ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

08.04.2021 Справа № 905/205/21

Господарський суд Донецької області у складі судді Курило Г.Є.,

при секретарі судового засідання Доннік А.В.,

розглянувши матеріали справи

за позовом: Акціонерного товариства Українська залізниця, м.Київ в особі регіональної філії Донецька залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця, м.Лиман

до відповідача: Приватного акціонерного товариства Маріупольській металургійний комбінат імені Ілліча, м.Маріуполь

про стягнення 19394,57грн

Представники сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

Суть спору: Позивач, Акціонерне товариство «Українська залізниця», м.Київ в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Лиман, звернувся до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідача, Приватного акціонерного товариства «Маріупольській металургійний комбінат імені Ілліча», м.Маріуполь про стягнення додаткових зборів і плати у сумі 19428,65грн, з якої 1363,20грн - плата за користування вагонами, 18065,45грн - плата за охорону вантажу.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 30.08.2020 на станцію Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці прибули вагони з вантажем, одержувачем вантажу є Приватне акціонерне товариство «Маріупольській металургійний комбінат імені Ілліча». Фактично вагони простоювали на коліях станції з вини вантажоодержувача і були забрані локомотивом ПрАТ «ММК імені Ілліча» 31.08.2020 об 15 год. 05 хвил. За весь час затримки вагонів нараховано плату за користування спірними вагонами та плата за охорону вантажу.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 08.02.2021 постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі №905/205/21; справу №905/205/21 вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 25.02.2021 о 10:00 год.

Суддя Курило Г.Є. у період з 24.02.2021 по 03.03.2021 (включно) перебувала на лікарняному.

У зв`язку із знаходженням судді Курило Г.Є. на лікарняному 25.02.2021 судове засідання по справі №905/205/21 не відбулось.

25.02.2021 від відповідача надійшов відзив на позов, в якому відповідач проти задоволення позову заперечує в повному обсязі. У відзиві зазначено про наступне:

- між залізницею і власником колії визначена середньодобова кількість вагонів, яка передається на під`їзну колію відповідача, а несвоєчасне звільнення колії станції призначення виникло виключно з вини перевізника, оскільки 30.08.2020 на під`їзну колію комбінату прибуло 955 вагонів, з них на станцію Маріуполь-Сортувальний прибуло 351 вагон, що перевищило середньодобове прибуття вагонів по станції Маріуполь-Сортувальний на 60,3%;

- фактично в потязі №9529 прибуло 19 вагонів власності ЦТЛ та 39 власних вагонів, отже наданий розрахунок позивача плати за користування вагонами не вірний;

- до складу потягу входило 11 вагонів, які прибули за досильними накладними, отже необхідний додатковий час для оформлення належної документації;

- під час проведення приймально-здавальних операцій у даному потязі було виявлено 23 технічно несправних вагонів;

- щодо стягнення збору за охорону вантажу відповідач зазначає, що такий нараховується відправнику за вантаж, який затримано на станціях з причин, не залежних від залізниці, а також, що сам розрахунок позивача є неправомірним, оскільки затримка спірних вагонів починається після закінчення строку збирання вагонів зі станції (а саме з 23:28год, 23:30год та 00:13год 31.08.2020, а також 24-х годин безкоштовного зберігання вантажу, передбачених статтею 46 Статуту.

Після виходу судді Курило Г.Є. з лікарняного, ухвалою суду від 04.03.2021 суд призначив судове засідання по справі на 23.03.2021 о 10:40год.

15.03.2021 через канцелярію до суду від позивача надійшли: відповідь на відзив, в якій останній просить суд позовні вимоги задовольнити; заява про зменшення розміру позовних вимог, за змістом якої просять стягнути з відповідача на користь позивача 19394,57грн, з яких: 1329,12грн плата за користування вагонами, 18065,45грн плата за охорону вантажу.

Відповідно до п.2 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання.

Оскільки заява про зменшення розміру позовних вимог надійшла до початку першого судового засідання, суд приймає до розгляду означену заяву.

У відповіді на відзив, позивач з доводами відповідача не погодився та зазначав, що у спірному випадку вагони не подавались локомотивом залізниці на фронти навантаження (вивантаження), а знаходились на передавальних коліях ст. Маріуполь-Сортувальний і згідно з умовами договору №1/28 від 28.02.2017 мали бути вивезені зі станції локомотивом відповідача впродовж 4 годин після закінчення передавальних операцій. Окрім того, позивач зазначив, що визначення в акті обстеження під`їзної колії середньодобової кількості вагонів по станції Маріуполь-Сортувальний у кількості 219 одиниць не обмежує кількість вагонів ні з максимальної, ні з мінімальної сторони. До того ж, позивач зазначив, що договір №1/28 від 28.02.2017 не встановлює будь-яких обмежень щодо мінімальної або максимальної кількості вагонів, що мають забиратися на під`їзну колію відповідача. Крім того, позивач зазначив, що відповідач безпідставно вважає, що облік часу користування вагонами має здійснюватися з урахуванням безоплатного терміну зберігання. На думку позивача, облік часу користування вагонами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46, які складаються на підставі пам`яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45, актів про затримку вагонів форми ГУ-23а, актів загальної форми ГУ-23.

22.03.2021 від відповідача надійшли заперечення, в яких останній не погоджується з доводами позивача та зазначає, що основною причиною несвоєчасного забирання вагонів є перевищення узгодженого залізницею і відповідачем середньодобового прибуття вагонів, отже з вини залізниці.

Ухвалою Господарського суду від 23.03.2021 у судовому засіданні оголошено перерву до 08.04.2021.

31.03.2021 на адресу суду від позивача надійшли супровідним документом додаткові документи по справі.

У судові засідання представники сторін не з`явились; про місце, час та дату слухання справи сторони були повідомлені належним чином, шляхом направлення ухвал суду на їх юридичну адресу.

Стаття 42 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов`язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Суд вважає за необхідне розглянути спір по суті за наявними матеріалами.

З`ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, суд встановив:

28.02.2017 між Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця», яке в подальшому змінило найменування на Акціонерне товариство «Українська залізниця» (далі залізниця, позивач) та Приватним акціонерним товариством «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (далі - власник колії, відповідач) був укладений договір № 1/28 про експлуатацію залізничної під`їзної колії Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» при станції Маріуполь-Сортувальний регіональної філії «Донецька залізниця» (далі договір).

Між сторонами підписувались додаткові угоди від 22.05.2018, від 17.07.2018, від 19.11.2019 до договору №1/28 від 28.02.2017.

Відповідно до п.1 вказаного договору (в редакції додаткової угоди від 17.07.2018) згідно зі Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів і на умовах цього договору експлуатується під`їзна колія, яка належить власнику і примикає, зокрема, станцією Сартана-ІІ власника колії до станції Маріуполь-Сортувальний. Під`їзна колія обслуговується локомотивами власника колії.

Згідно п.3 договору рух поїздів на під`їзній колії здійснюється з додержанням Правил технічної експлуатації залізниць України (ПТЕ), Інструкції з сигналізації залізниць України, Інструкції з руху поїздів та маневрової роботи на залізницях України. Приймання та відправлення поїздів виконується на станціях Маріуполь-Сортувальний Залізниці та Рудна Власника колії.

Відповідно до п.5 договору №1/28 від 28.02.2017 вагони для під`їзної колії подаються локомотивом залізниці по станції Маріуполь - сортувальний на колії №1, 2, 3, 4, 5 непарного парку приймання: поїзда з різними вантажами і порожніми вагонами, маршрути з доменним коксом. Огляд і передача вагонів в технічному і комерційному відношеннях провадиться на передавальних коліях.

Придатність вагонів під навантаження у технічному стані (в т.ч. під подвійні операції), що прибули на станцію Маріуполь-Сортувальний та Рудна, встановлюється робітниками залізниці під час огляду вагонів на здавальних коліях з визначенням їх придатності записом у журналі ф. ВУ-15 (п.5 договору в редакції додаткової угоди від 17.07.2018 до договору №1/28 від 28.02.2017).

Згідно з пунктом 6 договору (в редакції додаткової угоди від 17.07.2018 до договору №1/28 від 28.02.2017) кількість вагонів в кожній передачі, яка здається власнику колії встановлюється: в маршрутах з доменним коксом, окатишами залізорудними, порожніми хоперами під навантаження - в кількості, що прибуває на станцію; в поїздах з різними вантажами - не більше 228 осей (57 вагонів); в маршрутах, що прибувають на станцію Рудна - не більше 220 осей (55 вагонів).

Вагони, які здані власнику колії забираються власником колії з передавальних колій станції Маріуполь-Сортувальний Залізниці впродовж 3-х годин після закінчення передавальних операцій, по станції Рудна власника колії - впродовж 4-х годин, після закінчення передавальних операцій.

Відповідно до пункту 10 договору (в редакції додаткової угоди 17.07.2018) на під`їзній колії встановлюється загальний (єдиний) термін знаходження вагонів 36,0 годин.

За умовами пункту 14 договору власник колії сплачує Залізниці плату, зокрема, за: б)користування ваганами (контейнерами) згідно Правилам користування вагонами і контейнерами та Тарифного керівництва №1; в) інші збори і плати згідно Статуту залізниць, Правил перевезень вантажів, Тарифного керівництва №1. Збори і плати вносяться залізниці згідно діючому законодавству.

Згідно з пунктом 15 договору (в редакції додаткової угоди 17.07.2018), при переданні на під`їзну колію несправних власних вагонів або контейнерів, що належать підприємствам або власності перевізника Залізниця складає відповідний акт загальної форми ГУ-23 та при поверненні даних вагонів у порожньому стані на передавальні колії складається ф.ВУ-23М та дається повідомлення до Автоматизованої Системи УЗ.

Строк дії договору про експлуатацію колії погоджений до 31.12.2020 включно (п.19 договору в редакції додаткової угоди від 19.11.2019).

Крім того, 14.02.2018 між Публічним акціонерним товариством Українська залізниця, яке змінило найменування на Акціонерне товариство «Українська залізниця» (перевізник, позивач) та Приватним акціонерним товариством Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча (замовник, відповідач) укладений договір надання послуг №00039/ЦТЛ-2018, предметом якого згідно п.1.1 є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги.

Надання послуг за договором може підтверджуватись залізничною накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю та іншими документами (п.1.3. договору).

Замовник, зобов`язався, зокрема, оплачувати перевізнику послуги, пов`язані з організацією та перевезенням вантажів та інші надані послуги з сум внесеної передоплати за кодом платника; відшкодовувати перевізнику витрати, пов`язані із затримками контейнерів і вантажів, що виникли на станціях залізниць України, через: неправильне оформлення відправниками перевізних документів; недодання до накладної документів, необхідних для виконання митних, санітарних та інших правил чи невірне їх оформлення; перевірку вантажів перевізником (маси вантажу), митними та іншими державними органами контролю; недостатність грошових коштів та закриття коду платника; інші причини, що залежать від перевізника, а також нести відповідальність за затримки вантажів на підходах до станції призначення та здійснювати оплату платежів, пов`язаних з цими затримками. Оплата вказаних послуг здійснюється шляхом списання з сум внесеної передоплати за кодом платника (п.п.2.1.6., 2.1.7. договору).

Перевізник зобов`язався, зокрема, приймати до перевезення вантажі у вагонах (контейнерах) замовника або у вагонах (контейнерах) перевізника, надавати вагони (контейнери) перевізника для навантаження вантажів згідно із затвердженими планами і заявками замовника згідно інформації АС МЕСПЛАН, доставляти вантаж до станції призначення та видавати його одержувачу, надавати додаткові послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, перелік яких зазначається в додатках до договору; складати документи передбачені пунктом 1.3. договору щодо нарахування сум платежів (п.п.2.3.2., 2.3.5. договору).

Відповідно до п.3.1. договору розмір плати за перевезення вантажу у вагонах замовника та вагонах залізниць інших держав, додаткових зборів, пов`язаних з перевезенням, розраховується за ставками і тарифами, які визначаються у відповідності до умов Збірника Тарифів.

Розрахунки за договором здійснюються через філію Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень ПАТ Укрзалізниця (п.4.1. договору).

Сторони договору несуть відповідальність за невиконання плану перевезень згідно із Статутом залізниць України (п.5.1. договору).

Згідно п.12.1 договір вступає в силу з моменту одностороннього підписання замовником договору в електронному вигляді з накладанням ЕЦП в АС Клієнт УЗ або вчинення замовником будь-якої дії на виконання цього договору і діє з 19.02.2018 по 31.12.2018. Якщо жодна із сторін не звернеться письмово за один місяць до закінчення дії договору з пропозицією до іншої сторони про припинення його дії, то цей договір діє до надходження такої пропозиції і здійснення всіх розрахунків за виконані перевезення та надані послуги.

Як вбачається з матеріалів справи, ані позивачем, ані відповідачем доказів припинення дії договору №00039/ЦТЛ-2018 про надання послуг від 14.02.2018 не надано.

30.08.2020 о 16:30 год. на станцію Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці на адресу відповідача прибув потяг №9529 індексом 4862-004-4856. У складі потягу знаходилось 58 вагонів.

Факт подачі спірних 58 вагонів потягу №9529 на станцію Маріуполь-Сортувальний 30.08.2020 о 16:30 год. відповідачем не оспорюється і підтверджується пам`ятками №2580, №2581 та №2583 про подавання вагонів.

Згідно пам`яток передача 53 вагонів при поданні відбулась 30.08.2020 о 19:28 год., передача 4 вагонів при поданні відбулась 30.08.2020 о 19:30 год. та передача 1 вагону при поданні відбулась 30.08.2020 о 20:13год. без зауважень щодо технічного стану вагонів.

Згідно з п.6 договору №1/28 в редакції додаткової угоди від 17.07.2018 вагони, які здані власнику колії забираються власником колії з передавальних колій станції Маріуполь-Сортувальний Залізниці впродовж 4-х годин після закінчення передавальних операцій, тобто відповідач повинен був забрати спірні вагони з колії станції Маріуполь-Сортувальний своїм локомотивом протягом 4-х годин після закінчення передавальних операцій.

Отже, відповідач повинен був забрати спірні 53 вагони не пізніше 30.08.2020 о 23:29год., 4 вагони не пізніше 30.08.2020 о 23:30год. та 1 вагон не пізніше 00:13год. 31.08.2020.

Згідно акту про затримку вагонів №1-108 потяг у кількості 58 вагонів прибраний з парка прибуття станції Маріуполь-Сортувальний 31.08.2020 15:05 год.

Фактично потяг простояв на колії станції Маріуполь-Сортувальний до 15:05 год. 31.08.2020, про що позивачем 04.09.2020 у присутності комерційних агентів станції Маріуполь-Сортувальний ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був складений акт загальної форми №6-434.

За час простою позивачем відповідачеві нарахована плата за користування вагонами у кількості 40 власних вагонів у розмірі 1136,00грн без ПДВ, яка була внесена до відомості плати за користування вагонами (ф.ГУ-46) № 04099169р, за час знаходження вагонів на місцях загального користування (коліях станції) залізницею був нарахований збір за охорону вантажу у сумі 15054,54грн без ПДВ, які були внесені до накопичувальної картки (ф. ФДУ-92) №04090970 від 04.09.2020.

Представник відповідача відомість і накопичувальну картку підписав із зауваженнями такого змісту: «Сума 1136,00грн відхиляється, буде розглянута у претензійному порядку»; - «Сума 15054,54грн відхиляється, буде розглянута у претензійному порядку».

Позивач звертався до відповідача з претензією від 17.11.2020 про сплату коштів у сумі 19428,65грн, в тому числі плата за користування вагонами, збір за охорону вантажу. Згідно відповіді №94/904 від 09.12.2020 на претензію, вимоги про сплату коштів у сумі 19428,65грн відхилено з посиланням на обставини того, що несвоєчасне звільнення колій станції Маріуполь-Сортувальний сталося з причин, що не залежали від відповідача.

За таких обставин, позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача плати за користування вагонами в сумі 1329,12грн та збору за охорону вантажу в сумі 18065,45грн (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог).

Виходячи з принципу повного, всебічного та об`єктивного розгляду всіх обставин справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.908 Цивільного кодексу України, загальні умови перевезення визначаються ЦК України, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За змістом ч.5 ст.306 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовим актами.

Згідно ст.8 Закону України Про залізничний транспорт визначено, що перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізничним транспортом загального користування організується на договірних засадах. Умови та порядок організації перевезень, у тому числі в прямому змішаному сполученні за участю залізничного та інших видів транспорту, нормативи якості вантажних перевезень (терміни доставки, безпека перевезень, схоронність вантажів) та обслуговування пасажирів, відправників і одержувачів вантажів визначаються Статутом залізниць України. Правилами перевезень вантажів та Правилами перевезень пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457 затверджений Статут залізниць України (далі - Статут), який згідно ст.2 визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у, тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (стаття 3 Статуту).

Згідно з ст.71 Статуту, взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під`їзних колій, визначаються договором.

За користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати (стаття 119 Статуту).

Відповідно до Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 №113, облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46, Відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к, які складаються на підставі Пам`яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45, Пам`яток про видачу/приймання контейнерів форми ГУ-45к, Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами, Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а, Актів загальної форми ГУ-23. За договором між вантажовласником і залізницею всі ці документи можуть оформлятися і надаватися в електронному вигляді. Порядок здійснення електронного документообігу під час перевезення вантажів залізничним транспортом у внутрішньому сполученні регламентується додатком до договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги.

Час передання вагонів залізницею вантажовласнику, а також вантажовласником залізниці зазначається у Пам`ятці про подавання/забирання вагонів, яка оформляється після закінчення приймально-здавальних операцій.

Плата за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу нараховується за Відомостями плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу, які оформляються на підставі Пам`яток про подавання/забирання вагонів. Відомості плати за користування вагонами, контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу, Пам`ятки про подавання/забирання вагонів, Пам`ятки про видачу/приймання контейнерів, Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами оформляються в електронному або паперовому вигляді. На вимогу вантажовласника йому надається копія Пам`ятки про подавання/забирання вагонів, Пам`ятки про видачу/приймання контейнерів.

Плата за користування нараховується за кожний вагон і контейнер після прийняття його залізницею від вантажовласника.

Час користування обчислюється окремо для кожного вагона і контейнера за його номером.

Час користування вагонами на залізничних під`їзних коліях, що обслуговуються локомотивами власників колій, обчислюється з моменту їх передавання на передавальних коліях.

У разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника.

Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година.

Плата за користування стягується з вантажовласника також у разі затримки вагонів (контейнерів) під час перевезення в усіх випадках, крім тих, які залежать від залізниці.

Розмір плати за користування вагонами і контейнерами в залежності від часу користування встановлюється згідно з чинним законодавством.

Вантажовласник звільняється від плати за користування вагонами і контейнерами у разі подання локомотивом залізниці вагонів і контейнерів на фронти навантаження (вивантаження) у кількості, що перевищує їх максимальну переробну спроможність. Вказана максимальна переробна спроможність визначається за договором між залізницею і вантажовласником.

Відповідач, як підставу для звільнення від плати за користування вагонами, зазначає, що 30.08.2020 на під`їзну колію прибуло 955 вагонів, з них на станцію Маріуполь-Сортувальний прибуло 351 вагон, що перевищило середньодобовий вагонообіг по даній станції на 60,3%.

Відповідно до п.9 акту обстеження умов роботи на під`їзній колії ПрАТ "ММК ім.Ілліча" і станцій примикання Маріуполь-Сортувальний та Асланове регіональної філії "Донецька залізниця" ПАТ "Українська залізниця", середньодобова кількість вагонів, яка передається на під`їзну колії по станції Маріуполь-Сортувальний - 219 вагонів.

В той же час, відповідачем не доведено, що залізницею вагони подавались саме на фронти навантаження з перевищенням їх максимальної переробної спроможності.

З наданих відповідачем документів вбачається погодження лише середньодобової кількості вагонів, які передаються на під`їзну колію відповідача, та згідно з умовами договору №1/28 від 28.02.2017 мали бути вивезені з станції локомотивом відповідача впродовж 4 годин після закінчення передавальних операцій.

Укладені між сторонами договори не встановлюють максимальну переробну спроможність фронтів навантаження (вивантаження) комбінату, а договір №1/28 від 28.02.2017 не встановлює будь-яких обмежень щодо мінімальної чи максимальної кількості вагонів, що мають забиратися на під`їзну колію відповідача.

Отже, посилання відповідача на визначену в акті обстеження під`їзної колії середньодобову кількість вагонів по ст.Маріуполь-Сортувальний у розмірі 689 одиниць (п.9 акту) суд до уваги не приймає, оскільки ні умовами укладених між сторонами договорів, ні актом обстеження не передбачена заборона залізниці подавати вагони (виставляти на передавальні колії станції Маріуполь-Сортувальний) у більшій від зазначеної кількості.

Позивачем, виходячи з приписів Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 №317 (далі - Збірник тарифів), нарахована плата за користування вагонами в сумі 1329,12грн (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог).

Плата за користування вагонами нараховується згідно п.15 Правил користування вагонами і контейнерами та Тарифного керівництва №1 розділ 5 «Ставки плати за користування вагонами і контейнерами залізниць», пункт 1.5 (таблиця №1) з урахуванням діючого коефіцієнта телеграфної вказівки №00019/ЦМ підписаний №Ц-4/6-60/14-19 від 29.03.2019.

Згідно Тарифного керівництва №1 розділ 5 (таблиця № 1) при нарахуванні плати за час затримки протягом 16 годин на коліях залізниці 18,80 гривень.

За затримку на станції призначення чи на підходах до неї або на станції відправлення власних та орендованих вагонів з вини одержувача, відправника або власника (орендаря) вагонів залізниці сплачується плата в розмірі 50% від зазначених вище ставок.

Перевіривши розрахунок позивача, судом встановлено, що він є арифметично неправильним.

За розрахунком суду загальна сума плати за користування 39 власними вагонами за час затримки становить: 16 годин = 18,8 грн (ставка ТК № 1) - 50% =9,4 грн х 3,023 (коеф.) = 28,42 грн; 28,42 грн х 39 власних вагонів = 1108,38 грн + 20% ПДВ (221,68 грн) = 1330,06грн, що є більшим ніж заявлено позивачем. З урахуванням ч.2 ст.237 Господарського процесуального кодексу України, якою визначено, що при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог, суд дійшов висновку про задоволення позову щодо стягнення плати за користування вагонами у заявленому позивачем розмірі 1329,12грн.

Стосовно посилання відповідача на виявлення 23 вагонів, які мали порушення технічного стану та загрожували безпеці руху, про що було зроблено запис у книзі натурного огляду вагонів працівниками комбінату суд зазначає, що, по-перше, відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження виявлення несправних вагонів, які загрожували безпеці руху, по-друге, умовами договору №1/28 від 28.02.2017 (п.5) саме на залізницю покладено обов`язок визначення технічного стану вагонів і вона в межах своїх повноважень визначила придатність вагонів під навантаження у технічному стані. Крім того, згідно пам`яток №2580, 2581, 2583 про подавання вагонів вагони були передані залізницею та прийняті вантажоодержувачем без зауважень щодо їх технічного стану.

За таких обставин суд вважає, що відповідачем належними та допустимими доказами не доведено, що перестоювання спірних вагонів було викликане необхідністю дотримання вимог Правил технічної експлуатації залізниць України і їх доставка на під`їзну колію комбіната загрожувала безпеці руху (вагони були небезпечними для перевезення).

Суд також не приймає до уваги доводи відповідача щодо наявності вини залізниці у затримці вантажу внаслідок прибуття 11 вагонів за досильними накладними, у зв`язку з чим відповідачу знадобився додатковий час для оформлення належної документації.

Згідно з п. 6 договору №1/28 (в редакції додаткової угоди від 17.07.2018), вагони, які здані власнику колії забираються власником колії з передавальних колій станції Маріуполь-Сортувальний Залізниці впродовж 4-х годин після закінчення передавальних операцій.

Відповідачем не доведено, що погодженого сторонами часу не вистачило для оформлення документації пов`язаної з прибуттям 11 вагонів за досильними накладними.

Крім того, до суду не надано доказів повідомлення відповідачем позивача про наявність об`єктивних підстав, які зумовлювали надання відповідачу додаткового часу для оформлення відповідної документації у зв`язку з прибуттям вагонів за досильними накладними.

Таким чином, відповідачем належними доказами не доведено, що затримка вивезення спірних вагонів мала місце з вини залізниці.

Щодо позовних вимог про стягнення 18065,45грн - плати за охорону вантажу суд зазначає наступне.

Згідно з ч.2 ст.12 Закону України «Про залізничний транспорт» охорона вантажів і об`єктів залізничного транспорту здійснюються відомчою воєнізованою охороною АТ «Укрзалізниця».

Під час розгляду справи позивач та відповідач не заперечували щодо того, що вантаж, адресований ПрАТ «ММК ім. Ілліча», який знаходився у 15 вагонах (лом чорних металів) включено до Переліку вантажів, які повинні супроводжуватися особовим складом відомчої воєнізованої охорони на залізничному транспорті на всьому шляху прямування залізницями України, затвердженого наказом Міністерства транспорту і зв`язку України «Про охорону і супроводження вантажів, що перевозяться залізничним транспортом України» №18 від 20.01.1997, зареєстрованого в Мін`юсті України №36/1840 від 20.02.1997, у редакції наказу Мінінфраструктури України № 363 від 27.06.2012, зареєстрованого в Мін`юсті України №1171/21483 від 12.07.2012, за кодами тарифної групи 214, зазначений Перелік затверджений профільним міністерством на виконання постанови Кабінету Міністрів України «Про забезпечення охорони вантажів, що перевозяться залізничним транспортом» №106 від 22 лютого 1994 року.

Відповідно до вимог п.31.5 Збірнику тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №317 від 26.03.2009, якщо на станціях з причин, не залежних від залізниці, виникає затримка вантажу, що охороняється, то з відправника (одержувача, експедитора) додатково справляється плата згідно з табл. 4.

Плата за охорону вантажу, який затримано на станціях з причин, не залежних від залізниці, нараховується кожному відправнику (одержувачу, експедитору) окремо. Плата за ставками, установленими для групи вагонів (контейнерів) або для прямих маршрутів, нараховується у разі затримки декількох вагонів (контейнерів), що були пред`явлені до перевезення одним відправником за одним напрямком перевезення від станції відправлення до станції призначення і оформлені одним перевізним документом.

Відповідно до таблиці 4 тариф грн/ваг-год залежить від кількості вагонів, що охороняються при затримці вантажів і за охорону вагонів у кількості від 11 до 15 включно встановлений у розмірі 16,6 гривень. Час затримки зазначається в акті загальної форми ГУ-23 з моменту її виникнення до закінчення. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година.

Стосовно посилань відповідача на те, що нарахування плати за охорону вантажу починається з моменту закінчення терміну безоплатного зберігання вантажу, суд зазначає наступне.

Пунктами 4, 5 зазначених Правил передбачено, що термін граничного зберігання починається з моменту вивантаження вантажу (контейнера з вагона) засобами залізниці або з моменту подачі вагона під вивантаження засобами одержувача. Якщо одержувач не вивіз вантаж з місця загального користування у терміни, встановлені пунктом 46 Статуту, з нього стягується плата за зберігання вантажу, встановлена тарифом, незалежно від того, чиїми засобами здійснюється охорона вантажу.

Згідно з пунктом 8 Правил зберігання вантажів, збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах), у разі затримки їх з вини одержувача (відправника), сплачується після закінчення терміну безоплатного зберігання незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо).

Отже, обов`язок щодо сплати збору за зберігання вантажів покладається на одержувача (вантажоодержувача, вантажовласника), у разі, якщо ним було допущено прострочення у вивезенні вантажу з місця загального користування в межах терміну безоплатного користування (пункт 5 Правил зберігання вантажів), та у разі затримки залізницею вантажів у вагонах з вини одержувача незалежно від місця затримки зі спливом терміну безоплатного зберігання (пункту 8 Правил зберігання вантажів).

У розумінні пункту 46 Статуту залізниць терміни «безоплатного зберігання вантажів у вагонах, що надійшли на адресу одержувача, на коліях залізниці» та «безоплатного користування місцем загального користування на залізниці» охоплюються періодом у часі з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача.

Згідно з п.2 Наказу Міністерства оборони України від 20.01.1997 № 18 «Про охорону і супроводження вантажів, що перевозяться залізничним транспортом України» вантажі, зазначені в Переліку вантажів, які повинні супроводжуватися особовим складом відомчої воєнізованої охорони на залізничному транспорті на всьому шляху прямування залізницями України, перевозяться в супроводі та під охороною відомчої воєнізованої охорони ПАТ «Укрзалізниця» або в супроводі провідників відправника.

Таким чином твердження відповідача, що нарахування плати за охорону вантажу починається з моменту закінчення терміну безоплатного зберігання вантажу, є безпідставним, оскільки безоплатна доба стосується зберігання вантажу, а не його охорони.

В затриманому потязі знаходилось 15 вагонів з вантажем (лом чорних металів), який підлягав охороні.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок за охорону вантажу, суд дійшов висновку, що він є арифметично не вірним оскільки 14 вагонів були затримані та були під охороною - 20 годин та 1 вагон - 19 годин. На підставі чого, суд зробив власний розрахунок та встановив, що задоволенню підлягає плата за охорону вантажу у сумі 15004,35грн без ПДВ, з урахуванням ПДВ 3000,87грн, всього 18005,22грн (16,60х14х20х3,023=14050,90грн; 16,60х1х19х3,023=953,45грн).

Судовий збір у відповідності до ст.129 Господарського процесуального кодексу України підлягає розподілу між сторонами пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись статтями 12, 73, 74, 76, 86, 129, 165-167, 236-241, 247, 252, Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства Українська залізниця, м.Київ в особі регіональної філії Донецька залізниця, м.Лиман до відповідача Приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча, м.Маріуполь про стягнення додаткових зборів і плати у сумі 19394,57грн, з якої 1329,12грн - плата за користування вагонами, 18065,45грн - плата за охорону вантажу, задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча (87504, Донецька обл., м.Маріуполь, вулюЛевченка, буд.1, ) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680 м.Київ, вул.Тверська, 5, ) в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" (84404, вул.Привокзальна, 22, м.Лиман, Краснолиманський район, Донецька область, ) плату за користування вагонами у розмірі 1329,12грн, плату за охорону вантажу у розмірі 18005,22грн, судовий збір в сумі 2262,95грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст.241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч.1 ст.256 ГПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Донецької області (п.п.8, 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Повний текст рішення складено та підписано 08.04.2021.

Суддя Г.Є. Курило