ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" квітня 2021 р. Справа №914/1415/20

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Скрипчук О.С.

суддів Желіка М.Б.

Мирутенка О.Л.

Секретар судового засідання Гулик Н.Г.

розглянувши апеляційну скаргу Львівського комунального підприємства Шляхово-ремонтне підприємство Галицького району за № 227 від 23.11.2020 року

на рішення Господарського суду Львівської області від 29.10.2020 року (повний текст рішення складено 23.11.2020 року, м. Львів, суддя Ділай У.І.)

у справі № 914/1415/20

за позовом: Львівського комунального підприємства Шляхово-ремонтне підприємство Галицького району, м. Львів

до відповідача: Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Львівгаз, м. Львів

про скасування акта про порушення № 1090 від 13.01.2020 року, скасування акта-розрахунку від 25.02.2020 року, скасування рахунку на оплату № 60026709 від 03.03.2020 року.

за участю представників:

від позивача не з`явився

від відповідача не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Львівське комунальне підприємство «Шляхово-ремонтне підприємство Галицького району» звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» про скасування акта про порушення №1090 від 13.01.2020, скасування акта-розрахунку від 25.02.2020, скасування рахунку на оплату №60026709 від 03.03.2020.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 29.10.2020 в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що складений працівниками електропостачальної організації акт про порушення є лише фіксацією такого порушення, що було виявлено під час проведення перевірки, тому оскарження лише факту складення такого акта, який не встановлює для споживача будь-яких обов`язків і є різновидом претензії, не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав.Чинним законодавством не передбачено такого матеріально-правового способу захисту права, як скасування акта про порушення, про скасування акта-розрахунку та скасування рахунку на оплату.

Відтак, суд першої інстанцій дійшов висновку, що у даній справі відсутні правові підстави для задоволення вимоги про скасування Акта про порушення №1090 від 13.01.2020, про скасування Акта-розрахунку від 25.02.2020 та про скасування рахунку на оплату через невідповідність обраного позивачем способу захисту приписам статті 20 Господарського кодексу України та статті 16 Цивільного кодексу України.

Також, суд зазначив, що позивачем не доведено та не спростовано належними й допустимими доказами порушення з його боку терміну періодичної повірки газового лічильника ГРС 0-40 №1232 та коректора ОЕЛ/РТ заводський №29391, що було зафіксовано в акті про порушення від 13.01.2020.

Не погоджуючись із рішенням суду, ЛКП «Шляхово-ремонтне підприємство Галицького району» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 29.10.2020 та прийняти нове, яким позовні вимоги задоволити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що жодний представник ПАТ «Львівгаз» Львівська дільниця відділу інспектування не був присутній на території підприємства за адресою: м. Львів, вул.Стрийська,193. Інформацію про відповідальну особу ( ОСОБА_1 ) було отримано в телефонному режимі, тому і відсутній підпис уповноваженого представника підприємства (ніби то відмовився). Про відмову від підпису Акта не складено та одного екземпляра не надано адміністрації ЛКП «ШРП Галицького району», що на думку позивача є порушенням постанови Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року N 295.

Також апелянт зазначає, що в Акті про порушення №1090 зазначено, про припинення подачі газу та опломбування крану перед газовим лічильником, про що складено Акт №25/20 від 13.01.2020. Однак, вказаного акта позивач не отримував..

При цьому скаржник звертає увагу, що в порушення постанови Кабінету Міністрів України від 8 липня 2015 року № 474 керівництву підприємства не було відомо про дату цьогорічної повірки лічильника, так як попереднього Акта технічної перевірки комерційного ВОГ не було надано. Лише 27.01.2020 представниками відповідача було знято ЗВТ на держповірку, що підтверджує Акт №1500 технічної повірки комерційного ВОГ.

Також, позивач не погоджується з періодом та розміром нарахування обсягів необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу, вказаних у акті-розрахунку від 25.02.2020.

Разом з апеляційною скаргою, апелянт подав до Західного апеляційного господарського суду клопотання № 225 від 23.11.2020 про витребування доказів, в якому, просить витребувати у відповідача докази фотофіксації чи відеофіксації проведення перевірки 13.01.2020 року лічильника по вул. Стрийській, 193 у м. Львові, про що складено акт № 1090 про порушення, та покази лічильника газопостачання по вул. Стрийській, 193 у м. Львові за період з 01.06.2019 року по 31.12.2019 року.

В обґрунтування вказаного клопотання зазначає, що у відповідності до ст. 81 ГПК України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Зауважує, що під час розгляду справи у суді першої інстанції ним на адресу відповідача були скеровані запити про надання вищевказаних доказів в судове засідання, проте вказані запити залишились без відповіді.

Розглянувши клопотання позивача про витребування доказів, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Частинами 2, 4, 5 ст.80 передбачено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

З матеріалів справи вбачається, що скаржник не заявляв клопотання про витребування доказів у суді першої інстанції, також у клопотанні про витребування доказів ним не наведено підстав та не надано доказів неможливості подання документів до суду першої інстанції, з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів.

Водночас, суд звертає увагу, що у відповідності до вимог ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

АТ Оператор газорозподільної системи Львівгаз подало до суду відзив на апеляційну скаргу № 379007.2-ск-11323-1220 від 30.12.2020, в якому просить рішення Господарського суду Львівської області залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Відповідач вважає доводи скаржника необґрунтованими та безпідставними.

Позивач явку уповноважених представників у судове засідання не забезпечив, про причини неявки не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до п. 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

13 січня 2020 року представниками ПАТ «Львівгаз» Львівська дільниця відділу інспектування було складено Акт про порушення №1090 на об`єкті ЛКП «ШРП Галицького району» за адресою: м. Львів, вул. Стрийська,193, відповідно до якого встановлено порушення Кодексу газорозподільних систем : Розділ XI, глава 2, п.2.п.п. 4. Пропущення строків періодичної повірки газового лічильника PГCG-40#1232/2011 та коректора OE-VPT №29391/2010.

11 лютого 2020 року позивач отримав повідомлення від 06.02.2020 № 17 про запрошення уповноваженого представника позивача на засідання Центральної комісії з розгляду актів про порушення споживачами природного газу вимог «Кодексу газорозподільних систем».

За твердженням позивача на засіданні Центральної комісії 25 лютого 2020 року представник ЛКП «Шляхово-ремонтне підприємство Галицького району» заперечував проти обставин, зазначених в акті, проте комісією було прийнято рішення про проведення нарахування обсягів спожитого газу та перерахунків споживачам природного газу.

19.05.2020 позивач скерував на адресу відповідача запит про надання інформації щодо рішення 25.02.2020, однак відповіді не отримав.

30 травня 2020 року позивач отримав повідомлення про наявність заборгованості відповідно до Акта про порушення №006570 від 13.01.2020 та рахунок на оплату №60067094від 26.05.2020.

03.06.2020 позивач отримав лист №79003.2-сл-3561-0520 від 20.05.2020 із Актом-розрахунком від 20.05.2020 та рахунком на оплату №60026709 від 03.03.2020 та повідомлення про припинення (обмеження) газопостачання.

Покликаючись на положення пункту 12 глави 5 розділу XI Кодексу ГРМ, позивач звернувся до суду з позовом про скасування Акта про порушення №1090 від 13.01.2020, про скасування Акта-розрахунку від 25.02.2020 та про скасування рахунку на оплату №60026709 від 03.03.2020.

При винесенні постанови колегія суддів виходила з наступного.

Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За змістом статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 20 ГК України кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб`єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов`язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Статтею 20 Господарського кодексу України та статтею 16 Цивільного кодексу України ) визначені способи захисту прав і законних інтересів суб`єктів господарювання.

Колегія суддів звертає увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.( аналогічні правові висновки викладені постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 від 11.09.2018 у справі №905/1926/16).

З матеріалів справи вбачається, що ЛКП Шляхово-ремонтне підприємство Галицького району заявило позовні вимоги про скасування Акта про порушення №1090 від 13.01.2020, про скасування Акта-розрахунку від 25.02.2020 та про скасування рахунку на оплату №60026709 від 03.03.2020.

Приписами глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРМ передбачено порядок та підстави складання акта про порушення, виявленого у споживача.

Акт про порушення повинна розглядати комісія з розгляду актів про порушення Оператора ГРМ, яка визначає його правомірність. Пунктом 11глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРМ також установлено, що за результатами розгляду акта про порушення на засіданні комісії може бути прийнято рішення про його задоволення (повністю або частково), або необхідність додаткового обстеження чи перевірки, або додаткових пояснень тощо, або скасування акта про порушення.

Акт про порушення є службовим документом, що підтверджує факт порушення,носієм доказової інформації про виявлені представниками Оператора ГРМ порушення побутовими споживачами вимог законодавства.

На підставі акта про порушення приймається відповідне рішення комісією з розгляду актів про порушення Оператора ГРМ, що і є підставою для настання відповідних наслідків - нарахування необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу споживачу.

Отже, акт про порушення не може бути оскаржений у судовому порядку, оскільки висновки, які в ньому містяться, самі собою не породжують для побутового споживача настання юридичних наслідків, не порушують його права та не породжують спірних правовідносин, у яких підлягає захисту порушене право споживача.

Колегія суддів зазначає, що чинним законодавством не передбачено такого матеріально-правового способу захисту права, як скасування акту про порушення, скасування акту-розрахунку та скасування рахунку на оплату.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду, що у даній справі відсутні правові підстави для задоволення вимоги про скасування Акта про порушення №1090 від 13.01.2020, про скасування Акта-розрахунку від 25.02.2020 та про скасування рахунку на оплату, через невідповідність обраного позивачем способу захисту приписам статті 20 Господарського кодексу України та статті 16 Цивільного кодексу України.

Суд апеляційної інстанції не надає правової оцінки твердженням апелянта щодо неправомірності здійсненого АТ «Львівгаз» нарахування об`ємів (обсягів) розподіленого природного газу споживачу та дотримання процедури складання акта про порушення, адже, суд дійшов висновку про відмову у позові, через невідповідність обраного позивачем способу захисту.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла до висновку, що рішення Господарського суду Львівської області слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Оскільки, апеляційна скарга до задоволення не підлягає, то відповідно понесені судові витрати на сплату судового збору за подання апеляційної скарги залишаються за скаржником.

Керуючись, ст.ст. 269, 270, 271, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

1. В задоволенні апеляційної скарги Львівського комунального підприємства Шляхово-ремонтне підприємство Галицького району відмовити.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 29.10.2020 у справі № 914/1415/20 залишити без змін.

3. Судовий збір, сплачений за апеляційну скаргу покласти на скаржника.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Строки та порядок оскарження постанов апеляційного господарського суду визначені § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Повний текст постанови складено 14.04.2021.

Головуючий суддя О.С. Скрипчук

суддя О.Л. Мирутенко

суддя М.Б. Желік