового засновника та керівника ТОВ "СІД-Агро" ОСОБА_1 зареєстровано вже чотири юридичних особи, при цьому вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 27.07.2020р. у справі №766/5061/20 останнього визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.205-1 КК України, за умисне внесення в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, завідомо неправдиві відомості, а також умисне подання для проведення такої реєстрації документи, які містять завідомо неправдиві відомості.

На думку позивача, продаж підприємства саме після подачі позовної заяви до суду з боку ОСОБА_2 , на той час кінцевого бенефіціарного власника, та ОСОБА_3 , на кінцевого бенефіціарного власника-керівника ТОВ "СІД-Агро" є свідоме та навмисне приховування своїх активів, що дає право зробити висновок, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відчужувати майно, яке належить ТОВ "СІД-Агро", може унеможливити виконання судового рішення в частині відшкодування збитків.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Механічний завод" про забезпечення позову, суд дійшов до висновку, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч. 1 ст. 137 ГПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Положеннями абз. 1 ч. 6,ч. 3, 4 ст. 140 ГПК України визначено, що про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову. Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, що подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Особа, яка подала заяву про забезпечення, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу (пункт 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 16).

Згідно з постановою Верховного Суду від 13 січня 2020 року у справі № 922/2163/17, забезпечення позову - це, по суті, обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися наданими йому правами.

Заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися з предметом та підставами позову, а особа, що заявляє про необхідність вжиття заходів забезпечення позову судом, зобов`язана довести зв`язок між неприйняттям таких заходів і утрудненням чи неможливістю виконання судового акту.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.07.2020 у справі № 909/835/18.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Здійснивши оцінку доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням вимог розумності, обґрунтованості і адекватності, суд зазначає наступне.

Предметом даного позову позивача є вимога про стягнення з відповідача матеріальної шкоди у розмірі 1130975,00 грн., яка була завдана позивачу внаслідок пожежі.

При цьому суд відзначає, що наявність/відсутність обставин, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, в тому числі наявність/відсутність вини відповідача, розміру завданої шкоди тощо, суд встановлює під час ухвалення рішення по суті спору, а тому невідшкодування відповідачем позивачу спірної матеріальної шкоди автоматично не свідчить про відсутність у відповідача грошових коштів, а є, в першу чергу, свідченням про наявність спору між сторонами. В той же час, суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази, на підставі яких суд може встановити обставину наявності/відсутності у відповідача грошових коштів, достатніх для сплати позивачу в якості відшкодування матеріальної шкоди у разі задоволення судом позову позивача.

Як зазначалося раніше, заходи забезпечення позову повинні відповідати принципу адекватності, оскільки обрання належного, відповідно до предмета спору, заходу забезпечення позову сприяє дотриманню принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти: збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичного виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Предметом позовних вимог у справі є стягнення грошових коштів (відшкодування матеріальної шкоди), тоді як, заявник у своїй заяві просить забезпечити позов шляхом накладення заборони відчужувати майно, яке належить відповідачу.

Суд звертає увагу, що піддані арешту грошові кошти обмежуються розміром позову та можливими судовими витратами, а накладення арешту на майно або заборона вчиняти щодо нього дії (правочини) має стосуватись майна, що належить до предмета спору.

Таким чином, у даному випадку відсутній зв`язок між обраним позивачем заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги у даній справі, оскільки заборона вчиняти щодо майна дії (правочини) має стосуватись майна, що належить до предмета спору.

Аналогічного правового висновку дійшов Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у своїх постановах від 14.06.2018 у справі № 916/10/18; від 15.01.2019 у справі № 915/870/18 та від 05.09.2019 у справі № 911/527/19.

За таких обставин вимоги заявника, наведені в заяві про забезпечення позову, щодо заборони відчужувати нерухоме майно відповідача (виробничо-складські приміщення дільниці переробки полістиролу) не є співмірними із позовними вимогами останнього.

Крім того, позивачем не доведена обставина обґрунтованого припущення щодо наявності у відповідача після подання позивачем даного позову або на даний час наміру розпорядитись належним йому на праві власності майном, відносно якого позивач просить вжити заходи забезпечення позову, чи здійснення ним підготовчих дій до його реалізації, або витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем.

Наведені позивачем обставини щодо зміни відповідачем свого місцезнаходження, розміру статутного капіталу, керівника та засновницького складу юридичної особи не є беззаперечним доказом наміру останнього уникнути виконання рішення суду, в разі задоволення позову у даній справі.

Що стосується посилання заявника на притягнення нового керівника відповідача ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності, то з поданої до матеріалів заяви роздруківки вироку Херсонського міського суду Херсонської області від 27.07.2020р. у справі №766/5061/20 не ідентифікується фізична особа, відносно якої постановлено даний вирок, а тому означені обставини є недоведеними та не враховуються судом при розгляді заяви про забезпечення позову.

Господарський суд, дослідивши зміст заяви про забезпечення позову та приєднаних до неї додатків, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог щодо забезпечення позову, встановив, що вказана заява не містить обґрунтованих доводів реально існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, так само як і не містить документального обґрунтування наявності фактичних обставин, які свідчать про можливість невиконання судового рішення.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Водночас, суд зазначає, що позивач не позбавлений права знову звернутись з відповідною заявою до суду за наявності підстав, передбачених ч. 2 ст. 136 ГПК України.

Керуючись ст.ст.136-138, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Механічний завод" про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і може бути оскаржена в апеляційному порядку у строки, встановлені ст.256 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу підписано 06.04.2021р.

Суддя М.Б. Сулімовська