ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
УХВАЛА

"12" квітня 2021 р. Справа № 924/1253/20

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Субботіної Л.О., за участю секретаря судового засідання Мізика М.А., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Пелком Дубна Машинобудівний Завод", м. Дубна, Російська Федерація

до фізичної особи - підприємця Ведернікова Сергія Леонідовича, м. Кам`янець - Подільський Хмельницької області

про стягнення 315 298, 85 євро

Представники сторін:

позивач: Герасимик Б.В. - адвокат, діє згідно довіреності № 30/09-20 від 30.09.20,

відповідач: Мєлєкєсцев О.І. - адвокат, діє згідно ордеру серія ВХ №1010509 від 30.03.2021

В підготовчому засіданні відповідно до ч. 6 ст. 233 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Хмельницької області 24.11.2020 надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Пелком Дубна Машинобудівний Завод", м.Дубна, Російська Федерація до фізичної особи - підприємця Ведернікова Сергія Леонідовича, м. Кам`янець - Подільський Хмельницької області про стягнення 315 298, 85 євро.

Ухвалою суду від 27.11.2020 (суддя Гладюк Ю.В.) позовну заяву залишено без розгляду.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 14.01.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Пелком Дубна Машинобудівний Завод" задоволено. Ухвалу Господарського суду Хмельницької області (суддя Гладюк Ю.В) від 27.11.2020 у справі №924/1253/20 скасовано. Справу №924/1253/20 передано на розгляд Господарському суду Хмельницької області.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 11.02.2021 справу передано на розгляд судді Гладюку Ю.В.

Ухвалою суду від 15.02.2021 позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Пелком Дубна Машинобудівний Завод", м.Дубна, Росія до фізичної особи - підприємця Ведернікова Сергія Леонідовича, м. Кам`янець - Подільський, Україна про стягнення грошей (315 298, 85 євро) прийнято до розгляду (суддя Гладюк Ю.В.) та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 10:30 год. 16.03.2021.

Відповідно до ухвали суду від 01.03.2021 задоволено заяву про відвід судді Гладюка Ю.В. у справі №924/1253/20. Матеріали справи №924/1253/20 з метою визначення складу господарського суду для подальшого розгляду справи передано уповноваженій особі відповідно до положень ст.32 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.03.2021 справу №924/1253/20 передано для розгляду судді Субботіній Л.О.

Ухвалою суду від 05.03.2021 суддею Субботіною Л.О. прийнято справу №924/1253/20 до свого провадження та призначено підготовче засідання на 12:00 год. 31 березня 2021 року.

Ухвалою від 31.03.2021, винесеною із занесенням до протоколу судового засідання, суд відклав підготовче засідання на 09:30 год. 12 квітня 2021 року.

В підготовчому засіданні 31.03.2021 представник відповідача подав заперечення проти розгляду справи № 924/1253/20 в Господарському суді Хмельницької області. В обґрунтування заперечень, посилаючись на приписи п. 7 ч. 1 ст. 226 ГПК України, вказує, що пункт 10 контракту від 14.12.2012 № 51652/8512 є чинним арбітражним застереженням. У разі наявності арбітражної угоди між сторонами спору та поданого стороною відповідно до вимог ГПК України заперечення щодо розгляду спору в господарських судах, господарський суд може продовжити розгляд справи за умови встановлення в передбаченому законом порядку недійсності, втрати чинності або неможливості виконання вказаної угоди не пізніше початку розгляду справи по суті. Не зазначення конкретної назви арбітражу в Стокгольмі з врахуванням положень щодо тлумачення неточностей в угоді, не може оцінюватись судом як факт неможливості виконання умов арбітражного застереження, тим більше за умови, що в арбітражному застереженні узгоджено, що арбітр обирається позивачем. Посилаючись на приписи Законом України "Про міжнародний комерційний арбітраж", Конвенцію про визнання і виконання іноземних арбітражних рішень, Керівництво Секретаріату ЮНСІТРАЛ по Нью-Йоркській конвенції, ГПК України відповідач просив залишити позов без розгляду на підставі п. 7 ч. 1 ст. 226 ГПК України.

В підготовчому засіданні 12.04.2021 представник відповідача підтримав подані заперечення та просив позов залишити без розгляду.

Представник позивача в підготовчому засіданні просив заперечення відповідача залишити без задоволення та продовжити розгляд справи в Господарському суді Хмельницької області. У поданих до суду письмових поясненнях на заперечення відповідача вказує, що арбітражне застереження, яке встановлене сторонами у п.10 контракту, є таким, що неможливо виконати, оскільки у ньому не встановлено арбітражної установи, в якій повинен розглядатися спір між сторонами. Вказане підтверджується, на думку позивача, положеннями ч. 1 ст. 7 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж", п. 5 роз`яснення Президії Вищого господарського суду України № 04-5/608 від 31.05.2002 "Про деякі питання практики розгляду справ за участю іноземних підприємств і організацій", постановою Великої Палати Верховного Суду від 28.08.2018 у справі № 906/493/16. Зазначає, що оскільки в арбітражному застереженні сторонами не визначена конкретна арбітражна установа, то спір підлягає розгляду у Господарському суді Хмельницької області, виходячи із приписів ст. 38 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність", п. 2 ч. 1 ст. 76 Закону України "Про міжнародне приватне право", ст. 124 Конституції України та зважаючи на те, що відповідач має зареєстроване місцезнаходження за адресою: Хмельницька обл., м.Кам`янець-Подільський, просп. Грушевського, буд. 64, кв. 58. Стосовно використаних відповідачем правових позицій Верховного Суду, позивач вказує, що останні не підтверджують висновків відповідача про необхідність залишення позовної заяви без розгляду, а частина із них взагалі стосуються не аналогічних правовідносин. Враховуючи викладене вважає заперечення відповідача безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Розглянувши заперечення відповідача проти розгляду справи в господарському суді, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази та пояснення представників сторін, суд враховує наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 75 Закону України "Про міжнародне приватне право" підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися, крім випадків, передбачених у статті 76 цього Закону.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" передбачено, що суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках, зокрема якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача.

Частиною 1 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що спір, який відноситься до юрисдикції господарського суду, може бути переданий сторонами на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, крім спорів, визначених у п. 1 цієї статті.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж", до міжнародного комерційного арбітражу можуть за угодою сторін передаватися: спори з договірних та інших цивільно-правових відносин, що виникають при здійсненні зовнішньоторговельних та інших видів міжнародних економічних зв`язків, якщо комерційне підприємство хоча б однієї із сторін знаходиться за кордоном; спори підприємств з іноземними інвестиціями і міжнародних об`єднань та організацій, створених на території України, між собою, спори між їх учасниками, а так само їх спори з іншими суб`єктами права України.

Згідно зі ст. 2 вищевказаного закону, арбітраж - будь-який арбітраж (третейський суд) незалежно від того, чи утворюється він спеціально для розгляду окремої справи, чи здійснюється постійно діючою арбітражною установою, зокрема Міжнародним комерційним арбітражним судом або Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України.

Стаття 7 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" передбачає, що арбітражна угода - це угода сторін про передачу до арбітражу всіх або певних спорів, які виникли або можуть виникнути між ними в зв`язку з будь-якими конкретними правовідносинами, незалежно від того, чи мають вони договірний характер чи ні. Арбітражна угода може бути укладена у вигляді арбітражного застереження в контракті або у вигляді окремої угоди. Арбітражна угода укладається в письмовій формі. Угода вважається укладеною в письмовій формі, якщо вона міститься в документі, підписаному сторонами, або укладена шляхом обміну листами, електронними повідомленнями, якщо інформація, що міститься в них, є доступною для подальшого використання, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням інших засобів електрозв`язку, що забезпечують фіксацію такої угоди, або шляхом обміну позовною заявою та відзивом на позов, в яких одна із сторін стверджує наявність угоди, а інша проти цього не заперечує. Посилання в угоді на документ, що містить арбітражне застереження, є арбітражною угодою за умови, що угода укладена в письмовій формі і це посилання є таким, що робить згадане застереження частиною угоди.

Відповідно до п. 7 ч.1 ст. 226 ГПК України, суд залишає позов без розгляду, якщо сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, і від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в господарському суді, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" суд, до якого подано позов у питанні, що є предметом арбітражної угоди, повинен, якщо будь-яка із сторін попросить про це не пізніше подання своєї першої заяви щодо суті спору, залишити позов без розгляду і направити сторони до арбітражу, якщо не визнає, що ця арбітражна угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Аналіз наведених норм закону свідчить про те, що за змістом ч. 1 ст. 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" та ч. 1 ст. 8 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" суди можуть приймати до свого провадження та розглядати справи з іноземним елементом, однак наведене не стосується тих випадків, коли між сторонами спору укладено арбітражну угоду, яка є дійсною, не втратила чинність та щодо якої не встановлено неможливості її виконання, оскільки суд, до якого подано позов у питанні, що є предметом арбітражної угоди, зобов`язаний, якщо будь-яка із сторін попросить про це не пізніше подання своєї першої заяви щодо суті спору, залишити позов без розгляду. Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 26.02.2019 у справі №910/17031/17.

Стаття 2 Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень від 10.06.1958 (далі - Нью-Йоркська конвенція 1958 року) передбачає, що кожна договірна держава визнає письмову угоду, за якою сторони зобов`язуються передавати до арбітражу всі або будь-які суперечки, які виникають або можуть виникнути між ними у зв`язку з якими-небудь конкретними договірними або іншими правовідносинами, об`єкт яких може бути предметом арбітражного розгляду.

Зазначений обов`язок визнання арбітражної угоди вимагає від суду також тлумачити будь-які неточності в тексті арбітражної угоди та розглядати сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності на користь її дійсності, чинності та виконуваності (принцип імунітету та автономії арбітражної угоди).

У пунктах 113, 117 Керівництва Секретаріату ЮНСІТРАЛ по Нью-Йоркській конвенції 1958 року зазначається, що відносно арбітражної угоди судами визнавалося, що вона не може бути виконана, якщо арбітражна угода мала "патологічний характер", головним чином у наступних випадках: і) якщо положення арбітражної угоди були складені нечітко і не містили достатньо вказівок, які б дозволили перейти до арбітражного розгляду, та іі) якщо в арбітражній угоді призначалася арбітражна установа, яка не існує. Але суди також можуть застосовувати підхід, спрямований на сприяння арбітражного розгляду, тобто тлумачити нечіткі чи непослідовні формулювання арбітражних угод таким чином, щоб підтримати ці угоди. Переважне право повинно віддаватися наміру сторін врегулювати спір в арбітражному порядку.

Згідно з ч.3 ст.22 ГПК України, будь-які неточності в тексті угоди про передачу спору на вирішення до третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу та (або) сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності повинні тлумачитися судом на користь її дійсності, чинності та виконуваності.

Зазначені принципи закладені, як у міжнародному, так і національному законодавстві. При цьому арбітражна угода, в будь-якому її вигляді (арбітражне застереження, третейський запис або арбітражний договір) є передумовою для передачі спору між сторонами для вирішення визначеній ними арбітражній установі, а також його розгляду за правилами і в порядку, встановленому цією установою або визначеному за договором між сторонами.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28.08.2018 у справі №906/493/16 відступила від правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 18.10.2017 у справі № 910/8318/16, шляхом його уточнення (доповнення) такими висновками:

- у разі наявності арбітражної угоди між сторонами спору та поданого стороною відповідно до вимог ГПК України клопотання про припинення провадження господарський суд може продовжити розгляд справи за умови встановлення в передбаченому законом порядку недійсності, втрати чинності або неможливості виконання вказаної угоди не пізніше початку розгляду справи по суті;

- господарський суд має тлумачити будь-які неточності в тексті арбітражної угоди та розглядати сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності на користь її дійсності, чинності та виконуваності, забезпечуючи принцип автономності арбітражної угоди;

- суд може визнати угоду такою, що не може бути виконана, внаслідок істотної помилки сторін у назві арбітражу, до якого передається спір (відсилання до неіснуючої арбітражної установи), за умови відсутності в арбітражній угоді вказівки на місце проведення арбітражу чи будь-яких інших положень, які б дозволяли встановити дійсні наміри сторін щодо обрання певної арбітражної установи чи регламенту, за яким має здійснюватись арбітражний розгляд. У разі невизначеності арбітражної установи сторона арбітражної угоди не має обов`язку перед зверненням до компетентного державного суду звертатися до однієї чи декількох арбітражних установ для того, щоб вони вирішили питання щодо своєї компетенції стосовно цього спору.

Вирішення питання про виконуваність чи невиконуваність арбітражної угоди у зв`язку з наявністю помилок у найменуванні арбітражної установи є дискрецією суду, який ухвалює рішення з урахуванням усіх обставин справи. Саме при розгляді клопотання про залишення позову без розгляду і направлення сторін до арбітражу суд повинен вирішити питання дійсності, чинності та виконуваності арбітражної угоди.

Суд приймає до уваги, що предметом спору у даній справі є позовні вимоги про стягнення з фізичної особи - підприємця Ведернікова С.Л. на користь ТОВ "Пелком Дубна Машинобудівний Завод" 315298,95 євро, в зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов контракту №51652/8512 від 14.12.2012.

У пункті 10 вказаного контракту визначено, що продавець та покупець приймуть всі необхідні міри для вирішення усіх спорів і розбіжностей, що виникають з даного контракту, шляхом переговорів. У випадку, якщо сторони не можуть дійти до згоди, то всі спори і розбіжності підлягають судовому вирішенню в нейтральній країні (в даному випадку в Швеції, м. Стокгольм).

В англомовному варіанті цього ж пункту зазначено положення, зокрема, про передачу спорів на вирішення Арбітражу (Arbitration) у нейтральній країні (в даному випадку в Стокгольмі, Швеція).

Згідно з п. 11.5 контракту №51652/8512 від 14.12.2012, вказаний контракт складений на двох мовах в двох оригінальних примірниках - по одному для кожної сторони. У разі спорів англійський варіант має перевагу.

Суд встановив, що у м.Стокгольм, Швеція діє Арбітражний інститут Торгової палати Стокгольма (англ. Arbitration Institute of the Stockholm Chamber of Commerce), відомий як Стокгольмский арбітраж.

Процедура арбітражного розгляду Арбітражним інститутом Торгової палати Стокгольма регулюється Арбітражним регламентом вказаної установи.

Так, згідно з ст. 12 Арбітражного регламенту сторони визначають кількість арбітрів на свій розсуд, в тому числі вправі призначити одноособового арбітра. Також відповідно до ст.ст. 13, 21, 22 Арбітражного регламенту сторони можуть домовитись про процедуру призначення складу арбітража, право, що підлягає застосуванню, мову арбітражного розгляду.

Як вбачається із змісту п. 10 контракту №51652/8512 від 14.12.2012, сторони додатково погодили, що рішення Арбітражу будуть кінцевими, безапеляційними і обов`язковими для обох сторін. Рішення буде включати в себе вартість судового розгляду. Правом, регулюючим даний контракт, є матеріальне право нейтральної країни (в даному випадку Швеції). Кількість арбітрів - один. Арбітр призначається позивачем. Мова арбітражного розгляду - англійська.

Зважаючи на викладене та враховуючи зазначення у п.10 контракту місця розташування арбітражної установи: м.Стокгольм, у суду відсутні достатні правові підстави для визнання арбітражного застереження, викладеного у п. 10 контракту №51652/8512 від 14.12.2012, таким, що не може бути виконаним, так як визначення сторонами контракту місця проведення арбітражу підтверджує їх намір щодо обрання певної арбітражної установи (та Регламенту, за яким має здійснюватись арбітражний розгляд), незважаючи на помилковість зазначення найменування такої установи.

Таким чином, суд дійшов висновку, що сторони уклали арбітражну угоду у вигляді арбітражного застереження, викладеного в п. 10 контракту №51652/8512 від 14.12.2012, про передачу спору, що є предметом розгляду у даній справі, на вирішення міжнародного комерційного арбітражу. При цьому таке арбітражне застереження не визнано недійсним, не втратило чинності та може бути виконано.

Суд зазначає, що до початку розгляду справи по суті відповідач подав заперечення проти вирішення спору в Господарському суді Хмельницької області.

Посилання позивача в судовому засіданні 31.03.2021 на ту обставину, що заперечення відповідача проти вирішення спору в господарському суді надійшли до суду не в межах строку, встановленого судом для подання першої заяви щодо суті спору (відзиву), судом до уваги не приймаються, оскільки ґрунтуються на помилковому розумінні п. 7 ч.1 ст. 226 ГПК України, приписи якої обмежують можливість звернення відповідача з відповідними запереченнями моментом "до подання" першої заяви щодо суті спору і не пізніше початку розгляду справи по суті. З матеріалів справи вбачається, що на момент подання заперечень проти вирішення спору в господарському суді тривало підготовче провадження і жодних заяв щодо суті спору відповідач до суду не подавав (аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.06.2019 у справі № 913/488/18).

За таких обставин, зважаючи на приписи п. 7 ч.1 ст. 226 ГПК України, суд вважає за необхідне позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Пелком Дубна Машинобудівний Завод" до фізичної особи - підприємця Ведернікова Сергія Леонідовича про стягнення 315 298, 85 євро залишити без розгляду.

Керуючись ст. ст. ст. 4, 22, 226, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Пелком Дубна Машинобудівний Завод", м. Дубна, Росія до фізичної особи - підприємця Ведернікова Сергія Леонідовича, м.Кам`янець - Подільський, Україна про стягнення 315 298, 85 євро залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили після її оголошення 12.04.2021 та може бути оскаржена до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку та строки визначені ст.ст. 254-259 ГПК України.

Повний текст ухвали складено 13.04.2021.

Суддя Л.О. Субботіна

Віддруковано 3 примірниках: 1- до справи 2 - адвокату Герасимик Б.В. (04052, м. Київ, вул. Глибочицька, 40), 3 - ФОП Ведернікову Сергію Леонідовичу ( АДРЕСА_1 ) Надіслати рекомендованим листом з повідомленням про вручення.