ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2021м. ДніпроСправа № 904/1072/21
за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до Дніпровського державного аграрно-економічного університету, м. Дніпро в особі відокремленого підрозділу Новомосковський коледж Дніпровського державного аграрно-економічного університету, м. Новомосковськ Дніпропетровської області

про стягнення інфляційних втрат, трьох відсотків річних, штрафних санкцій та збитків у розмірі 38703,11 грн.

Суддя Крижний О.М.

Без виклику (повідомлення) учасників

С У Т Ь С П О Р У:

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просить стягнути з Дніпровського державного аграрно-економічного університету кошти в розмірі 38703,11 грн., з яких:

- 24440,72 грн. - пеня;

- 7292,14 грн. - 3% річних;

- 6036,13 грн. - інфляційні втрати;

- 934,12 грн. - збитки.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №9449/19-ТЕ(Т)-4 від 29.12.2018 про постачання природного газу в частині своєчасного розрахунку за поставлений газ.

Відповідач не скористався правом на подання відзиву. Відповідно до даних із сайту Укрпошта, поштове відправлення (копія ухвали суду від 15.02.2021) вручена відповідачу - Дніпровському державному аграрно-економічному університету - 05.03.2021.

Від відокремленого підрозділу Новомосковський коледж Дніпровського державного аграрно-економічного університету надійшли письмові пояснення в яких просив спонукати позивача направити на адресу відповідача копію позовної заяви з додатками.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 01.04.2021 в задоволенні клопотання про спонукання позивача направити на адресу відповідача копію позовної заяви з додатками відмовлено. З приводу даного клопотання, судом зазначено наступне.

При прийнятті даної позовної заяви до розгляду судом перевірено, що за місцезнаходженням відповідача - юридичної особи - Дніпровського державного аграрно-економічного університету (49000, м. Дніпро, вул. Сергія Єфремова, 25) позивачем направлено позовну заяву з додатками, що підтверджується описом вкладення у цінний лист, накладною Укрпошти та фіскальним чеком № від 05.02.2021 (а.с.8-9).

Відповідно до даних із веб-сайту Укрпошта поштове відправлення за №934 (зазначений у фіскальному чеці) 18.02.2021 повернуто за зворотною адресою та 26.02.2021 вручено за довіреністю.

З викладеного слідує, що позивачем виконано вимоги п.1 ч.1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України щодо надання доказів направлення відповідачеві копії позовної заяви з додатками. Неотримання відповідачем поштового відправлення (направленого за його місцезнаходженням зазначеним у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань), яке 18.02.2021 Укрпоштою повернуто за зворотною адресою не є підставою для зобов`язання позивача повторно направляти за місцезнаходженням відповідача копії позовної заяви з додатками.

До того ж, 17.03.2021 представник відповідача Рудаков Ю.М. ознайомився з матеріалами справи та зробив часткові фотокопії, про що свідчить наявна у матеріалах справи заява (вх.№13337/21 від 17.03.2021). Таким чином, представник відповідача є ознайомленим з позовною заявою та доданими до неї документами, що є достатнім для подання відзиву на позов.

Також відповідачу в ухвалі роз`яснено, що останній не позбавлений права подати клопотання про продовження процесуальний строків у відповідності зі ст. 119 Господарського процесуального кодексу України.

В той же час, відзиву на позов відповідачем не подано.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 15.02.2021 відкрито провадження у справі, ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними у справі матеріалами.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є встановлення обставин укладення сторонами договору про постачання природного газу, строк дії договору, порядок постачання природного газу, строк та порядок оплати за природний газ, наявність/відсутність заборгованості за природний газ, наявність прострочення в оплаті, періоди прострочення.

29.12.2018 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (постачальник), правонаступником якого є акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та Новомосковським коледжем Дніпровського державного аграрно-економічного університету (споживач) укладено договір №9449/19-ТЕ(Т)-4 постачання природного газу, відповідно до п.1.1. якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ, за кодом ДК 021:20-6 Газове паливо (природний газ), а споживач зобов`язується прийняти та оплатити цей газ, на умовах цього договору.

Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню (п. 1.2. договору).

За цим договором може бути поставлений природний газ (за кодом УКТ ЗЕД 2711 21 00 00) власного видобутку (природний газ, видобутий на території України) та/або імпортований природний газ, ввезений Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на митну територію України (п.1.4 договору).

Згідно з п. 2.1 договору (в з урахуванням додаткових угод №3 від 06.04.2019 та №4 від 05.06.2019) постачальник передає споживачу з 01 січня 2019 року по 30 квітня 2019 року (включно) замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості 62,500 тис. кум. М., в тому числі по місяцях: січень 20,00 тис.куб.м., лютий 20,00 тис.куб.м., березень 15,00 тис.куб.м., квітень 0,00 тис.куб.м.

Загальна вартість фактично переданого за цим договором природного газу відповідно до актів приймання-передачі (оформлених сторонами відповідно до розділу 3 "Порядок та умови передачі природного газу" цього договору) станом на 30.04.2019 складає 319327,94 грн. з ПДВ.

Право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на газ споживач несе всі ризики і приймає на себе всю відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ (п. 3.1 договору).

Відповідно до п. 3.8 договору приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі.

Згідно з п. 5.1 договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом розрахункового періоду. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Пунктом 5.4 договору передбачено, що у разі наявності заборгованості за минулі періоди та/або заборгованості зі сплати пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних та судового збору сторони погоджуються, що грошова сума, яка надійшла від споживача, погашає вимоги постачальника у такій черговості, незалежно від призначення платежу визначеного споживачем:

- у першу чергу відшкодовуються витрати постачальника, пов`язані з одержанням виконання;

- у другу чергу сплачуються інфляційні нарахування, відсотки річних, пені, штрафи;

- у третю чергу погашається основна сума заборгованості.

У разі прострочення споживачем оплати згідно пунктів 5.1, 5.6 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 15,3% річних, не більше подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. (п. 7.2 договору).

У пункті 9.3 договору сторони передбачили, що строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, становить 5 років.

Відповідно до п. 11.2 договору, пункти 2.3, 3.2.2, 3.4.2, 3.8.2, абз.2) підп.3.9.2 п.3.9, 3.13, 5.7, абз. п`ятий підп.5) п.6.2, підп.8) п.6.2, підп.4) п.6.3, абз. третій підп.2) п.6.4 цього Договору застосовуються з дня, зазначеного в повідомленні позивача, яке направляється не електронну адресу споживача, зазначену в п. 12 договору та розміщується на офіційному сайті позивача.

Додатковою угодою № 1 від 20.03.2019 сторони погодили, що пункти 2.3, 3.2.2, 3.4.2, 3.8.2, абз.2) підп.3.9.2 п.3.9, 3.13, 5.7, абз. п`ятий підп.5) п.6.2, підп.8) п.6.2, підп.4) п.6.3, абз. третій підп.2) п.6.4 договору застосовуються сторонами з 01 березня 2019 року.

Пункти 3.2.1, 3.4.1, 3.8.1, абз.1) підп.3.9.2 п.3.9, абзац четвертий підп.5) п.6.2, абзац другий підп.2) п.6.4 договору з 01 березня 2019 року втрачають чинність.

Пунктом 3.13 договору передбачено, що якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг використаного споживачем природного газу більше ніж на 5% відрізняється від замовленого обсягу газу на відповідний період (зазначений в п. 2.1 договору), споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки в порядку, визначеному п. 5.7 договору. При цьому, розмір збитків визначається таким чином:

- якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде менший від замовленого обсягу природного газу споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний (розрахунковий) період (п. 3.13.1);

- якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде перевищувати замовлений обсяг природного газу на цей період, споживач зобов`язаний відшкодувати збитки за перевищення об`єму (обсягу) природного газу, що розраховується за формулою:

В= (Vф-Vп)хЦхК

де: Vф - об`єм (обсяг) природного газу, який фактично поставлений постачальником споживачу протягом розрахункового періоду за цим договором відповідно до акту приймання-передачі природного газу;

Vп - замовлений обсяг природного газу на розрахунковий період, зазначений в п. 2.1 договору;

Ц- ціна природного газу за цим договором;

К - коефіцієнт, який дорівнює 0,5.

Відповідно до п. 5.7 договору відшкодування постачальнику збитків, розрахованих відповідно до умов п. 3.13 договору, здійснюється наступним чином:

- постачальник на підставі даних, зазначених в акті приймання-передачі (якщо споживач порушив п. 3.9 договору та не надав акт приймання передачі, то використання газу за відповідний період приймається 0 куб.м.) та замовлених обсягів, визначених п. 2.1 договору, розраховує збитки відповідно до п. 3.13.1 або 3.13.2 п.3.13 договору;

- постачальник після 15 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, надає споживачу акт-претензію щодо відшкодування збитків та розрахунок збитків;

- споживач протягом 20 (двадцяти) робочих днів з моменту отримання акту-претензії, зобов`язаний відшкодувати постачальнику вартість збитків на рахунок, визначений в акті-претензії.

Відповідно до підп.8 п.6.2 договору, споживач зобов`язаний, зокрема, відшкодувати постачальнику збитки, розраховані відповідно до п. 3.13 договору.

Відповідно до підп.4 п.6.3 договору, постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків , що виникли через порушення споживачем умов п. 2.1 договору у разі якщо відхилення фактично використаних споживачем в розрахунковому періоді обсягів газу більш ніж на 5% (як в бік збільшення, так і зменшення фактично використаних обсягів) відрізняється від замовлених.

Розділом 11 договору визначено, що договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису печаткою, і діє в частині реалізації газу з 01 січня 2019 року до 30 квітня 2019 року (включно), відповідно до ст.. 631 ЦК України, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

На підтвердження виконання умов договору, позивач надав акти приймання-передачі природного газу від 31.01.2019 на суму 122789,66 грн., від 28.02.2019 на суму 114850,61 грн., від 31.03.2019 на суму 81687,67 грн. (а.с.29-31,т.1).

Відповідач, в свою чергу, розрахувався за поставлений природний газ у повному обсязі.

Згідно наявних у справі виписок відповідачем:

- 26.12.2019 сплачено 122789,66 грн. за поставлений газ у січні 2019 року,

- 26.12.2019 сплачено 114850,61 грн. за поставлений газ у лютому 2019 року,

- 26.12.2019 сплачено 81687,67 грн. за поставлений газ у березні 2019 року.

Оскільки відповідач порушив умови договору щодо строку оплати спожитого газу, позивач, з посиланням на п. 7.2 договору, нарахував до сплати останньому пеню у розмірі 24440,72 грн., за загальний період з 26.02.2019 по 25.10.2019.

Відповідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, а згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Посилаючись на ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, на прострочений борг відповідача, позивач нарахував 3% річних у розмірі 7292,14 грн. за загальний період з 26.02.2019 по 25.12.2019 та інфляційні втрати у розмірі 6036,13 грн. за березень - листопад 2019 року.

Відповідно до п. 2.1 договору постачальник передає споживачу у березні 2019 року замовлений обсяг природного газу в кількості 15,0 тис.куб.м.

Актом приймання-передачі від 31.03.2019 року сторони погодили розмір фактично переданого природного газу у обсязі 10,917 тис.куб.м.

Таким чином, відповідач в березні 2019 року фактично спожив природний газ, в обсязі меншому на 4,083 тис.куб.м, ніж було узгоджено сторонами відповідно до п.2.1 договору.

17.05.2019 позивачем на адресу відповідача було відправлено Акт-претензію за вих. № 26-736-19 від 15.05.2019, якою позивач вимагав від відповідача сплатити збитки на підставі п. 3.13 та 5.7 договору та п. 1 Розділу VI Правил в розмірі 10998,54 грн. за різницю між замовленим в березні 2019 року обсягом природного газу та фактичним обсягом використаного відповідачем в березні 2019 року.

У зв`язку з тим, що споживач у березні 2019 року фактично спожив природний газ в обсязі меншому ніж було узгоджено сторонами відповідно до п.2.1 договору позивач нарахував відповідачеві збитки розраховані на підставі п.п.3.13 та 5.7 договору у сумі 934,12 грн.

Вказане і стало причиною виникнення спору.

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Доказів погашення заявлених до стягнення пені, 3% річних, інфляційних втрат та збитків відповідач не надав, доводів, наведених позивачем в обґрунтування позову не спростував.

В той же час, перевіркою правильності розрахунків пені, 3% річних та збитків судом не виявлено.

При перевірці правильності розрахунку інфляційних втрат судом встановлено допущення позивачем помилки при нарахуванні за зобов`язаннями березня 2019 року, оскільки сукупний індекс інфляції у заявленому періоді (травень-листопад 2019 року) становить 100,79, а не 100,8 як вказує позивач, тому вимога про стягнення інфляційних втрат підлягає частковому задоволенню у розмірі 6029,80 грн.

За викладеного, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі 24440,72 грн., 3% річних у розмірі 7292,14 грн. інфляційних втрат у розмірі 6029,80 грн. та збитків у розмірі 934,12 грн.

Розглядаючи питання про можливість зменшити розмір штрафних санкцій, в тому числі за ініціативою суду, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України та статті 551 Цивільного кодексу України суд має право зменшити розмір штрафних санкцій (штрафу, пені).

Санкції за прострочку виконання грошових зобов`язань передбачені статтями 217, 230, 231 Господарського кодексу України. При цьому, частина 1 статті 229 Господарського кодексу України встановлює виняток із загального правила статті 218 Господарського кодексу України та статті 614 Цивільного кодексу України, які закріплюють принцип вини як підставу відповідальності боржника. За невиконання грошового зобов`язання боржник відповідає, хоч би його виконання стало неможливим не тільки в результаті його винних дій або бездіяльності, а і внаслідок дії непереборної сили або простого випадку. Тобто, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання грошового зобов`язання за будь-яких обставин.

Вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Між тим, суд звертає увагу, що матеріали справи не містять жодного доказу, який би свідчив про майновий стан відповідача. Господарський суд враховує також обставини того, що сторони знаходяться у рівних економічних умовах, та штрафні санкції є незначними порівняно з основною заборгованістю, прострочення оплати якої допустив відповідач.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 2 269,63 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Дніпровського державного аграрно-економічного університету в особі відокремленого підрозділу Новомосковський коледж Дніпровського державного аграрно-економічного університету про стягнення інфляційних втрат, трьох відсотків річних, штрафних санкцій та збитків у розмірі 38703,11 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Дніпровського державного аграрно-економічного університету (49000, м. Дніпро, вул. Сергія Єфремова, 25, ідентифікаційний код 00493675) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ідентифікаційний код 20077720) пеню в розмірі 24440,72 грн. (двадцять чотири тисячі чотириста сорок грн. 72 коп.), 3% річних у розмірі 7292,14 грн. (сім тисяч двісті дев`яносто дві грн. 14 коп.), інфляційні втрати у розмірі 6029,80 грн. (шість тисяч двадцять дев`ять грн. 80 коп.), збитки у розмірі 934,12 грн. (дев`ятсот тридцять чотири грн. 12 коп.) та витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 2269,63 грн. (дві тисячі двісті шістдесят дев`ять грн. 63 коп.)

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Центрального апеляційного господарського суду безпосередньо або через Господарський суд Дніпропетровської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 14.04.2021

Суддя О.М. Крижний