РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

08.04.2021Справа № 910/19953/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Ковтуна С.А., дослідивши матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Флора-Парк»

до державного підприємства «Фінпром»

про стягнення 606830,48 грн.,

Представники:

не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося з позовом товариство з обмеженою відповідальністю «Флора-Парк» до державного підприємства «Фінпром» про стягнення 606830,48 грн., з яких: 549882,90 грн. боргу, 32091,24 грн. інфляційних втрат, 24856,34 грн. 3% річних.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач, всупереч умовам договору про відшкодування витрат на утримання нерухомого майна (314,950 кв.м., розташованого в правому крилі на шостому поверсі за адресою: Україна, місто Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8) та надання комунальних послуг № ФП-1/14 від 25.12.2013, не оплатив надані позивачем у січні 2018 року - вересні 2020 року сервісні послуги.

Суд своєю ухвалою від 17.12.2020 відкрив провадження у справі № 910/19953/20, постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Суд своєю ухвалою від 08.02.2021 продовжив державному підприємству «Фінпром» строк для подачі відзиву на позов.

Заперечуючи проти позову відповідач послався на те, що заборгованість виникла у зв`язку з тим, що право власності за держаним підприємство «Фінпром» було зареєстровано лише листопаді 2013 року з вини керівництва товариства з обмеженою відповідальністю «Флора-Парк».

Розглянувши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позовних вимог, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

25 грудня 2013 року товариство з обмеженою відповідальністю «Флора-Парк» (сторона-1) та державне підприємство «Фінпром» (сторона-2) уклали договір про відшкодування витрат на утримання нерухомого майна та надання комунальних послуг № ФП-1/14 від 25.12.2013 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору сторона-1 утримує та обслуговує приміщення площею 314,950 кв.м., розташоване в правому крилі на шостому поверсі за адресою: Україна, місто Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8 (далі - приміщення), яке є власністю сторони-2, та забезпечує постачання комунальних ресурсів та послуг необхідних для нормального функціонування приміщення, а сторона-2 бере на себе зобов`язання компенсувати та відшкодувати витрати на утримання нерухомого майна та вартість комунальних ресурсів та послуг згідно з умовами цього Договору.

Згідно з п. 1.3 Договору сторона-2 відшкодовує витрати по утриманню нерухомого майна стороні-1 та компенсує витрати по забезпеченню постачання комунальних ресурсів та послуг згідно з помісячним розрахунком складним та погодженим згідно з додатком № 1 до цього Договору, на підставі виставленого рахунку та акту про надання послуги стороною-1 стороні-2.

Відповідно до п. 2.6 Договору сторона-1 щомісячно до 5 (п`ятого) числа включно надає стороні-2 на погодження акт про надання послуг з сервісного обслуговування та інших витрат згідно з цим договором за минулий (розрахунковий) місяць, та виставляє рахунок на оплату. Сторона-2 не пізніше 10 числа місяця наступного за розрахунковим, оплачує виставлений рахунок.

Вирішуючи питання наявності обов`язку у державного підприємства «Фінпром» щодо відшкодування коштів товариству з обмеженою відповідальністю «Флора-пак» суд виходить з такого.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Договору як юридичному факту властиві такі ознаки:

- в договорі виявляється воля не однієї особи, а двох чи кількох, причому волевиявлення учасників за своїм змістом мають збігатися і відповідати одне одному;

- договір - це така спільна дія осіб, яка спрямована на досягнення певних цивільно-правових наслідків: встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Основною особливістю цивільних правовідносин є те, що вони засновані на рівності, автономії волі, майновій і організаційній відокремленості її суб`єктів. У зв`язку з цим однією із засад цивільного законодавства є свобода договору (ст. 3 ЦК України), суть якої розкрита у ст. 627 ЦК України і полягає у тому, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Отже, свобода договору є багатоаспектним поняттям, яке включає в себе різні прояви: прийняття власного рішення про вступ у договірні відносини, самостійний вибір того, з ким буде вступати у правовідносини, визначення умов договору тощо. Укладання договору є наслідком збігу волі та волевиявлення сторін, що забезпечує свободу договору.

Обов`язок державного підприємства «Фінпром» щодо відшкодування коштів товариству з обмеженою відповідальністю «Флора-Пак» заснований на домовленості сторін, тобто підставою його виникнення (ст. 11 ЦК України) є такий юридичний факт як договір.

У ст. 14 ЦК України закріплені основні принципи виконання цивільних обов`язків. Так само як і цивільні права, що кореспондуються з ними, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

З метою гарантії стабільності суспільних відносин закон визначає загальні умови виконання зобов`язання такі як виконання його належним чином відповідно до умов договору (ст. 526 ЦК України) та встановлює недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання (ст. 525 ЦК України).

Починаючи з 01.01.2018 сторони підписали акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) на загальну суму 549882,90 грн., а саме: № ОУ- 0100019 від 31.01.2018 (рахунок-фактура № СФ-0000042 від 31.01.2018); № ОУ- 0200016 від 28.02.2018 (№ СФ-0200035 від 28.02.2018); № ОУ- 0300041 від 31.03.2018 (№ СФ-030036 від 31.03.2018); № ОУ- 0400037 від 30.04.2018 (№ СФ-040034 від 30.04.2018); № ОУ- 0500028 від 31.05.2018 (№ СФ-050039 від 31.05.2018); № ОУ- 0600030 від 30.06.2018 (№ СФ-060049 від 30.06.2018); № ОУ- 0700028 від 31.07.2018 (№ СФ-070059 від 31.07.2018); № ОУ- 0800014 від 30.08.2018 (№ СФ-080052 від 30.08.2018); № ОУ- 0900028 від 30.09.2018 (№ СФ-090048 від 30.09.2018); № ОУ- 100022 від 31.10.2018 (№ СФ-100053 від 31.10.2018); № ОУ-110023 від 20.11.2018 (№ СФ-Г10038 від 20.11.2018); № ОУ- 120026 від 31.12.2018 (№ СФ-120058 від 31.12.2018); № ОУ- 0100060 від 31.01.2019 (№ СФ-010053 від 31.01.2019); № ОУ- 0200060 від 28.02.2019 (№ СФ-020061 від 28.02.2019); № ОУ- 0300061 від 31.03.2019 (№ СФ-030057 від 31.03.2019); № 0У- 0400063 від 30.04.2019 (№ СФ-040072 від 30.04.2019); № ОУ- 0500063 від 31.05.2019 (№ СФ-050047 від 31.05.2019); № ОУ- 0600061 від 30.06.2019 (№ СФ-060056 від 30.06.2019); № ОУ- 0700064 від 31.07.2019 (№ СФ-0700063 від 31.07.2019); № ОУ- 0800062 від 31.08.2019 (№ СФ-0800042 від 31.08.2019); № ОУ- 0900053 від 30.09.2019 (№ СФ-0900061 від 30.09.2019); № ОУ- 1000054 від 31.10.2019 (№ СФ-1000058 від 31.10.2019); № ОУ- 1100052 від 30.11.2019 (№ СФ-1100023 від 30.11.2019); № ОУ-1200050 від 31.12.2019 (№ СФ-1200064 від 31.12.2019); № ОУ- 0100055 від 31.01.2020 (№ СФ-0100049 від 31.01.2020); № ОУ- 0200040 від 29.02.2020 (№ СФ-0200050 від 29.02.2020); № ОУ- 0300058 від 31.03.2020 (№ СФ-0300061 від 31.03.2020); № ОУ- 0400040 від 30.04.2020 (№ СФ-0400045 від 30.04.2020); № ОУ- 0500053 від 31.05.2020 (№ СФ-0500050 від 31.05.2020); № ОУ- 0600048 від 30.06.2020 (№ СФ-0600053 від 30.06.2020); № ОУ- 0700050 від 31.07.2020 (№ СФ-0700051 від 31.07.2020); № ОУ- 0800052 від 31.08.2020 (№ СФ-0800048 від 31.08.2020); № ОУ- 0900051 від 30.09.2020 (№ СФ-0900049 від 30.09.2020).

Відповідач не компенсував та не відшкодував витрати на утримання нерухомого майна та вартість комунальних ресурсів та послуг на суму 549882,90 грн.

Після звернення позивача з цим позовом до суду 549882,90 грн. не сплатив.

Згідно з нормами ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Факт наявності боргу у відповідача перед позивачем на суму 549882,90 грн. належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник на вимогу кредитора у випадку прострочення грошового зобов`язання повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За розрахунком позивача, перевіреним судом, до стягнення з відповідача підлягають 24856,34 грн. 3% річних та 32091,24 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приймаючи рішення, суд зобов`язаний керуватись наданими сторонами доказами.

Позивач належним чином довів порушення його прав зі сторони відповідача.

Обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, належним чином доведені і відповідачем не спростовані, а тому позовні вимоги позивача до останнього підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 248 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити повністю позов товариства з обмеженою відповідальністю «Флора-Парк» до державного підприємства «Фінпром».

Стягнути з державного підприємства «Фінпром» (вул. Танкова (Авіаконструктора І. Сікорського), 8, оф. 5, м. Київ, 04112, код 24097636) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Флора-Парк» (вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд.8, м. Київ, 04112, код 03334026) 549882,90 грн. боргу, 24856,34 грн. 3% річних, 32091,24 грн. інфляційних втрат, 9102,46 грн. судового збору.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана в порядку, передбаченому підпунктом 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України».

Суддя С. А. Ковтун