ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2021 справа № 914/3359/20

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Оріон Груп», м. Полтава,

до відповідача: Приватного підприємства «Мега Трак», м. Львів,

про: стягнення заборгованості в розмірі 280 758,22 грн (з яких: 205 000,00 грн основної заборгованості, 64 329,60 грн процентів річних та 11 428,62 грн інфляційних збитків).

Суддя Н.Є. Березяк

Секретар судового засідання А.П. Полянський

За участю представників сторін:

від позивача: Ю. В. Христофоров представник;

від відповідача: не з`явився.

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Оріон Груп» до Приватного підприємства «Мега Трак» про стягнення заборгованості в розмірі 280 758,22 грн (з яких: 205 000,00 грн основної заборгованості, 64 329,60 грн процентів річних та 11 428,62 грн інфляційних збитків).

Ухвалою суду від 28.12.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 08.02.2020. В подальшому розгляд справи відкладено на 01.03.2021.

Ухвалою суду від 01.03.2021 закрито підготовче провадження у справі № 914/3359/20 та призначено справу до судового розгляду по суті на 29.03.2021. У зв`язку з неявкою представника відповідача в судове засідання, розгляд справи відкладено на 05.04.2021.

В судовому засіданні 05.04.2021 представник позивача надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем умов договору купівлі продажу щодо своєчасної та повної оплати отриманого товару.

В судове засідання 05.04.2021 представник відповідача не з`явився, незважаючи на те, що був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи судом. Вимог ухвали суду від 28.12.2021 не виконав.

Ухвали суду були направлені судом на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Також суд зазначає, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р. (Закон України від 17.07.1997 р. № 475/97 - ВР), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа «Скопелліті проти Італії» від 23.11.1993 р.), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа «Папахелас проти Греції» від 25.03.1999 р.).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»).

Суд нагадує, що роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 р. у справі «Красношапка проти України»).

Суд нагадує, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див.рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010).

До того ж організація провадження таким чином, щоб воно було швидким та ефективним, є завданням саме національних судів (див. рішення Суду у справі Білий проти України, no. 14475/03, від 21.10.2010).

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Таким чином, відсутність будь-яких заяв або клопотань відповідача, з урахуванням направлення судом на адресу відповідача копії ухвал у справі, свідчить про незацікавленість відповідача у розгляді справи.

Суд, враховуючи належне повідомлення учасників справи про дату судового засідання, достатність документів наявних у матеріалах справи для вирішення спору по суті, не вважає відсутність представника відповідача у даному судовому засіданні перешкодою для вирішення спору по суті.

Відповідно до ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

В судовому засіданні 05.04.2021 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, заслухавши представника позивача, присутнього в судовому засіданні, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Як встановлено судом, 18 липня 2019р. між ТОВ «ПК ОРІОН ГРУП» та ПП «МЕГА-ТРАК» був укладений договір купівлі-продажу № 64.

Згідно п. 1.1 укладеного договору Позивач зобов`язувався передати у власність Покупця паливно-мастильні матеріали (Товар), а Відповідач зобов`язувався їх прийняти та оплатити Товар на умовах договору.

На виконання умов договору Позивачем було передано Відповідачу дизельне паливо на підставі видаткових накладних:

1) № 0-00000812 від 26.07.2019р. на суму 18000,00 грн;

2) № 0-00000813 від 29.07.2019р. на суму 21600,00 грн;

3) № 0-00000844 від 06.08.2019р. па суму 21600,00 грн.;

4) № 0-00000094 від 23.08.2019р. на суму 30000,00 грн;

5) № 0-000000942 від 23.08.2019р. на суму 36000,00 грн;

6) № 0-00000958 від 28.08.2019р. на суму 34800,00 грн;

7) № 0-00000951 від 28.08.2019р. на суму 14400,00 грн;

8) № 0-00000972 від 28.08.2019р. на суму 24000,00 грн;

9) № 0-00001039 від 10.09.2019р. на суму 36000,00 грн.

Загальна вартість товару за вищезазначеними видатковими накладними, що була отримана Відповідачем від Позивача, становить 236400,00 грн.

Як вбачається з долучених до матеріалів справи копії банківської виписки, відповідачем було перераховано на користь Позивача грошові кошти в розмірі 31400,00 грн за отримане дизельне паливо згідно видаткової накладної від 26.07.2019р. та видаткової накладної від 29.07.2019р.

Отже, Відповідачем було виконано грошове зобов`язання, що виникло за видатковою накладною 1) та частково виконано грошове зобов`язання, що виникло за видатковою накладною 2) (не оплачена частина за накладною 2) становить 8200,00 грн).

Інших доказів оплати відповідачем поставного йому товару до матеріалів справи не додано.

Таким чином, як стверджує позивач, Відповідачем було допущено прострочення оплати на користь Позивача за отриманий товар на загальну суму 205 000,00 грн (8200,00 грн + 196800,00 грн).

Відповідно до п. 4.1 укладеного договору: «В випадку порушення строків оплати Товару Покупець в першу чергу повинен сплатити Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен календарний день прострочки протягом всього терміну прострочки, також в відповідності зі ст. 625 ЦК України 24% річних від простроченої суми на протязі всього часу прострочки...».

Відтак, позивач звернувся до господарського суду із матеріально-правовою вимогою про стягнення з Відповідача основної заборгованості у сумі 205000,00 грн, а також, 24 % відсотків річних в сумі 64329,60 грн, інфляційних втрат в сумі 11428,62 грн.

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтовані та такі що підлягають до задоволення.

При ухваленні рішення, суд виходив з наступного.

Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються нормами Конституції України, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та інших нормативно-правових актів.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до частини 1 ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Сторони є вільними в укладенні договору, а також у визначенні форми договору (усна чи письмова), що підтверджується ст. 218 ЦК України, яка передбачає, що недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорюваних окремих його частин може доводитися, в тому числі, письмовими доказами.

Як встановлено судом, підставою виникнення правовідносин між сторонами є договір купівлі продажу.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 ЦК України).

З огляду на викладене, обов`язок по оплаті поставленого товару виникає у відповідача безпосередньо із самого факту поставки.

Отже, якщо інше не встановлено укладеним сторонами договором або актом цивільного законодавства, перебіг строку виконання грошового зобов`язання, яке виникло на підставі договору купівлі-продажу, починається з моменту прийняття товару або прийняття товаророзпорядчих документів на нього.

Стаття 599 ЦК України вказує на те, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні вимоги встановлені ст. 193 ГК України.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було поставлено товар, згідно видаткових накладних на суму 236400,00 грн.

Відповідач взяті на себе зобов`язання виконав неналежним чином - частково оплативши поставлений товар на суму 31400,00 грн. Докази оплати відповідачем вартості поставленого товару у повному розмірі у суду відсутні.

Таким чином. Відповідачем було допушено прострочення оплати на користь Позивача за отриманий товар на загальну суму 205 000,00 грн.

За таких обставин, суд дійшов висновку про прострочення виконання зобов`язання боржником, що в свою чергу є підставою для стягнення суми боргу, оскільки, відповідно до ч. 7 ст. 193 ГК України, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Оскільки відповідач не довів перед судом належного виконання взятого на себе зобов`язання щодо оплати вартості отриманого товару у повному розмірі і не спростував факту отримання такого товару, то вимоги позивача про стягнення з 205000,00 грн вартості поставленого та неоплаченого товару підлягають до задоволення в повному обсязі.

Згідно з частиною 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Сторони договору можуть зменшити або збільшити передбачений законом розмір процентів річних. Якщо укладеним сторонами договором передбачено збільшення розміру процентів у зв`язку з простроченням сплати боргу, розмір ставки, на яку збільшено проценти, слід вважати іншим розмір процентів.

Відповідно до п. 4.1 укладеного договору: «В випадку порушення строків оплати Товару Покупець в першу чергу повинен сплатити Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен календарний день прострочки протягом всього терміну прострочки, також в відповідності зі ст. 625 ЦК України 24% річних від простроченої суми на протязі всього часу прострочки...».

З огляду на прострочення, яке було допущене Відповідачем в результаті неналежного виконання грошового зобов`язання щодо оплати отриманого ним товару, з урахуванням умов договору та згідно ст. 625 ЦК України Позивачем нараховано проценти річних на суму боргу.

Відповідно до розрахунку позивача нараховані проценти річних становлять 64329,60 грн. Перевіривши поданий позивачем розрахунок, суд вважає його обгрунтвованим та таким, що підлягає до задоволення.

Зважаючи на несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, що виникли у Відповідача перед Позивачем, ТОВ «ПК ОРІОН ГРУП» були спричинені також інфляційні збитки в розмірі 11428,62 грн.

Щодо розрахунку стягнення інфляційних втрат в сумі 11428,62 грн - суд перевіривши поданий позивачем розрахунок вважає обґрунтованим нарахування інфляційних втрат в сумі 12944,33 грн. Однак, суд задовольняє вимоги позивача щодо стягнення інфляційних втрат в розмірі 11428,62 грн, в межах заявлених позовних вимог.

Частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно п. 5 ч.1 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує питання, зокрема, про розподіл між сторонами судових витрат.

Позивачем у справі заявлено про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7200,00 грн.

Статтею 123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до положень частини 1 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 2 статті 126 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 ГПК України).

Частиною восьмою статті 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як зазначив позивач, ТОВ «ПК ОРІОН ГРУП» не має у своєму щтаті юрисконсульта.

Згідно ч. 1 ст. 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Згідно ч. 3 ст. 4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні фор.ми адвокатської діяльності).

Як свідчать матеріали справи, в зв`язку з порушенням відповідачем прав та інтересів позивача, останній звернувся до Адвокатським бюро «Юрія Христофорсва» з метою надання останнім правової допомоги пов`язаної зі зверненням до суду з позовом у даній справі.

Зокрема, до матеріали справи долучено копію договору про надання правової допомоги № 10/12-20 від 10.12.2020 з додатком, копію рахунку-фактури № 1 від 10.12.2020 та копію акту передачі-приймання наданих послуг від 15.12.2020, належним чином засвідчена копія платіжного доручення № 2018 від 14.12.2020, які є підставою для проведення розрахунків між сторонами згідно вказаного договору.

Як вбачається з п.п. 1.1., 1.2. Договору про надання правової допоимоги Бюро зобов`язується надати правову допомогу Клієнту щодо стягнення у судовому порядку заборгованості з Приватного підприємства «Мега-Трак», яка утворилась на підставі неналежного виконання грошових зобов`язань за отриманий Товар, який був переданий на підставі договору купівлі-продажу № 64 від 18.07.2019р. До послуг, що надаються за цим Договором, входить: ознайомлення з документами, що стосується предмету цього Договору та їх аналіз; підготовка позовної заяви; здійснення розрахунку процентів річних та інфляційних втрат; здійснення представництва інтересів в Господарському суді Львівської області.

Як вбачається з матеріалів справи, з метою надання належної професійної (правничої) допомоги позивачу, адвокатами із врахуванням умов Договору (Додаток № 1 до договору про надання правової допомоги № 10/12- 20 від10.12.2020) у межах справи № 914/3359/20 року виконано (здійснено):

Ознайомлення з документами, що стосуються предмета спору у справі, укладеного між Позивачем та АБ «Юрія Христофорова», та їх аналіз, правовий аналіз законодавства, що регулює спірні правовідносини 2000,00 грн. (2 год.); підготовка позовної заяви про стягнення заборгованості з ПП «Мега-Трак» на користь Позивача - 4000,00 грн (5 год.); здійснення розрахунку 3% річних та інфляційних втрат- 1200,00 грн (1,5 год).

ТОВ «ПК ОРІОН ГРУП» отримало від АБ «Юрія Христофорова» послуги з правової допомоги у розглядуваній справі та сплатило їх вартість на користь адвокатського бюро, що підтверджується зазначеними вище копією платіжного доручення, копією акту передачі-приймання наданих послуг.

При визначенні суми відшкодування, суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі East/West Alliance Limited проти України, заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Дослідивши надані докази на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 7200,00 грн, беручи до уваги рівень складності даної справи, об`єм вчинених представником позивача дій, а також керуючись критерієм реальності адвокатських витрат, суд дійшов висновку, що дані докази підтверджують суму витрат позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 7200,00 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, та те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача по стягненню з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу, пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 7200,00 грн.

Судові витрати на підставі статей 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, судовий збір покладається на відповідача в розмірі 4211,37 грн.

З огляду на викладене, виходячи з положень чинного законодавства України, матеріалів та обставин справи, враховуючи практику застосування законодавства вищими судовими інстанціями, керуючись статтями 10, 12, 20, 73, 74, 75, 76, 79, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задоволити в повному обсязі.

2. Стягнути з Приватного підприємства «Мега Трак» (ідентифікаційний код 42675425, місцезнаходження: 82435, Львівська обл., Стрийський р-н, с. Грабовець, вул. Поповича, буд. 52 В) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Оріон Груп» (ідентифікаційний код 39499065, місцезнаходження: 36034, Полтавська обл., м. Полтава, вул. Половка, буд. 87) заборгованості в розмірі 205000,00 грн сума основного боргу, 11428,62 грн інфляційні втрати; 64329,60 грн - сума процентів річних, 7200,00 грн відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та 4211,37 грн відшкодування витрат судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ІV Господарським процесуальним кодексом України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовленота підписано 06.04.2021.

Суддя Н.Є. Березяк