РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ

08.04.2021Справа № 910/19257/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Комарової О.С. розглянув в порядку спрощеного позовного провадження

позовну заяву Дніпропетровського обласного центру зайнятості

до Акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 61 818, 80 грн

Без повідомлення (виклику) учасників судового процесу

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Дніпропетровський обласний центр зайнятості звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення коштів у сумі 61 818, 80 грн, виплачених як допомога по безробіттю ОСОБА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок поновлення ОСОБА_1 на роботі за рішенням суду, виплачена допомога по безробіттю в сумі 61 818, 80 грн підлягає поверненню позивачу на підставі ч. 4 ст. 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» за рахунок відповідача як роботодавця.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14 грудня 2020 року позовну заяву було залишено без руху через недодержання заявником вимог статті 162 Господарського процесуального кодексу України.

24 грудня 2020 року до суду надійшла заява позивача в порядку усунення недоліків, зі змісту якої вбачається, що виявлені ухвалою Господарського суду міста Києва від 14 грудня 2020 року недоліки усунуто.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.02.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.03.2021 відмовлено у задоволенні заяви Акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» про продовження строку для подання відзиву.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.03.2021 залишено без розгляду заяву Акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Приймаючи до уваги те, що відповідач так і не скористався наданими йому процесуальними правами щодо подання відзиву у передбачений законом строк, а за висновками суду у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

Наказом відповідача від 21.07.2017 № 91/ос ОСОБА_1 , машиніста залізнично-будівельних машин 5 розряду структурного підрозділу «П`тихатська колійна машинна станція», було звільнено із займаної посади.

В подальшому, у зв`язку з демобілізацією з Військової частини НОМЕР_1 з 07.01.2018 через закінчення строку контракту, ОСОБА_1 подав до П`ятихатської районної філії Дніпропетровського обласного центру зайнятості (далі - філія) заяву від 09.01.2018 про надання статусу безробітного та призначення виплати допомоги по безробіттю.

Наказом філії від 10.01.2018 № НТ 180110 ОСОБА_1 було надано статус безробітного з 09.01.2018, та наказом від 16.01.2018 № НТ 180116 призначено допомогу по безробіттю як застрахованій особі з урахуванням страхового стажу на період з 16.01.2018 по 10.01.2019.

31.07.2018 наказом філії № НТ 180731 було припинено реєстрацію ОСОБА_1 з 31.07.2018 у зв`язку з працевлаштуванням за направленням філії.

06.02.2019 ОСОБА_1 повторно звернувся до П`ятихатської районної філії Дніпропетровського обласного центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного та призначення виплати допомоги по безробіттю у зв`язку з демобілізацією з Військової частини НОМЕР_2 з 31.01.2019 через закінчення строку контракту.

Наказом філії № НТ 190213 від 13.02.2019 ОСОБА_1 було надано статус безробітного з 06.02.2019, та призначено допомогу по безробіттю як застрахованій особі з урахуванням страхового стажу на період з 13.02.2019 по 18.08.2019.

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 13.05.2019 в справі № 190/32/19, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду 09.12.2019 визнано незаконним та скасовано наказ про припинення трудового договору (контракту) від 21 липня 2017 року №91/ос, який виданий структурним підрозділом «П`ятихатська колійна машинна станція» регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця». Поновлено ОСОБА_1 на посаді машиніста залізнично-будівельних машин 5 розряду 4 цеху з ремонту і обслуговування машин, механізмів та устаткування структурного підрозділу «П`ятихатська колійна машинна станція» регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» з 22 липня 2017 року. Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 , середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 22 липня 2017 року по дату ухвалення даного судового рішення, а саме по 13 травня 2019 року, в сумі 98 806 (дев`яносто вісім тисяч вісімсот шість гривень) грн. 50 коп. без урахування передбачених законом утримань податків й інших обов`язкових платежів.

На виконання зазначеного судового рішення структурним підрозділом «П`ятихатська колійна машинна станція» регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» 14.05.2019 видано наказ № 18/ос про поновлення ОСОБА_1 на посаді з 22.07.2017.

14.05.2019 наказом філії № НТ 190514 було припинено виплату допомоги по безробіттю та припинено реєстрацію ОСОБА_1 з 13.05.2019 у зв`язку з його поновленням на роботі з 22.07.2017 за рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 13.05.2019.

За період перебування на обліку у П`ятихатській районній філії Дніпропетровського обласного центру зайнятості з 09.01.2018 по 31.07.2018 ОСОБА_1 отримав допомогу по безробіттю у сумі 39 249, 93 грн.

За період перебування на обліку в П`ятихатській районній філії Дніпропетровського обласного центру зайнятості з 06.02.2019 по 13.05.2019 ОСОБА_1 отримав допомогу по безробіттю у сумі 22 568, 87 грн.

Всього ОСОБА_1 було виплачено допомогу по безробіттю у сумі 61 818, 80 грн.

Наказом філії від 16.09.2020 № 48 було прийнято рішення про повернення Акціонерним товариством «Українська залізниця» коштів у сумі 61 818, 80 грн, виплачених ОСОБА_1 як допомога по безробіттю.

17.09.2020 Філією було направлено претензію за № 01-226 до AT «Українська залізниця» щодо повернення виплаченої ОСОБА_1 допомоги по безробіттю у сумі 61 818, 80 грн, яку відповідач отримав 20.09.2020, проте відповідь не надав.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач, із посиланням на статті 35, 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», стверджує, що відповідач зобов`язаний відшкодувати понесені позивачем витрати з виплати допомоги по безробіттю ОСОБА_1 , оскільки звільнення працівника відбулось у незаконний спосіб, що підтверджено рішенням суду.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) підставою виникнення цивільних прав і обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

За приписами частин 1, 2 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до частин 1, 2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана її майну, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття врегульовані положеннями Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02.03.2000 № 1533-III (далі Закон № 1533-III).

За визначенням, наведеним у п. 1 ст. 1 цього Закону, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття - це система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Пунктом 8 ст. 1 Закону № 1533-III визначено, що страховий випадок - це подія, через яку: застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу; застраховані особи опинилися в стані часткового безробіття.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 № 5067-VI (далі Закон № 5067-VI) статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

За приписами п. 2 ч. 1 ст. 44 Закону № 5067-VI зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та цього Закону.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 45 Закону № 5067-VI, реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі поновлення на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.

Пунктом 2 частини 1 статті 31 Закону № 1533-III встановлено, що виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

Частиною 1 ст. 34 Закону № 1533-III передбачено, що Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування має право, зокрема, стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем Фонду про прийняття його на роботу.

Відповідно до ч. 4 ст. 35 Закону № 1533-III із роботодавця утримується сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Таким чином положеннями статей 34, 35 Закону № 1533-III передбачено право Фонду стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду та обов`язок роботодавця відшкодувати суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Наведене узгоджується із висновками Верховного Суду, які містяться в постановах від 12 липня 2018 року в справі № 914/586/17 та від 07 грудня 2018 року в справі № 922/3435/17.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI роботодавці - це підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Таким чином можна зробити висновок, що призначення, звільнення та поновлення на роботі ОСОБА_1 здійснювалося відповідачем, який по відношенню до нього є роботодавцем в розумінні ч. 4 ст. 35 Закону № 1533-III, а тому на нього покладено обов`язок по відшкодуванню суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Дніпропетровський обласний центр зайнятості, у свою чергу, є органом Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, що діє від імені Фонду відповідно до Закону № 1533-III.

В контексті викладеного, суд погоджується з твердженнями позивача, що неповернення коштів до Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття порушує державні інтереси у сфері соціального захисту населення в частині професійного навчання, працевлаштування та соціальної підтримки тимчасово не працюючих громадян і завдає державі шкоди.

Як вбачається з довідок П`ятихатській районній філії Діпропетровського обласного центру зайнятості ОСОБА_1 було виплачено допомогу по безробіттю у період з 09.01.2018 по 31.07.2018 - 39 249, 93 грн, та у період з 06.02.2019 по 13.05.2019 22 568, 87 грн.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, у зв`язку із поновленням ОСОБА_1 на роботі з 21.07.2017, відповідно до положень ч. 4 ст. 35 Закону № 1533-III сума виплаченої допомоги по безробіттю в сумі 61 818, 80 грн підлягає стягненню з відповідача.

Враховуючи викладене в сукупності, зважаючи на зміст позовних вимог, обставини, встановлені під час розгляду справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, у зв`язку з чим наявні підстави для задоволення позову в повному обсязі.

Судові витрати, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, буд. 5; ідентифікаційний код 40075815) на користь Дніпропетровського обласного центру зайнятості (49006, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Савченка Юрія, буд. 12; ідентифікаційний код 03490909) кошти у сумі 61 818, 80 грн (шістдесят одна тисяча вісімсот вісімнадцять гривень 80 коп.), виплачені як допомога по безробіттю ОСОБА_1 та 2 102, 00 грн (дві тисячі сто дві гривні 00 коп.) судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів в порядку, передбаченому ст.ст. 253-259, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Рішення в повному обсязі складено 08.04.2021.

Суддя О.С. Комарова