УХВАЛА

14 квітня 2021 року

м. Київ

справа № 922/2987/20

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Могил С.К.

перевіривши матеріали касаційної скарги Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області

на постанову Східного апеляційного господарського суду від 25.02.2021,

додаткову постанову Східного апеляційного господарського суду від 09.03.2021,

рішення Господарського суду Харківської області від 17.11.2020,

та додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 27.11.2020

у справі № 922/2987/20

за позовом Науково-виробничого підприємства Хартрон-Аркос ЛТД (Товариство з обмеженою відповідальністю)

до Головного управління Держпродспоживслужби в Харківської області

про скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

Головне управління Держпродспоживслужби в Харківській області 29.03.2021 звернулось до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Східного апеляційного господарського суду від 25.02.2021 (повний текст складено 02.03.2021), додаткову постанову Східного апеляційного господарського суду від 09.03.2021 (повний текст складено 15.03.2021), рішення Господарського суду Харківської області від 17.11.2020 та додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 27.11.2020 у справі № 922/2987/20.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 06.04.2021 вказану касаційну скаргу передано для розгляду колегії суддів у складі: Могил С.К. - головуючий (доповідач), Случ О.В., Волковицька Н.О.

Здійснивши перевірку матеріалів касаційної скарги на відповідність вимогам ст.ст. 287-290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), Суд дійшов висновку, що подана скарга їм не відповідає з огляду на таке.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 287 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

У касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав) (п. 5 ч. 2 ст. 290 ГПК України).

У разі подання касаційної скарги на підставі п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України у касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні (абз. 1 ч. 2 ст. 290 ГПК України).

У разі подання касаційної скарги на підставі п. 2 ч. 2 ст. 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду (абз. 2 ч. 2 ст. 290 ГПК України).

В разі оскарження судового рішення суду на підставі п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 287 ГПК України, скаржник має зазначити про відсутність такого висновку щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; та/або зазначити підставу касаційного оскарження з урахуванням ч. 1, 3 ст. 310 ГПК України.

Отже, системний аналіз наведених положень ГПК України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 287 ГПК України у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) ч. 2 ст. 287 ГПК України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Таким чином процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати у касаційній скарзі про неправильне застосування яких конкретно норм матеріального та/або порушення норм процесуального права припустилися суди нижчих інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень та чітко визначити конкретну підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення, передбаченої (передбачених) ст. 287 ГПК України, з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку.

З урахуванням змін до ГПК України, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Судом встановлено, що касаційна скарга в частині оскарження постанови Східного апеляційного господарського суду від 25.02.2021 по суті спору та рішення Господарського суду Харківської області від 17.11.2020 обґрунтована посиланням на п. 3 ч. 2 ст. 287 ГПК України, у зв`язку з відсутністю висновку Верховного Суду щодо питання застосування ч. 1 ст. 31 та ч. 7 ст. 18 Закону України "Про публічні закупівлі" у подібних правовідносинах.

Разом з тим, касаційна скарга містить також вимоги щодо скасування додаткового рішення Господарського суду Харківської області від 27.11.2020, постанови Східного апеляційного господарського суду від 25.02.2021 в частині перегляду додаткового рішення Господарського суду Харківської області від 27.11.2020 та додаткової постанови Східного апеляційного господарського суду від 09.03.2021 з підстав порушення судами норм процесуального права з посиланням на висновки Верховного Суду, однак в касаційній скарзі заявник не зазначає конкретний пункт ч. 2 ст. 287 ГПК України.

Посилання скаржника на порушення норм процесуального права, як на підставу для касаційного оскарження судового рішення, без зазначення пункту (пунктів) ч. 2 ст. 287 ГПК України, не можна вважати таким, що відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 290 ГПК України.

Оскільки скаржником не визначено належним чином підстави касаційного оскарження судових рішень як того вимагає ч. 2 ст. 287 ГПК України та п. 5 ч. 2 ст. 290 ГПК України, Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без руху.

Крім цього, частинами 1, 2 ст. 288 ГПК України визначено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Відповідно до п. 7 ч. 2, п. 1 ч. 4 ст. 290 ГПК України, у касаційній скарзі повинно бути зазначено дату отримання копії судового рішення суду апеляційної інстанції, що оскаржується та до касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, за наявності.

У тексті касаційної скарги міститься клопотання про поновлення процесуального строку на касаційне оскарження постанови Східного апеляційного господарського суду від 25.02.2021, в обґрунтування якого скаржник зазначає, що текст постанови апеляційного господарського суду ним отримано 09.03.2021, отже він звернувся до суду в межах двадцятиденного строку від дня вручення йому повного судового рішення і має право на поновлення строку на касаційне оскарження на підставі ч. 2 ст. 288 ГПК України.

На підтвердження викладених доводів скаржником до касаційної скарги додано копію першої сторінки оскаржуваної постанови, на якій міститься відтиск штемпеля реєстрації вхідної кореспонденції Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області від 09.03.2021 №Вх-057/01-04/4459-21.

Постанова апеляційного господарського суду у даній справі прийнята 25.02.2021 (повний текст складено 02.03.2021), а тому строк на її оскарження закінчився 22.03.2021, тоді як касаційну скаргу подано 29.03.2021, тобто скаржником пропущено строк, встановлений ст. 288 ГПК України для подання касаційної скарги.

При цьому, копію першої сторінки постанови Східного апеляційного господарського суду від 25.02.2021 не можна вважати належним доказом отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, оскільки учасник справи має право на поновлення пропущеного строку саме з дня вручення судового рішення, а не реєстрації на підприємстві.

Слід зауважити, що штамп організації відповідача на копії оскаржуваної постанови не є належним доказом вручення зазначеної постанови саме 09.03.2021, таким доказом може бути, зокрема, поштовий конверт зі штрихкодовим ідентифікатором, у якому копія оскаржуваної постанови надійшла скаржникові.

Згідно з ч. 1 ст. 119 ГПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Водночас, нормами ГПК України не передбачається автоматичного та безумовного поновлення строку на касаційне оскарження, у зв`язку з лише самим посиланням на дату отримання копії судового рішення. Дійсно, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку, проте для цього необхідно заявити відповідне клопотання, обґрунтувати поважність причин пропуску такого строку та надати суду відповідні докази.

Отже, саме лише посилання на дату отримання копії судового рішення, за відсутності відповідних та належних доказів на підтвердження його отримання, не дає підстав Суду для визнання причин пропуску строку на касаційне оскарження поважними.

Згідно з ч. 3 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Таким чином, скаржником не надано доказів на підтвердження поважності причин пропуску двадцяти днів з дня отримання оскаржуваної постанови.

Відповідно до ч. 3 ст. 292 ГПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 288 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Згідно з ч. 2 ст. 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Частиною 2 ст. 174 ГПК України унормовано, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене, касаційна скарга Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області підлягає залишенню без руху з наданням скаржнику строку на усунення недоліків поданої ним касаційної скарги, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху, а саме - 1) заявнику касаційної скарги необхідно навести підстави касаційного оскарження додаткового рішення Господарського суду Харківської області від 27.11.2020, постанови Східного апеляційного господарського суду від 25.02.2021 в частині перегляду додаткового рішення Господарського суду Харківської області від 27.11.2020 та додаткової постанови Східного апеляційного господарського суду від 09.03.2021 у справі № 922/2987/20, які передбачено ч. 2 ст. 287 ГПК України, з обґрунтуванням наявності таких підстав; 2) заявнику касаційної скарги необхідно надати суду докази, що підтверджують подання касаційної скарги на постанову Східного апеляційного господарського суду від 25.02.2021 в межах двадцятиденного строку з моменту отримання копії оскаржуваної постанови або навести інші підстави для поновлення пропущеного процесуального строку на касаційне оскарження та надати відповідні докази на підтвердження цих підстав.

Крім цього Верховний Суд звертає увагу скаржника, що додані до касаційної скарги додатки, а саме відповідні копії документів засвідчені на відповідність їх оригіналам В.о. начальником відділу організаційного забезпечення В.Ю. Власенко, однак Суду не додано доказів як на підтвердження повноважень у В.о. начальника відділу організаційного забезпечення відповідача на засвідчення копій документів, так і на підтвердження того, що В.Ю. Власенко займає відповідну посаду, а тому у Суду відсутні підстави вважати такі копії завіреними належним чином. Вказане необхідно врахувати скаржнику під час усунення недоліків касаційної скарги.

Способом усунення недоліків касаційної скарги є викладення касаційної скарги у новій редакції з урахуванням наведених вище вимог процесуального законодавства.

Уточнену редакцію касаційної скарги, подану на виконання приписів цієї ухвали, необхідно також надіслати іншим учасникам справи, надавши Суду докази такого надіслання.

Керуючись ст. ст. 174, 234, 287, 290, 292 ГПК України, Суд,-

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області на постанову Східного апеляційного господарського суду від 25.02.2021, додаткову постанову Східного апеляційного господарського суду від 09.03.2021, рішення Господарського суду Харківської області від 17.11.2020 та додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 27.11.2020 у справі № 922/2987/20 залишити без руху.

2. Надати Головному управлінню Держпродспоживслужби в Харківській області строк для усунення недоліків, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя Могил С.К.