РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.04.2021Справа № 910/1791/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Гулевець О.В. розглянувши матеріали господарської справи у спрощеному позовному провадженні без проведення судового засідання

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сінергія Трейд»

до Державного підприємства водних шляхів «Укрводшлях»

про стягнення 233 447,82 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сінергія Трейд" (позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства «Укрводшлях» (відповідач) про стягнення 233 447,82 основного боргу.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору постачання електричної енергії № 7В від 25.02.2020.

Господарським судом міста Києва ухвалою від 11.02.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/1791/21, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

У відповідності до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частинною третьою статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідач відзиву на позов не надав. Про розгляд справи відповідача було повідомлено ухвалою суду від 11.02.2021, направленою на адресу місцезнаходження відповідача та отриманою відповідачем, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 493.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, тобто не скористався наданим йому процесуальним правом, передбаченим статтею 178 Господарського процесуального кодексу України.

Оскільки відповідач у строк, встановлений частиною першою статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини другої статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

25.02.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "СІНЕРГІЯ ТРЕЙД" (позивач/учасник) та Державним підприємством водних ресурсів «Укрводшлях» (відповідач/замовник) укладено договір про закупівлю (постачання) електричної енергії № 7В.

Відповідно до п. 2.1. договору учасник зобов`язується здійснювати постачання обсягу фактичного споживання електричної енергії за об`єктом замовника, зазначеним в листі-повідомленні, починаючи з 00 годин 00 хвилин 01 секунди до 24 00 години 00 хвилини доби впродовж всього строку дії Договору відповідно до умов комерційної пропозиції та цього Договору, а Замовник зобов`язується прийняти товар та оплатити його вартість.

На виконання умов договору, в грудні 2020 року учасник поставив, а замовник прийняв та спожив електричну енергію в обсязі 106,994 тис.кВт на загальну суму 234 447,82 гривень в т.ч. ПДВ, що підтверджується Актом купівлі-продажу електроенергії № 387 від 31.12.2020 року.

На суму боргу позивач виставив рахунок №360 від 31.12.2020 року в розмірі 234 447,82 грн.

Відповідно до Додатку 2 до договору (Комерційна пропозиція), оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений в рахунку, який не може бути меншим 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання його споживачем, або протягом 7 (семи) робочих днів з моменту отримання його споживачем, або протягом 7 (семи) робочих днів від дати, зазначеної у комерційній пропозиції, щодо оплати рахунку оформленого споживачем, за наявності відповідного бюджетного призначення, та відповідно до п. 1 ст. 48 Бюджетного кодексу України взяття бюджетних зобов`язань та здійснення платежів поводиться в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами.

Відповідно до п. 5.5. договору розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.

Підставою оплати вартості електричної енергії є акт прийняття-передавання товарної продукції, рахунок, виставлений Учасником Замовнику щодо оплати ним своїх фінансових зобов`язань, що виникли в результаті участі на роздрібному ринку електричної енергії (п. 5.7. Договору).

Відповідач частково оплатив заборгованість в сумі 1000,00 грн. Проте, свої зобов`язання щодо оплати електричної енергії в повному обсязі не виконав, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість у розмірі 233 447,82 грн.

Позивач направляв відповідачу рахунок на оплату № 360 від 31.12.2020, що підтверджується поштовою накладною № 6890 та прінт скріном електронної пошти позивача.

Крім того, обсяг спожитої електроенергії відповідачем підтверджується довідкою щодо складових фізичного балансу електричної енергії за період з 01.12.2020 до 01.01.2021.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із ст. 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

В силу приписів частин 1, 2 та 6 ст. 56 Закону України "Про ринок електричної енергії" від 13.04.2017 №2019-VIII постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу.

Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до Додатку 2 до договору (Комерційна пропозиція), оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений в рахунку, який не може бути меншим 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання його споживачем, або протягом 7 (семи) робочих днів з моменту отримання його споживачем, або протягом 7 (семи) робочих днів від дати, зазначеної у комерційній пропозиції, щодо оплати рахунку оформленого споживачем, за наявності відповідного бюджетного призначення, та відповідно до п. 1 ст. 48 Бюджетного кодексу України взяття бюджетних зобов`язань та здійснення платежів поводиться в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами.

Щодо бюджетних асигнувань суд зазначає наступне.

Розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання за спеціальним фондом бюджету виключно в межах відповідних фактичних надходжень спеціального фонду бюджету (з дотриманням вимог частини другої статті 57 цього Кодексу).

Розміщення замовлення, укладення договору, придбання товару, послуги чи здійснення інших аналогічних операцій протягом бюджетного періоду, за якими розпорядником бюджетних коштів взято зобов`язання без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), є недійсними.

За такими операціями не виникають бюджетні зобов`язання та не утворюється бюджетна заборгованість. Зобов`язання, взяті учасником бюджетного процесу без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), не вважаються бюджетними зобов`язаннями (крім витрат, що здійснюються відповідно до частини шостої цієї статті) і не підлягають оплаті за рахунок бюджетних коштів. Взяття таких зобов`язань є порушенням бюджетного законодавства. Витрати бюджету на покриття таких зобов`язань не здійснюються.

Згідно ч.1 ст.49 Бюджетного кодексу України розпорядник бюджетних коштів після отримання товарів, робіт і послуг відповідно до умов взятого бюджетного зобов`язання приймає рішення про їх оплату та надає доручення на здійснення платежу органу Казначейства України, якщо інше не передбачено бюджетним законодавством, визначеним пунктом 5 частини першої статті 4 цього Кодексу.

Казначейство України здійснює платежі за дорученнями розпорядників бюджетних коштів у разі: наявності відповідного бюджетного зобов`язання для платежу у бухгалтерському обліку виконання бюджету; наявності затвердженого в установленому порядку паспорта бюджетної програми; наявності у розпорядників бюджетних коштів відповідних бюджетних асигнувань.

Відповідно до п.1.4. Порядку реєстрації та обліку бюджетних зобов`язань розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів в органах Державної казначейської служби в України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України, бюджетне фінансове зобов`язання (далі - Порядок) - розпорядника бюджетних коштів (одержувача бюджетних коштів) сплатити кошти за будь-яке здійснене відповідно до бюджетного асигнування розміщення замовлення, укладення договору, придбання товару, послуги чи здійснення інших аналогічних операцій протягом бюджетного періоду відповідно до законодавства.

Так, судом досліджено положення ст.ст. 48, 49 Бюджетного кодексу України, та встановлено, що вказані положення не роблять виключень для недобросовісного розпорядника бюджетних коштів, який, взявши на себе зобов`язання за письмовим договором у 2020 році, не спромігся заздалегідь погодити у кошторисі бюджетні асигнування на електроенергію, що ним споживалась у 2020 році.

Відтак, суд не вбачає відсутність у відповідача обов`язку оплачувати вартість отриманої від позивача електроенергії за вказаний період 2020 року.

Згідно із матеріалами справи, позивачем виставлено відповідачу рахунок №360 від 31.12.2020 на оплату спожитої електричної енергії на суму 234 447,82 грн.

Судом встановлено, що між сторонами підписаний акт №387 від 31.12.2020 купівлі-продажу електроенергії, згідно із яким вартість електричної енергії становить 234 447,82 грн. Зазначений акт купівлі-продажу електроенергії підписаний з боку відповідача в.о. начальника ДПВШ «Укрводшлях» Шевердін І.В. без заперечень та зауважень.

Відповідач частково сплатив позивачу заборгованість в розмірі 1000,00 грн.

Враховуючи викладене вище, оскільки матеріалами справи підтверджується невиконане зобов`язання за договором про постачання електричної енергії замовником послуг та доказів оплати суми заборгованості в повному обсязі відповідачем не надано, суд задовольняє позовні вимоги про стягнення заборгованості у сумі 233 447,82 грн.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи встановлені вище судом обставини, дослідивши повно та всебічно матеріали справи, на день розгляду справи, суд задовольняє позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Сінергія Трейд".

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства водних шляхів «Укрводшлях» (04070, м. Київ, вул. Петра Сагайдачного, 12, ідентифікаційний код 03150102) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сінергія Трейд" (02140, м. Київ, вул. Руденко Лариси, 6-А, оф. 502, ідентифікаційний код 42616768) заборгованість у розмірі 233 447,82 грн. та судовий збір у розмірі 3 501,72 грн.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано: 12.04.2021.

Суддя О.В. Гулевець