ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"07" квітня 2021 р. Справа № 922/3220/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аюпової Р.М.

при секретарі судового засідання А.В. Васильєв

розглянувши матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут", м. Харків
про стягнення коштів в розмірі ,96 грн.
за участю представників:

не з`явились.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ, звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут", м. Харків, про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу природного газу № 18-550-Н від 05.11.2018, в розмірі ,96 грн. Також просить суд покласти на відповідача понесені позивачем, при зверненні до господарського суду, судові витрати.

Ухвалою господарського суду від 09.10.2020 відкрито провадження у справі та призначено справу № 922/3220/20 до розгляду в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 04.11.2020 об 11:45 год.

Ухвалою господарського суду від 02.12.2020 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут", м. Харків, про зупинення провадження у справі (вх. № 28253 від 02.12.2020) - задоволено. Провадження у справі 922/3220/20 зупинено до набрання законної сили судовими рішеннями у справі господарського суду Харківської області №№ 922/3445/20, 922/3421/20.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 11.02.2021 ухвалу господарського суду від 02.12.2020 скасовано, справу передано на розгляд господарського суду Харківської області.

Ухвалою господарського суду від 03.03.2021 провадження у справі № 922/3220/20 поновлено. Призначено підготовче засідання на 10.03.2021 о 12:30 год.

Ухвалою господарського суду від 10.03.2021 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів, до 10 квітня 2021 року. Відкладено підготовче засідання на 31.03.2021 об 11:45 год.

07.04.2021 представником відповідача надано до господарського суду клопотання про призначення у справі судово-економічної експертизи (вх. № 7855), обґрунтовуючи яке зазначає, що чинним законодавством чітко розмежовані поняття комерційного вузла обліку та норм споживання і відповідно визначення об`ємів, за нормами споживання чи за показниками комерційних вузлів обліку. Вказує, що в матеріалах справи містяться лише акти приймання-передачі природного газу, складені між позивачем та відповідачем та інформація стосовно розрахунків за договором, з яких судом не можливо відокремити об`єми природного газу, які визначені Операторами ГРМ за нормами споживання та за лічильниками природного газу. Зазначені дані можливо буде встановити при проведенні експертизи. На переконання відповідача, для встановлення обставин, які відносяться до предмету доведення у даній справі, необхідним є здійснення аналізу специфіки роботи ринку природного газу, а також дослідження великого обсягу документів, які будуть подані відповідачем, з метою повного, всебічного розгляду обставин справи, для роз`яснення питань, що виникли при вирішенні спору та потребують спеціальних знань. В даному випадку предметом спору є стягнення заборгованості за договором і для всебічного, повного та об`єктивного розгляду справи слід дослідити всі його умови, весь період його дії, порядок та причини утворення заборгованості, встановити порядок визначення об`ємів природного газу не за той чи інший період, а саме за весь період його дії.

У судове засідання представники сторін не з`явились, про причину неявки суд не повідомили.

Дослідивши матеріали справи, подане відповідачем клопотання, суд виходить з наступного.

Як встановлено судом, Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз збут" суму основного боргу за договором купівлі-продажу природного газу №18-550-Н від 05.11.2018 в розмірі ,96 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у межах спірного договору позивачем у період з листопада 2018 року по липень 2020 року було передано у власність відповідача природного газу на загальну суму ,20 грн., на підтвердження чого ним надано акти приймання-передачі природного газу за цей період часу. Оплату за переданий газ відповідач здійснив частково на суму ,24 грн., чим порушив умови п. 6.1 договору та заборгував ,96 грн.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив наступне.

Протягом довготривалого часу відповідач закуповував у позивача природний газ для потреб населення, в тому числі, для споживачів без газових лічильників. Відповідно до пункту 3 глави 4 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем, затверджених постановою НКРЕКП № 2494 від 30.09.2015, якщо побутовий споживач за договором розподілу природного газу не забезпечений лічильником газу, фактичний об`єм спожитого (розподіленого) природного газу по об`єму побутового споживача за відповідний календарний місяць визначається за нормами споживання. Відповідні норми споживання затверджуються Кабінетом Міністрів України. На думку відповідача, оскільки обсяги газу, реалізованого побутовим споживачам, включали об`єми газу як за показниками лічильників, так і за нормами споживання, то відповідно й обсяги газу, закупленого у позивача за договором, також включали об`єми, визначені за показниками лічильників та за нормами споживання. За умовами укладеного між сторонами спірного договору продавець зобов`язався передати у власність покупця, а останній - прийняти й оплатити газ на умовах договору (п. 1.1 договору). Газ, що продається за договором, використовується покупцем виключно для подальшої реалізації побутовим споживачам (п. 1.2 договору). Закуплений газ у подальшому постачався побутовим споживачам (з лічильниками та без лічильників газу). Побутові споживачі, не забезпечені лічильниками газу, здійснювали розрахунки за нормами споживання природного газу, які затверджувалися постановами Кабінету Міністрів України.

Відповідач зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України №619 від 08.06.1996 були встановлені норми споживання газу населенню у разі відсутності газових лічильників. Постановою Кабінету Міністрів України № 237 від 29.04.2015 були змінені норми споживання природного газу, які встановлені постановою Кабінету Міністрів України № 619 від 08.06.1996 Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.09.2015 у справі №826/16447/15, залишеною без змін поставною Вищого адміністративного суду України від 28.01.2016, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 237 від 29.04.2015. У подальшому постановою Кабінету Міністрів України № 203 від 23.03.2016 р. затверджено нові норми споживання природного газу населення у разі відсутності газових лічильників. Постановою Кабінету Міністрів України № 609 від 18.08.2017 були внесені зміни до постанови № 203 від 23.03.2016 в частині норм споживання природного газу. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.05.2018 у справі № 826/2507/18, залишеною без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 09.08.2018, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №203 від 23.03.2016.

З огляду на те, що постанови Кабінету Міністрів України № 237 від 29.04.2015 р. та №203 від 23.03.2016 визнані нечинними, то відповідач вважає, що саме за нормами споживання, встановленими постановою Кабінету Міністрів України №619 від 08.06.1996, повинні здійснюватися розрахунки між позивачем та відповідачем за спірним договором.

Також відповідач посилається на те, що 27.02.2019 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 143, якою встановлено заборону нараховувати заборгованість та штрафні санкції на різницю між нормами споживання за постановою Кабінету Міністрів України № 619 та постановами Кабінету Міністрів України № 237 та № 203. Зокрема, за цією урядовою постановою: не допускається нарахування та облік заборгованості на особовому рахунку побутового споживача за природний газ, яка виникла у зв`язку з втратою чинності постановами Кабінету Міністрів України від 29.04.2015 № 237 "Про внесення змін до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників" та від 23.03.2016 № 203 "Про норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників"; не нараховуються постачальникам природного газу для потреб побутових споживачів заборгованість за природний газ у межах норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.1996 №619, в редакції, що діяла до 01.10.2014, а також штрафні санкції, 3 відсотки річних та інфляційні втрати, нараховані на таку заборгованість.

За розрахунками відповідача у нього існує за спірним договором переплата у сумі 88699420,05 грн. У зв`язку із тим, що в матеріалах справи містяться лише акти приймання-передачі природного газу та інформація стосовно розрахунків за договором, з яких судом неможливо відокремити об`єми природного газу, які визначені за нормами споживання та за лічильниками природного газу. Зазначені дані, на думку останнього можливо буде встановити при проведенні експертизи.

За твердженням відповідача, з урахуванням викладеного ним, відображені в наданих позивачу актах приймання-передачі об`єми природного газу, що визначені як за показами лічильників, так і за нормами споживання, що не відповідає умовам п. 4.1 договору.

Враховуючи наведене, клопоче про призначення судово-економічної експертизи для визначення дійсних об`ємів природного газу, зазначених в актах приймання-передачі природного газу. Вважає, що відповідь на питання потребує спеціальних знань та надасть змогу суду отримати підтвердження розміру заборгованості відповідача перед АТ «НАК «Нафтогаз України».

Необхідність проведення судової експертизи заявник обґрунтовує наступним.

Відповідно до п. 5 ч. 4 розділу IX Кодексу ГРМ Оператор ГРМ в установленому законодавством порядку передає інформацію про об`єм та обсяг розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу за відповідний період Оператору ГТС з метою її використання суб`єктами ринку природного газу. Визначені за умовами цього Кодексу та договору порядок розподілу природного газу, об`єми та обсяги розподілу й споживання природного газу є обов`язковими для їх використання у взаємовідносинах між побутовим споживачем та його постачальником.

Норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників були встановлені Постановою Кабінету Міністрів України від 8 червня 1996 року №619 та в подальшому неодноразово змінювались.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2015 № 237 "Про внесення змін до норм споживання природного газуу населенням у разі відсутності газових лічильників" (далі - постанова № 237) до вищевказаних норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затверджених Постановою №619, були внесені зміни, згідно з якими зменшено наведені норми споживання природного газу населенням.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.09.2015 по справі №826/16447/15, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.11.2015 та постановою Вищого адміністративного суду України від 28.01.2016, було задоволено адміністративний позов фізичних осіб до КМУ і визнано незаконною та нечинною постанову № 237.

В подальшому, Кабінетом Міністрів України 23.03.2016 було прийнято постанову №203 "Про норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників" (далі - Постанова № 203), пунктом 1 якої було затверджено нові норми споживання.

Зазначена Постанова №203 також була оскаржена до Окружного адміністративного суду м. Києва (справа № 826/2507/18).

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.05.2018 залишеною без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 09.08.2018, визнано протиправною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України від 23.03.2016 № 203 «Про норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників».

Оскільки суди у справах № 826/16447/15 та 826/2507/18 визнали протиправними та нечинними постанови КМУ №237 та №203 (вказані постанови знижували норми споживання) з моменту їх прийняття (тобто такі постанови не породжують правових наслідків з моменту їх прийняття), діючими за цей період залишалися норми, встановлені Постановою КМУ № 619.

В подальшому, постановою КМУ від 27.02.2019 № 143 були затверджені нові (суттєво зменшені) норми споживання природного газу для побутових споживачів, домоволодіння яких не оснащені приладами обліку.

Враховуючи вищевикладене, у зв`язку з неодноразовими уточненнями (як правило - зменшенням) Урядом норм споживання природного газу побутовими споживачами у разі відсутності лічильників газу, у ТОВ «Харківгаз Збут» виникла потреба в проведенні коригувань (перерахунків) вартості реалізованого природного газу такій категорії споживачів та, як наслідок, аналогічних коригувань обсягу та вартості придбаного природного газу у AT «HAK «Нафтогаз України».

В наданих AT «HAK «Нафтогаз України» актах приймання-передачі природного газу ТОВ «Харківгаз Збут» відображено сума обсягів природного газу спожитого побутовими споживачами по лічильникам і обсягам природного газу по нормам споживання, що не відповідає умовам п. 4.1 договору.

Відповідно до п. 4.1 договору кількість природного газу, яка передається покупцеві, визначається за показами комерційних вузлів обліку природного газу відповідно до вимог, установлених Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2494.

Згідно з абз. 2 п. 1 гл. 1 розд. ІХ Кодексу газорозподільних систем порядок комерційного обліку природного газу (визначення його об`ємів і обсягів) по об`єктах споживачів, у тому числі побутових споживачів, здійснюється згідно з договором розподілу природного газу, укладеним між споживачем та Оператором ГРМ, та з урахуванням вимог цього Кодексу. Порядок комерційного обліку газу по об`єктах побутових споживачів (населення) визначений главою 4 розділу IX Кодексу газорозподільних систем.

За змістом п. п. 1, 3 глави 4 розділу IX цього Кодексу визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі лічильника природного газу з урахуванням вимог цього Кодексу та договору.

Для визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу сприймаються дані лічильника газу Оператора ГРМ.

У разі відсутності лічильника газу в Оператора ГРМ приймаються дані лічильника газу побутового споживача.

При цьому Оператор ГРМ має право протягом експлуатації лічильника газу та відповідно до вимог цього Кодексу здійснювати контрольне зняття показань ЗВТ (лічильника газу) для контролю та перевірки його показань.

Якщо побутовий споживач за договором розподілу природного газу не забезпечений лічильником газу, фактичний об`єм спожитого (розподіленого) природного газу по об`єкту побутового споживача за відповідний календарний місяць визначається за нормами споживання.

Визначені об`єми споживання природного газу за нормами споживання у розрізі календарних місяців мають бути зазначені Оператором ГРМ в персоніфікованих даних заяви-приєднання до договору розподілу природного газу.

При цьому місячні об`єми споживання мають бути зазначені за величиною об`єму природного газу (м куб.) та величиною обсягу енергії за трьома одиницями виміру (кВТ*год, ГКал, МДж), що визначаються згідно з вимогами цього Кодексу.

Чинним законодавством чітко розмежовані поняття комерційного вузла обліку та норм споживання і відповідно визначення об`ємів, за нормами споживання чи за показниками комерційних вузлів обліку.

Відповідно до п.п. 3.3.-3.4 договору, покупець зобов`язується подати не пізніше 8 числа місяця, що настає за місяцем купівлі - продажу природного газу, продавцеві підписані та скріплені печаткою покупця два примірники акта приймання - передачі природного газу, де зазначені фактичні обсяги переданого природного газу згідно з цим договором у розрахунковому місяці, його ціна та фактична вартість.

Як вказує заявник, позивач надав суду акти приймання-передачі природного газу, складені між позивачем та відповідачем та інформація стосовно розрахунків за договором, з яких судом неможливо відокремити об`єми природного газу, які визначені Операторами ГРМ за нормами споживання та за лічильниками природного газу.

Відповідно до ст. 73, 74 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 76 ГПК України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 98 ГПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Відповідно до ст. 99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. З урахуванням обставин справи суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза). Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

Про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи (ст. 100 ГПК України).

Приписами ст. 1 Закону України "Про судову експертизу" визначено, що судовою експертизою є дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Дульський проти України" від 01.06.2006, яке відповідно до положень статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовується судом як джерело права, зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури. Більше того, суд вирішує питання щодо отримання додаткових доказів та встановлює строки для їх отримання.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Крім того, принцип змагальності тісно пов`язаний з принципом рівності, тоді як рівноправність сторін - один із необхідних елементів принципу змагальності, "без якого змагальність як принцип не існує". Рівноправність сторін є суттю змагальності, бо тільки через рівні можливості сторін можлива реалізація принципу змагальності.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Дульський проти України" від 01.06.2006 ( заява № 61679/00 ), зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури. Більше того, суд вирішує питання щодо отримання додаткових доказів та визначає строк для їх отримання.

В силу ст. 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність та допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок у їх сукупності.

Отже, в межах предмета доказування у справі встановлення обсягу фактично переданого відповідачу природного газу у спірний період відповідно до умов договору, який передбачає його визначення виключно за показами комерційних вузлів обліку, є надзвичайно важливим для справедливого вирішення спору щодо розміру заборгованості відповідача, а, відтак, для законного й обґрунтованого рішення. Що, в свою чергу, є підставою для задоволення клопотання відповідача та призначення у справі судово-економічної експертизи.

Положення ч. 4 ст. 99 ГПК України передбачають, що питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.

Отже, з урахуванням принципу диспозитивності в господарському судочинстві сторони наділені правом запропонувати суду питання, які, на їх думку, мають бути поставлені перед експертом, але остаточне коло питань визначає суд.

Запропоновані відповідачем питання для експертного дослідження суд вважає такими, що в повній мірі відповідають вказаній меті судової експертизи з урахуванням предмету доказування у цій справі, тому суд вважає за необхідне поставити запропоновані відповідачем питання на вирішення судовому експерту:

- чи підтверджується матеріалами справи заборгованість ТОВ "Харківгаз Збут" у сумі ,96 грн. за природний газ, отриманий ним у березні 2019 року - липні 2020 року, враховуючи необхідність його обліку за показниками комерційних вузлів обліку відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем?

- який фактично обсяг та вартість природного газу, що отриманий ТОВ "Харківгаз Збут" від АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" у березні 2019 року - липні 2020 року за показами комерційних вузлів обліку відповідно до Кодексу газорозподільних систем та яка фактична заборгованість ТОВ "Харківгаз Збут" за цей період?

З`ясування цих питань потребує спеціальних знань для економічного дослідження величин обсягу спожитого природного газу та для його розрахунку.

Відповідно до пункту 1.6 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 р. № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 №1950/5) і зареєстрованої в МЮ України 03.11.1998 за № 705/3145, експертизи проводяться експертними установами згідно з регіональними зонами обслуговування.

Враховуючи викладене, суд доручає проведення судового дослідження Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса (61177, м. Харків, вул. Золочівська, 8-А).

У разі призначення судом експертизи суд має право зупинити провадження у справі (п. 2 ч. 1 ст. 228 ГПК України).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 229 ГПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому п. 2 ч. 1 ст. 228 цього Кодексу - на час проведення експертизи.

Витрати по проведенню судової експертизи покладаються на відповідача, як заінтересовану сторону у проведенні експертизи для одержання нових доказів по справі в обґрунтування його заперечень.

Керуючись ст. ст. 99, 100, 177, 183, 228, 229, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Клопотання відповідача - ТОВ "Харківгаз Збут", про призначення судово-економічної експертизи (вх. №7855 від 07.04.2021) - задовольнити.

2. Призначити у справі судов-економічну експертизу визначення обсягів та вартості природного газу, проведення якої доручити Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса (61177, м. Харків, вул. Золочівська, 8-А) та безпосередньо експерту, атестованому відповідно до Закону України ''Про судову експертизу'' та внесеному до державного Реєстру атестованих судових експертів.

За результатами експертизи експертній установі слід подати суду висновок та засвідчену копію документу у підтвердження повноважень безпосереднього виконавця експертизи, а також надіслати копії висновку сторонам по справі.

3. Попередити особу, яка проводитиме експертизу, про кримінальну відповідальність, передбачену ст. ст. 384, 385 КК України за дачу завідомо неправдивого висновку або відмову дати висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на неї обов`язків.

4. На вирішення судової економічної експертизи поставити наступні питання:

- чи підтверджується матеріалами справи заборгованість ТОВ "Харківгаз Збут" у сумі ,96 грн. за природний газ, отриманий ним у березні 2019 року - липні 2020 року, враховуючи необхідність його обліку за показниками комерційних вузлів обліку відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем?

- який фактично обсяг та вартість природного газу, що отриманий ТОВ "Харківгаз Збут" від АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" у березні 2019 року - липні 2020 року за показами комерційних вузлів обліку відповідно до Кодексу газорозподільних систем та яка фактична заборгованість ТОВ "Харківгаз Збут" за цей період?

5. Витрати по оплату судового дослідження покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" (61093, м. Харків, вул. Болбочана Петра, 54, ). Зобов`язати відповідача здійснити оплату судової експертизи відповідно до оформленого експертною установою рахунку, докази подати суду (засвідчені копії платіжних документів).

6. Провадження у справі 922/3220/20 зупинити до одержання висновку експерта за результатами проведення призначеної судової економічної експертизи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду, в порядку та строки, встановлені ст. ст. 256, 257 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 підпункту 17 пункту 1 розділу XI "Перехідні положення" цього Кодексу.

Ухвалу підписано 12.04.2021.

Суддя Р.М. Аюпова

справа № 922/3220/20