ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" квітня 2021 р. м.Львів Справа №921/741/20

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючої судді Орищин Г.В.

суддів Галушко Н.А.

Желіка М.Б.

секретар судового засідання Федорів Н.В.

розглянувши апеляційну скаргу Тернопільської міської ради від 10.02.2021 за № 87/06

на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 03.02.2021 (суддя Бурда Н.М., м. Тернопіль) про скасування заходів забезпечення позову

у справі № 921/741/20

за позовом Тернопільської міської ради, м. Тернопіль

до відповідача Тернопільської районної ради, м. Тернопіль

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

- Великоберезовицька селищна (сільська) рада, смт. Велика Березовиця, Тернопільський район, Тернопільська область

- Великогаївська сільська рада, с. Великі Гаї, Тернопільський район, Тернопільська область

- Байковецька сільська рада, с. Байківці, Тернопільський район, Тернопільська область

- Підгороднянська сільська рада, с. Підгороднє, Тернопільський район, Тернопільська область

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

представники:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

від третьої особи 1: Тимчій В.Б. заступник селищного голови (довіреність від 15.01.2021);;

від третьої особи 2: Чаповський В.В. спеціаліст І категорії юридичного відділу (доручення від 19.01.2021 №69);

від третьої особи 3: не з`явились;

від третьої особи 4: Осядач В.Б. заступник сільського голови з питань діяльності виконавчих органів (доручення №782 від 14.12.2020);

ВСТАНОВИВ:

27.11.2020 Тернопільська міська рада звернулась до Господарського суду Тернопільської області з позовом до відповідача Тернопільської районної ради про визнання протиправними дій Тернопільської районної ради щодо прийняття Тернопільською районною радою рішення від 17.11.2020 №747 «Про передачу до комунальної власності сільських, селищних рад Тернопільського району частки майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ Тернопільського району» в частині передачі до комунальної власності Великоберезовицької селищної ради, Великогаївської сільської ради, Байковецької сільської ради, Підгороднянської сільської ради майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ Тернопільського району, відображеного додатку №1 до рішення (п.п. 1-6) на умовах спільної часткової комунальної власності, а саме щодо об`єктів нерухомого майна, які знаходяться у межах м. Тернополя: - адміністративної будівлі площею 285,2 кв.м на вул. Нечая, 27; - нежитлового приміщення площею 137,6 кв.м на вул. Бродівська, 17; - нежитлової будівлі, адмінбудинку площею 1830,5 кв.м на вул. М.Кривоноса, 10; - районного будинку культури площею 1064,1 кв.м на вул. Шкільна, 4; - будівлі стоматології площею 588,2 кв.м на бульварі Т.Шевченка, 45; - адміністративного корпусу площею 923,5 кв.м, кисневої площею 13,3 кв.м, стаціонарного корпусу площею 2447,1 кв.м, нової поліклініки з даховою котельною площею 2068,6 кв.м, гаражі площею 54,2 кв.м та овочесховище площею 36,2 кв.м на вул. Кн. Острозького, 9; зобов`язання Тернопільської районної ради внести зміни в п.п. 1-6 додатку №1 до рішення від 17.11.2020 №747 «Про передачу до комунальної власності сільських, селищних рад Тернопільського району частки майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ Тернопільського району», доповнивши їх передачею до комунальної власності Тернопільської міської територіальної громади майна спільної власності територіальних громад, сіл, селищ Тернопільського району, яке знаходиться у межах м. Тернополя на умовах спільної часткової комунальної власності, а саме: - адміністративної будівлі площею 285,2 кв.м на вул. Нечая, 27 з часткою власності Тернопільської міської територіальної громади 1/2; - нежитлового приміщення площею 137,6 кв.м на вул. Бродівська, 17 з часткою власності Тернопільської міської територіальної громади 1/3; - нежитлової будівлі, адмінбудинку площею 1830,5 кв.м на вул. М.Кривоноса, 10 з часткою власності Тернопільської міської територіальної громади 1/4; - районного будинку культури площею 1064,1 кв.м на вул. Шкільна, 4 з часткою власності Тернопільської міської територіальної громади 1/2; - будівлі стоматології площею 588,2 кв.м на бульварі Т.Шевченка, 45 з часткою власності Тернопільської міської територіальної громади 1/5; - адміністративного корпусу площею 923,5 кв.м, кисневої площею 13,3 кв.м, стаціонарного корпусу площею 2447,1 кв.м, нової поліклініки з даховою котельною площею 2068,6 кв.м, гаражі площею 54,2 кв.м та овочесховище площею 36,2 кв.м на вул. Кн. Острозького, 9 з часткою власності Тернопільської міської територіальної громади 1/7, з відповідним коригуванням часток Великоберезовицької селищної ради, Великогаївської сільської ради, Байковецької сільської ради, Підгороднянської сільської ради.

03.12.2020 Господарськими судом Тернопільської області прийнято вищевказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №921/741/20 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на "24" грудня 2020 року на 10:30 год., з подальшим його відкладенням, востаннє на 28.01.2021.

Даною ухвалою залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Великоберезовицьку селищну (сільську) раду; Великогаївську сільську раду; Байковецьку сільську раду; Підгороднянську сільську раду.

14.12.2020 Тернопільська міська рада звернулась до Господарського суду Тернопільської області із заявою №1548/01 від 14.12.2020 (вх. номер 9207 від 14.02.2020) про забезпечення позову в порядку ст. 138 ГПК України («матеріали оскарження», а.с.81-92).

Обґрунтовуючи заяву про вжиття заходів забезпечення позову, Тернопільська міська рада виходила з того, що відповідно до норм чинного законодавства, а саме: п.10 прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», п.7 розділу IV прикінцеві положення Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад», Закону України від 17.11.2020 №1009-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо впорядкування окремих питань організації та діяльності органів місцевого самоврядування і районних державних адміністрацій», єдиним законним набувачем майна, яке було передане третім особам згідно додатку №1 до рішення Тернопільської районної ради від 17.11.2020 №747, може і повинна бути виключно Тернопільська міська територіальна громада, оскільки майно знаходиться на її території. Крім цього, Тернопільська міська рада покликалася на ту обставину, що станом на час подання заяви про забезпечення позову рішення Тернопільської районної ради №747 виконується, майно, що перебуває у спільній комунальній власності громад району, передається визначеним в рішенні територіальним громадам, сільські (селищні) ради, які вже приймають рішення і вчиняють дії з оформлення за собою права власності на нерухоме майно, а відтак, вважає, що існує реальна загроза неможливості ефективно захистити порушене право позивача та поновити його за результатом розгляду даної справи, оскільки за передачею майна слідуватиме проведення державної реєстрації прав на нерухоме майно , а також можливість відчуження майна, передання його третім особам. Законність рішення №747 та дій щодо його прийняття є предметом позову у даній справі.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 16.12.2020 заяву Тернопільської міської ради №1548/01 від 14.12.2020 (вх. номер 9207 від 14.02.2020) про забезпечення позову у справі №921/741/20 задоволено частково. Заборонено Тернопільській районній раді, її виконавчим органам, голові районної ради, посадовим та службовим особам, будь-яким третім особам, в тому числі третім особам у справі, а також органам державної реєстрації, вчиняти будь-які дії та приймати рішення щодо передачі до комунальної власності Великоберезовицької селищної ради, Великогаївської сільської ради, Байковецької сільської ради, Підгороднянської сільської ради, Білецької сільської ради та Великобірківської селищної ради майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ Тернопільського району, відображеного додатку №1 до рішення (п.п. 1-6) Тернопільської районної ради від 17.11.2020 №747 «Про передачу до комунальної власності сільських, селищних рад Тернопільського району частки майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ Тернопільського району», в тому числі підписувати передавальні акти, вчиняти реєстраційні дії, пов`язані із зміною власника щодо об`єктів нерухомого майна, а саме: - адміністративної будівлі площею 285,2 кв.м, розташованої у місті Тернополі на вул. Нечая, 27; - нежитлового приміщення площею 137,6 кв.м, розташованого у місті Тернополі на вул. Бродівська, 17; - нежитлової будівлі, адмінбудинку площею 1830,5 кв.м, розташованих у місті Тернополі на вул. М.Кривоноса, 10; - районного будинку культури площею 1064,1 кв.м, розташованого у місті Тернополі на вул. Шкільна, 4; - будівлі стоматології площею 588,2 кв.м, розташованої у місті Тернополі на бульварі Т.Шевченка, 45; - адміністративного корпусу площею 923,5 кв.м, кисневої площею 13,3 кв.м, стаціонарного корпусу площею 2447,1 кв.м, нової поліклініки з даховою котельнею площею 2068,6 кв.м, гаражі площею 54,2 кв.м та овочесховище площею 36,2 кв.м, розташованих у місті Тернополі на вул. Кн. Острозького, 9. При цьому, в задоволенні заяви Тернопільської міської ради №1548/01 від 14.12.2020 (вх. номер 9207 від 14.02.2020) про забезпечення позову у справі №921/741/20 в частині накладення арешту на майно, що підлягає передачі Тернопільською районною радою сільським, селищним радам на виконання рішення Тернопільської районної ради від 17.11.2020 №747 «Про передачу до комунальної власності сільських, селищних рад Тернопільського району частки майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ Тернопільського району», перелічених у п.п. 1-6 Додатку № 1 до рішення Тернопільської районної ради від 17.11.2020 №747 «Про передачу до комунальної власності сільських, селищних рад Тернопільського району частки майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ Тернопільського району», згідно переліку, - відмовлено («матеріали оскарження», а.с.128-138).

Надалі, 22.01.2021 Підгороднянською сільською радою через канцелярію суду подано клопотання про зміну заходів забезпечення позову №64 від 22.01.2021 у справі №921/741/20, у якій просила суд, з врахуванням положень статті 143 ГПК України, змінити заходи забезпечення позову, визначені в ухвалі суду від 16 грудня 2020 року у справі № 921/741/20. За результатами розгляду вказаного клопотання судом постановлено ухвалу про відмову у його задоволенні з підстав, зазначених в ухвалі від 26.01.2021.

26.01.2021 третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Великогаївською сільською радою, через канцелярію суду подано клопотання №101 від 26.01.2021 (вх. номер 700 від 21.01.2021) про скасування заходів забезпечення позову вжитих ухвалою суду від 16.12.2020 у справі №921/741/20 («матеріали оскарження», а.с.13-24).

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 03.02.2021 клопотання Великогаївської сільської ради №101 від 26.01.2021 (вх. №700 від 21.01.2021 ) про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою суду від 16.12.2020 у справі №921/741/20 задоволено. Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 16.12.2020 у справі №921/741/20 щодо заборони Тернопільській районній раді, її виконавчим органам, голові районної ради, посадовим та службовим особам, будь яким третім особам, в тому числі третім особам у справі, а також органам державної реєстрації, вчиняти будь-які дії та приймати рішення щодо передачі до комунальної власності Великоберезовицької селищної ради, Великогаївської сільської ради, Байковецької сільської ради, Підгороднянської сільської ради, Білецької сільської ради та Великобірківської селищної ради майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ Тернопільського району, відображеного додатку №1 до рішення (п.п.1-6) Тернопільської районної ради від 17.11.2020 №747 «Про передачу до комунальної власності сільських, селищних рад Тернопільського району частки майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ Тернопільського району», в тому числі підписувати передавальні акти, вчиняти реєстраційні дії, пов`язані із зміною власника щодо об`єктів нерухомого майна, а саме: адміністративної будівлі площею 285,2 м.кв., розташованої у місті Тернополі на вул. Нечая, 27; нежитлового приміщення площею 137,6 кв. м., розташованого у місті Тернополі на вул. Бродівська,17; нежитлової будівлі, адмінбудинку площею 1830,5 кв. м., розташованих у місті Тернополі на вул. М. Кривоноса, 10; районного будинку культури площею 1064,1 м. кв., розташованого у місті Тернополі на вул. Шкільна, 4; будівлі стоматології площею 588,2 м. кв., розташованої у місті Тернополі на бульварі Т.Шевченка, 45; адміністративного корпусу, площею 923,5 м. кв., кисневої площею 13,3 м. кв., стаціонарного корпусу площею 2447,1 м. кв., нової поліклініки з даховою котельнею площею 2068,6 м. кв., гаражі площею 54,2 м. кв. та овочесховище площею 36,2 м. кв., розташованих у місті Тернополі на вул. Кн. Острозького,9 («матеріали оскарження», а.с.1-11).

При винесенні даної ухвали місцевим господарським судом враховано те, що:

- внаслідок прийняття оскаржуваного рішення, спірне нерухоме майно вибуло із власності Тернопільської районної ради, однак, з огляду на вжиття судом заходів забезпечення позові ухвалою від 16.12.2020 , у власність третіх осіб не надійшло, з огляду на що будівлі та споруди, законність передачі у власність третіх осіб є предметом розгляду у даній справі, і серед іншого будівля стоматології площею 588,2 кв. м. на бульварі Т.Шевченка, 45; адміністративний корпус площею 923,5 кв. м., киснева площею 13,3 кв. м., стаціонарний корпус площею 2447,1 кв. м., нова поліклініка з даховою котельнею площею 2068,6 кв. м. , гаражі площею 54,2 кв. м. та овочесховище площею 36,2 кв. м. на вул. Кн. Острозького, 9 перебувають на балансі КНП ТРР «ТЦРЛ», не забезпечені фінансуванням на комунальні послуги на закупівлю та поставку енергоносіїв;

- внаслідок прийняття ухали про забезпечення позову від 16.12.2020 у КНП ТРР «ТЦРЛ» склалася критична ситуація щодо повноцінного функціонування медичного закладу;

- нову обставину, що виникла після постановлення судом ухвали про забезпечення позову, а саме заява відповідача про визнання позовних вимог в частині визнання протиправними дій Тернопільської районної ради щодо прийняття Тернопільською районною радою рішення від 17.11.2020 №747 «Про передачу до комунальної власності територіальних громад, сіл, селищ Тернопільського району» в частині передачі до комунальної власності Великоберезовицької селищної ради, Великогаївської сільської ради, Байковецької сільської ради, Підгороднянської сільської ради майна спільної власності територіальних громад, сіл, селищ Тернопільського району, відображеного у додатку №1 до рішення (п.п.1-6) на умовах спільної часткової комунальної власності, а саме щодо об`єктів нерухомого майна, які знаходяться у межах м. Тернополя (згідно переліку). Наведене, як вказує суд, свідчить про те, що відсутня реальна загроза вчинення Тернопільською районною радою, її головою, третіми особами, включаючи їх виконавчі органи, дій з передачі спірного майна, підписанню передавальних актів, які як свідчать зібрані у справі докази, уже підписано 17.11.2020 та затверджено рішенням Тернопільської районної ради 7 скликання від 17.11.2020 за №751;

- також вказано, що позивачем, як особою, право комунальної власності на спірне майно якої, за її твердженням, порушено оскаржуваним рішенням, у проміжок часу з 16.12.2020 (дата вжиття заходів забезпечення позову) до 26.01.2021 (дата подання заяви про скасування заходів) не вживалися заходи задля підтримання належного рівня функціонування спірних об`єктів нерухомого майна.

Позивач - Тернопільська міська рада, не погодившись з винесеною ухвалою, подала апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що така прийнята з порушенням норм чинного процесуального права, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та визнанням обставин встановленими не дивлячись на їх недоведеність.

Зокрема, скаржник вказує на те, що місцевий господарський суд при винесенні оскаржуваної ухвали, залишив поза увагою ту обставину, що окрім нерухомого майна в якому перебуває медичний заклад КНП ТРР «ТЦРЛ», третім особам передано й інше майно, а саме: адміністративної будівлі площею 285,2 м. кв., розташованої у м. Тернополі на вул. Нечая 27; нежитлового приміщення площею 137,6 м. кв., розташованого у м. Тернополі на вул. Бродівська, 17; нежитлової будівлі, адмінбудинку площею 1830,5 м.кв., розташованих у м. Тернополі на вул. М.Кривоноса, 10; районного будинку культури площею 1064,1 м.кв., розташованого у м. Тернополі на вул. Шкільна, 4. При цьому вказує, що норма Бюджетного кодексу України на фінансування цих приміщень не поширюється і, за відсутності відповідних доказів, без дослідження питання у судовому засіданні та без посилання на норми законодавства, не з`ясувавши обставин, що мають значення для справи суд зробив, на думу скаржника, безпідставний висновок про необхідність скасування заходів забезпечення позову і для вказаного майна, що вважає протиправним.

Також, скаржник вказує на те, що Великогаївська сільська рада не навела і не надала суду жодного доказу того, що вона дійсно прийняла відповідні документи (рішення про затвердження бюджету на 2021 рік тощо) і передбачила фінансування об`єктів, що передані їй згідно оскаржуваного рішення, що не враховано місцевим господарським судом.

Щодо часткового визнання позову, що послужило відповідно частковому скасуванню заходів забезпечення позову, скаржник вказує, що даний висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи, зазначаючи, що і зміст заяви про вжиття заходів забезпечення позову і наявні в матеріалах справи документи свідчать, що процес передачі майна по суті перебуває на завершальній стадії. Крім цього, факт визнання позову відповідачем не обмежує можливість третіх осіб подати документи для реєстрації державним реєстратором права комунальної власності і так само визнання позову не вплине на вчинення державним реєстратором дій і прийняття рішень про реєстрацію права комунальної власності за третіми особами.

Щодо порушення норм процесуального права, то скаржник вказує на те, що мотивувальна частина оскаржуваної ухвали базується на поясненнях представника КНМ ТРР «ТЦРЛ», викладених ним в судовому засіданні 03.02.2021, в день прийняття оскаржуваної ухвали. При цьому вказує, що дані пояснення не можуть бути допустимим доказом і не повинні братися до уваги судом, оскільки станом на час винесення оскаржуваної ухвали КНМ ТРР «ТЦРЛ» не мала процесуального статусу в даній справі.

З врахуванням наведеного, скаржник вказує, що ухвала Господарського суду Тернопільської області від 03.02.2021 у даній справі є незаконною та необґрунтованою, а відтак підлягає скасуванню, а заходи забезпечення позову, які вжиті Господарським судом Тернопільської області згідно з ухвалою від 16.12.2020 у справі №921/741/20 повинні зберігати свою дію до набрання судовим рішенням у даній справі законної сили.

15.03.2021 в канцелярію суду від третьої особи - Підгороднянської сільської ради надійшли пояснення по апеляційній скарзі Тернопільської міської ради на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 03.02.2021, в яких вказано, що відповідні об`єкти нерухомості, що є предметом оскаржуваного рішення Тернопільської районної ради від 17.11.2020 №747 були передані Тернопільською районною радою сільським і селищним радам Тернопільського району, а у зв`язку із прийняття даної ухвали суду, відповідні сільські і селищні ради не можуть вчинити дії щодо реєстрації права комунальної власності на ці об`єкти, а тому ради позбавлені можливості фінансувати ці об`єкти, а це в свою чергу, тягне за собою ризик неможливості утримання переданого майна. Відтак, вважає, що вказані об`єкти, серед яких і Тернопільська районна лікарня, не зможуть виконувати свої функції і задовольняти потреби відповідних громад. При цьому, вказує, що у судовому засіданні представник відповідача зазначив про відсутність можливості забезпечення оплати енергоносіїв із врахуванням вимог бюджетного законодавства, що у свою чергу ставило під загрозу функціонування КНП «Тернопільська центральна районна лікарня». Рішенням сесії сьомого скликання Тернопільської районної ради від 17.11.2020 №755, затверджено нову редакцію статуту Комунального некомерційного підприємства Тернопільської районної ради «Тернопільська центральна районна лікарня», у відповідності до якого власниками (співвласниками) нерухомого майна, що перебуває на балансі підприємства є Великоберезовицька селищна рада, Великогаївська сільська рада, Байковецька сільська рада, Підгороднянська сільська рада, Великобірківська селищна рада, Білецька сільська рада. Відповідно до цього, ухвалу місцевого господарського суду від 03.02.2021 у справі №921/741/20 просить залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Третя особа Великоберезовицька селищна рада у письмових пояснення на апеляційну скаргу просить залишити ухвалу в силі. Крім цього, оскільки Білецька сільська рада та Великобірківська селищна рада не є учасниками даного судового процесу, ухвалою суду про забезпечення позову порушене їх право комунальної власності, а саме можливості здійснювати управління, розпорядження нерухомим майном, у зв`язку із неможливістю вчинити реєстраційні дії права комунальної власності на відповідне майно.

В судове засідання 01.04.2021 з`явились представники третіх осіб Великоберезовицької селищної (сільської) ради, Великогаївської сільської ради, Підгороднянської сільської ради, які заперечили доводи апеляційної скарги, просять ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 03.02.2021 у справі №921/741/20 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Вивчивши матеріали оскарження ухвали Господарського суду Тернопільської області від 03.02.2021 у справі №921/741/20, заслухавши пояснення представників третіх осіб Великоберезовицької селищної (сільської) ради, Великогаївської сільської ради, Підгороднянської сільської ради, судова колегія Західного апеляційного господарського суду прийшла до висновку про відповідність ухвали Господарського суду Тернопільської області від 03.02.2021 у справі №921/741/20 нормам чинного законодавства, матеріалам та обставинам справи, виходячи з наступного:

У відповідності до вимог ст. 2 Господарського процесуального кодексу України визначено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Статтею 13 Конвенції встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішеннях Європейського суду з прав людини ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Слід зазначити, що забезпечення позову має тимчасовий характер, спрямований саме на гарантування виконання майбутнього рішення господарського суду.

Отже, з аналізу матеріалів та обставин справи вбачається , що метою вжиття заходів забезпечення позову ухвалою суду від 16.12.200 у даній справі було саме забезпечення ефективного судового захисту та реального відновлення прав та законних інтересів позивача у випадку задоволення позову. А саме даною ухвалою було заборонено Тернопільській районній раді, її виконавчим органам, голові районної ради, посадовим та службовим особам, будь-яким третім особам, в тому числі третім особам по справі, а також органам державної реєстрації, вчиняти будь-які дії та приймати рішення щодо передачі до комунальної власності третіх осіб майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ Тернопільського району, відображеного додатку №1 до рішення (п.п. 1-6) Тернопільської районної ради від 17.11.2020р. №747 «Про передачу до комунальної власності сільських, селищних рад Тернопільського району частки майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ Тернопільського району», в тому числі підписувати передавальні акти, вчиняти реєстраційні дії, пов`язані із зміною власника щодо об`єктів нерухомого майна зазначених в ухвалі.

Судова колегія апеляційного суду зазначає, що при вирішенні питання про забезпечення позову місцевим господарським судом надана оцінка обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги.

Згідно ч.1 ст. 145 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Однак, поряд з цим суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпечені позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15.08.2019 у справі №15/155-б.

Слід зазначити, що адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії, при цьому, обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Судова колегія апеляційного суду звертає увагу, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 висловлено позицію про те, що необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

З врахуванням наведеного слід зауважити, що за змістом норм Господарського процесуального кодексу України, під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову.

З аналізу клопотання Великогаївської сільської ради №101 від 26.01.2021 про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою суду від 16.12.200 у даній справі вбачається, що доводи про скасування таких зводяться до того, що внаслідок прийняття оспорюваного рішення Тернопільською районною радою від 17.11.2020 №747, спірне нерухоме майно вибуло із власності Тернопільської районної ради, однак з огляду на вжиті судом згідно з ухвалою від 16.12.2020 заходи забезпечення позову, у власність третіх осіб не надійшло, з огляду на що будівлі та споруди, законність передачі у власність третіх осіб яких є предметом розгляду у даній справі, і серед іншого будівля стоматології площею 588,2 кв.м на бульварі Т.Шевченка, 45; адміністративний корпус площею 923,5 кв.м, киснева площею 13,3 кв.м, стаціонарний корпус площею 2447,1 кв.м, нова поліклініка з даховою котельною площею 2068,6 кв.м, гаражі площею 54,2 кв.м та овочесховище площею 36,2 кв.м на вул. Кн. Острозького, 9, перебувають на балансі КНП ТРР «ТЦРЛ», не забезпечені фінансуванням на комунальні послуги та закупівлю та поставку енергоносіїв, оскільки внаслідок внесених змін до підпункту "ґ" пункту 3 частини 1 статті 89 Бюджетного кодексу України, з 1 січня 2021 року співфінансування медичних закладів, які надають послуги в рамках програми державних гарантій медобслуговування населення, для покриття вартості комунальних послуг та енергоносіїв повинна здійснювати територіальна громада («матеріали оскарження», а.с.13-24).

У відповідності до вимог ч.1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Матеріалами та обставинами справи встановлено, що 26.01.2021 до Господарського суду Тернопільської області від Тернопільської районної ради надійшла заява про визнання частини позовних вимог, а саме, щодо: визнання незаконним та скасування рішення Тернопільської районної ради №747 від 17.11.2020 «Про передачу до комунальної власності сільських, селищних рад Тернопільського району частки майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ Тернопільського району в частині передачі до комунальної власності Великоберезовицької селищної ради, Великогаївської сільської ради, Байковецької сільської ради, Підгороднянської сільської ради, Білецької сільської ради та Великобірківської селищної ради майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ Тернопільського району, відображеного в додатку №1 до рішення (п.п.1-6) на умовах спільної часткової комунальної власності, а саме, щодо об`єктів нерухомого майна, які знаходяться у межах м. Тернополя: адміністративної будівлі, площею 285,2 м. кв. на вул. Нечая, 27; нежитлового приміщення площею 137,6 м. кв. на вул. Бродівська, 17; нежитлової будівлі, адмінбудинку, площею 1830,5 м. кв. на вул. Кривоноса,10; районного будинку культури, площею 1064,1 м. кв. на вул. Шкільна, 4; будівлі стоматології, площею 588,2 м. кв. на бульв. Т.Шевченка, 45; адміністративного корпусу , площею 923,5 м. кв., кисневої площею 13, 3 м. кв., стаціонарного корпусу, площею 2447,1 м. кв., нової поліклініки з даховою котельнею, площею 2068,6 м. кв., гаражу площею 54,2 м. кв. та овочесховища, площею 36,2 м. кв. на вул. Кн. Острозького,9 («матеріали оскарження», а.с.25-29). Дана заява підписана головою Тернопільської районної ради В.Козорог.

Підгороднянська сільська рада у письмових поясненнях від 01.02.2021 («матеріали оскарження», а.с.35-49) зазначила, що Великоберезовицька, Великобірківська селищні, Підгороднянська, Білецька, Байковецька та Великогаївські сільські ради фактично набули права на оформлення права власності та управління об`єктами спільної власності територіальних громад , що визначені додатком до рішення сесії Тернопільської районної ради №747 від 17.11.2020 після затвердження передавальних актів, які долучені до даних пояснень ( «матеріали оскарження» а.с.39-49). При цьому, зазначає, що будівлі та споруди, які є предметом дослідження у справі знаходяться на балансі Комунального некомерційного підприємства Тернопільської районної ради «Тернопільська центральна районна лікарня» не забезпечені фінансуванням на комунальні послуги та закупівлю та поставку енергоносіїв, які повинні фінансуватися із бюджету територіальних громад, оскільки у Тернопільської районної ради такі повноваження відсутні.

Місцевим господарським судом правомірно встановлено також те, що позивачем, як особою, право комунальної власності на спірне майно якої, за її твердженням, порушено оскаржуваним рішенням, у проміжок часу з 16.12.2020 (дата вжиття заходів забезпечення позову ) до 26.01.2021 (дата подання заяви про скасування заходів) не вживались будь-які дії, заходи задля підтримання належного рівня функціонування спірних об`єктів нерухомого майна. Даного висновку не спростовано скаржником в апеляційній скарзі належними і допустимими доказами в розумінні ст. ст. 76,77 ГПК України.

Отже, з врахуванням наведеного, судова колегія апеляційного суду вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про задоволення клопотання Великогаївської сільської ради №101 від 26.01.2021 про скасування заходів забезпечення позову у справі №921/741/20, які вжиті ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 16.12.2020 у даній справі з метою недопущення порушення прав та охоронюваних законом інтересів учасників справи.

З доводами апеляційної скарги про те, що пояснення представника КНМ ТРР «ТЦРЛ» викладені ним в судовому засіданні 03.02.2021 не можуть бути допустимим доказом і не повинні братися до уваги судом, оскільки станом на час винесення оскаржуваної ухвали КНМ ТРР «ТЦРЛ» не мала процесуального статусу в даній справі є обґрунтованими, однак дане не є порушенням процесуального права, яке є обов`язковою підставою для скасування рішення (ч.3 ст. 277 ГПК України).

Поряд з цим, судова колегія апеляційного суду зазначає, що вагоме значення для скасування місцевим господарським судом заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 16.12.2020 у даній справі слугувало визнання позову відповідачем, в частині визнання незаконним та скасування рішення Тернопільської районної ради №747 від 17.11.2020 «Про передачу до комунальної власності сільських, селищних рад Тернопільського району частки майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ Тернопільського району в частині передачі до комунальної власності Великоберезовицької селищної ради, Великогаївської сільської ради, Байковецької сільської ради, Підгороднянської сільської ради, Білецької сільської ради та Великобірківської селищної ради майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ Тернопільського району, відображеного в додатку №1 до рішення (п.п.1-6) на умовах спільної часткової комунальної власності, а саме, щодо об`єктів нерухомого майна, які знаходяться у межах м. Тернополя: адміністративної будівлі, площею 285,2 м. кв. на вул. Нечая, 27; нежитлового приміщення площею 137,6 м. кв. на вул. Бродівська, 17; нежитлової будівлі, адмінбудинку, площею 1830,5 м. кв. на вул. Кривоноса,10; районного будинку культури, площею 1064,1 м. кв. на вул. Шкільна, 4; будівлі стоматології, площею 588,2 м. кв. на бульв. Т.Шевченка, 45; адміністративного корпусу, площею 923,5 м. кв., кисневої площею 13,3 м. кв., стаціонарного корпусу, площею 2447,1 м. кв., нової поліклініки з даховою котельнею, площею 2068,6 м. кв., гаражу площею 54,2 м. кв. та овочесховища, площею 36,2 м. кв. на вул. Кн. Острозького,9 («матеріали оскарження», а.с.25-29).

Аналізуючи питання дослідження обсягу доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п.1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Враховуючи все викладене вище в сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала місцевого господарського суду у даній справі прийнята, з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для її скасування немає.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, отже, не можуть слугувати підставою для скасування або зміни оскаржуваної ухвали суду.

Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покласти на скаржника в порядку ст. ст.129, 282 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 123, 269, 271, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні апеляційної скарги відмовити.

2. Ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 03.02.2021 про скасування заходів забезпечення позову у справі №921/741/20 залишити без змін.

3. Судові витрати покласти на скаржника.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття є остаточною і не підлягає оскарженню.

5. Справу повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови складено та підписано 06.04.2021.

Головуюча суддя Г.В.Орищин

Судді Н.А.Галушко

М.Б.Желік