ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

"09" квітня 2021 р. Cправа № 902/672/16

Суддя Господарського суду Вінницької області Тісецький С.С., розглянувши матеріали справи

за заявою: Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк"

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія "Урожай"

про визнання банкрутом

В С Т А Н О В И В :

В провадженні господарського суду Вінницької області перебуває справа за заявою ПАТ АБ "Укргазбанк" про банкрутство ТОВ "Торгівельна компанія "Урожай".

Провадження у даній справі перебуває на стадії ліквідаційної процедури.

Постановою суду від 04.11.2020 року визнано ТОВ "Торгівельна компанія "Урожай" банкрутом. Відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців. Ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Демчана О.І.

09.12.2020 року до суду від Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області надійшла заява № 1695-01 від 09.12.2020 року про визнання грошових вимог до боржника в розмірі 1 775 253,17 грн.

Ухвалою від 14.12.2020 року, в зв`язку з надісланням матеріалів справи до суду апеляційної інстанції, відкладено вирішення питання про прийняття згаданої заяви у справі № 902/672/16, до повернення матеріалів зазначеної справи до Господарського суду Вінницької області.

08.04.2021 року матеріали справи надійшли до суду.

Дослідивши матеріали кредиторської заяви, суд дійшов наступного висновку, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно ч. 6 ст. 12 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

21.10.2019 року введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КУ з процедур банкрутства, провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

В силу ч. 1, ч. 2 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 79 ГПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За змістом ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ч. 4 ст. 60 КУ з процедур банкрутства, у ліквідаційній процедурі господарський суд розглядає заяви з вимогами поточних кредиторів, які надійшли до господарського суду після офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом.

При цьому, суд зазначає, що розгляд грошових вимог кредиторів у ліквідаційній процедурі здійснюється господарським судом в тому ж порядку, що і грошових вимог, заявлених на підставі ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства.

Відповідно до ч. 3 ст. 45 КУ з процедур банкрутства, до заяви в обов`язковому порядку додаються, зокрема, докази сплати судового збору, а також документи, які підтверджують грошові вимоги до боржника.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ГПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ст. 1 ЗУ "Про судовий збір", судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЗУ "Про судовий збір", що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до пп. 10 п. 2 ч. 2 ст. 4 ЗУ "Про судовий збір", за подання до господарського суду заяви кредиторів, які звертаються з грошовими вимогами до боржника після оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), а також після повідомлення про визнання боржника банкрутом встановлено ставку судового збору, а саме: 2 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За змістом ЗУ "Про Державний бюджет України на 2020 рік", з 01.01.2020 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб в розрахунку на місяць у розмірі 2 102 грн.

Відтак за подання до суду заяви з грошовими вимогами до банкрута кредитору (заява надійшла до суду 09.12.2020 року) слід було сплатити 4 204,00 грн.

Однак, при огляді зазначеної заяви, судом встановлено, що заявником не надано суду доказів в підтвердження сплати судового збору за подання кредиторської заяви у розмірі встановленого Законом.

Водночас, у заяві УВД ФСС України у Вінницькій області посилається на положення п.2 ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір", якою визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

Разом з тим, слід зазначити, що в переліку осіб, які звільняються від сплати судового збору згідно ст. 5 ЗУ "Про судовий збір" органи Фонду соціального страхування України відсутні.

При цьому, посилання кредитора на п.2 ч.1 ст.5 ЗУ "Про судовий збір", як на підставу для звільнення від сплати судового збору, суд вважає безпідставними, оскільки УВД ФСС України у Вінницькій області звернулось до суду саме з кредиторською заявою про визнання грошових вимог до банкрута.

Отже, розгляд кредиторських вимог УВД ФСС України у Вінницькій області у справі про банкрутство ТОВ "Торгівельна компанія "Урожай" не є тотожним розгляду вимог позивача про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

Статтею 46 КУ з процедур банкрутства встановлено, що господарський суд не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви конкурсного кредитора здійснює перевірку її відповідності вимогам цього Закону.

У разі якщо заяву кредитора подано без дотримання вимог цього Кодексу, господарський суд письмово повідомляє заявника про недоліки заяви та строк, протягом якого він зобов`язаний їх усунути.

Якщо конкурсний кредитор усунув недоліки заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до суду. В іншому разі господарський суд постановляє ухвалу про повернення заяви.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку повідомити заявника про недоліки поданої заяви та зобов`язати кредитора їх усунути в строк не пізніше десяти днів з дня вручення ухвали суду.

Керуючись ст.ст. 2, 9 (ч. 4), 45, 46, 60 КУ з процедур банкрутства, ст.ст. 18, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Повідомити Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області про недоліки, виявлені судом при огляді заяви № 1695-01 від 09.12.2020 року про визнання грошових вимог до боржника в розмірі 1 775 253,17 грн. у справі № 902/672/16, зокрема, щодо відсутності доказів сплати судового збору за подання до суду кредиторської заяви.

2. Зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області усунути недоліки, виявлені судом при огляді заяви №1695-01 від 09.12.2020 року про визнання грошових вимог до боржника в строк: не пізніше десяти днів з дня вручення даної ухвали суду.

3. Ухвалу направити згідно переліку рекомендованим листом та на відомі суду адреси електронної пошти: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області Управлінню ВД ФСС України у Вінницькій області - .

Згідно ч. 2 ст. 235 ГПК України, ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала підписана суддею 09.04.2021 року. Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Тісецький С.С.

Віддрук: 1 - до справи

2 - УВД ФСС України у Вінницькій області - вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21037