ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2021 року м.Дніпро Справа № 29/5005/6325/2011

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Білецької Л.М. (доповідач),

суддів: Верхогляд Т.А., Паруснікова Ю.Б.,

секретар судового засідання: Столбченко Д.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «Харків Надра» арбітражного керуючого Хорошевської Т.В. на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 09.07.2019 (суддя Камша Н.М.) у справі №29/5005/6325/2011

про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Таміра», м. Дніпро

за заявою ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «Харків Надра» арбітражного керуючого Хорошевської Т.В. №б/н від 03.07.2019

про скасування заходів забезпечення позову, що вжиті ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 18.06.2019 у даній справі, -

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст обставин справи і рішення суду першої інстанції.

Провадження у справі про банкрутство ТОВ «Таміра» триває на стадії ліквідаційної процедури згідно постанови суду від 02.06.2011.

18.06.2019 господарським судом Дніпропетровської області постановлено ухвалу, якою задоволено заяву ліквідатора ТОВ "Таміра" №б/н від 14.06.2019 про забезпечення заяви про визнання недійсними результатів аукціону, визнання недійсними договорів та скасування державної реєстрації права власності. Заборонено особам в межах справи про банкрутство, що розглядається господарським судом Харківської області, проводити аукціони та будь-які дії, спрямовані на підготовку до проведення аукціонів чи оформлення результатів аукціонів з продажу: нежитлової будівлі літ. "Г4-3"загальною площею 774.6 кв.м, що розташована за адресою: Харківська область, м. Харків, пр. Московський, буд. 257. Накладено арешт на наступний об`єкт нерухомого майна: нежитлову будівлю літ. "Г4-3" загальною площею 774.6 кв.м, що розташована за адресою: Харківська область, м. Харків, пр. Московський, буд. 257. Заборонено будь-яким особам вчиняти будь-які дії (у тому числі реєстраційні дії та дії в межах виконавчого провадження та дії у межах справ про банкрутство), спрямовані на зміну власника, або дії, які можуть призвести до зміни власника, в тому числі дії, які можуть призвести до поділу, виділу часток, зміни опису, технічних характеристик, в тому числі - площі, за винятком реєстраційних дій, спрямованих на реєстрацію права власності за ТОВ "Таміра", щодо наступного об`єкта нерухомого майна: нежитлової будівлі літ "Г4-3" загальною площею 774.6 кв.м, що розташована за адресою: Харківська область, м. Харків, пр. Московський, буд. 257.

В липні 2019 ліквідатор ТОВ «Харків Надра» арбітражний керуючий Хорошевська Т.В. звернулась до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову, що вжиті ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 18.06.2019.

Ухвалою від 09.07.2019 відмовлено в задоволенні заяви арбітражного керуючого Хорошевської Т.В. про скасування заходів забезпечення позову, що вжиті ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 18.06.2019.

Місцевий господарський суд встановив, що твердження заявника про необґрунтованість і недоведеність вжиття заходів забезпечення позову спростовується тим, що аукціон з продажу майна, який було заплановано на 19.06.2019 відбувся; не було подано доказів того, що потреба в забезпеченні позову відпала (змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або настали обставини, передбачені у ч.ч. 9, 13 ст. 145 ГПК України).

2. Короткі узагальнені доводи апеляційної скарги.

Не погодившись з ухвалою місцевого господарського суду, ліквідатор ТОВ «Харків Надра» арбітражний керуючий Хорошевська Т.В. звернулась до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду від 09.07.2019, прийняти нове рішення про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою місцевого господарського суду від 18.06.2019 у даній справі.

В обґрунтування своїх вимог скаржник зазначає, що:

- ліквідатором боржника пропущений строк позовної давності при зверненні з позовом про визнання недійсним договору купівлі продажу, скасування результатів аукціону, відповідно і строк звернення з заявою про забезпечення позову;

- скаржник є добросовісним набувачем спірного майна (предмета забезпечення), оскаржувана ухвала є передчасною, та такою, що грубо порушує права власності ТОВ «Харків Надра», як законного власника майна, право власності за яким набуто правомірно;

- майно, щодо якого застосовано заходи забезпечення, є власністю скаржника, а не боржника, воно не може бути використано при формуванні його ліквідаційної маси, крім того спірна нерухомість є об`єктом забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «Харків Надра» (іпотека), відтак оскаржувана ухвала порушує права забезпечених кредиторів у справі про банкрутство ТОВ «Харків Надра»;

- питання щодо накладання арешту на майно скаржника, що перебуває у ліквідаційній процедурі, підлягає вирішенню в межах провадження у справі №922/987/16 (господарський суд Харківської області), що відповідає положенням ст. 10 Закону про банкрутство;

- в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали суд посилався на положення ст. 15 Закону про банкрутство, зміст якої не передбачає прав ліквідатора на звернення до суду з заявами щодо забезпечення заяви про визнання недійсними результатів аукціону і т.п.

3. Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

ТОВ «Таміра» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін, з підстав, наведених в своїх письмових поясненнях.

Інші учасники провадження у справі про банкрутство не скористались своїм правом надати відзив на апеляційну скаргу, що не перешкоджає перегляду оскаржуваного судового рішення першої інстанції.

4. Рух справи у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 05.08.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ліквідатора ТОВ «Харків Надра» арбітражного керуючого Хорошевської Т.В. на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 09.07.2019.

В подальшому розгляд справи неодноразово відкладався, на підставі ухвали Центрального апеляційного господарського суду від 25.09.2020 зупинено апеляційне провадження за апеляційною скаргою ліквідатора ТОВ «Харків-Надра» Хорошевської Т.В. на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 09.07.2019 до розгляду Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду касаційної скарги касаційної скарги АТ «Державний експортно - імпортний банк України» на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 05.08.2020 та ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 22.07.2019 у справі №29/2005/6325/2011.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 22.03.2021 поновлено провадження за апеляційною скаргою ліквідатора ТОВ «Харків-Надра» Хорошевської Т.В. на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 09.07.2019 у справі №29/5005/6325/2011, судове засідання призначено на 07.04.2021.

07.04.2021 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Представники учасників справи про банкрутство у судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті ним судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала є такою, що підлягає залишенню без змін.

5. Встановлені та неоспорені судом обставини справи і відповідні їм правовідносини.

14.06.2019 до господарського суду надійшла заява ліквідатора ТОВ "Таміра" про забезпечення заяви про визнання недійсними результатів аукціону, визнання недійсними договорів та скасування державної реєстрації права власності, зі змісту якої вбачається, що ТОВ "Таміра" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Шаповалова І.В. має намір звернутися до суду в межах справи про банкрутство ТОВ "Таміра" із заявою про визнання недійсними результатів аукціонів, проведених 29.11.2011, з продажу раніше належного ТОВ "Таміра" об`єкта нерухомості (нежитлової будівлі літ. "Г4-3", загальною площею 774,6 кв.м., що розташована за адресою: м. Харків, пр. Московський, 257 ("Будівля Г4-3")).

Крім наведеного, у своїй заяві ТОВ "Таміра" має намір просити суд: визнати недійсними договір купівлі-продажу Будівлі Г4-3, укладений між ТОВ "Таміра" та ТОВ "Харків-Надра"; зобов`язати ТОВ "Харків-Надра" повернути ТОВ "Таміра" Будівлю Г4-3; скасувати державну реєстрацію права власності за ТОВ "Харків-Надра" на Будівлю Г4-3; поновити державну реєстрацію права власності за ТОВ "Таміра" на Будівлю Г4-3.

До подання позовної заяви до господарського суду Дніпропетровської області, 14.06.2019 надійшла заява ТОВ ліквідатора "Таміра" про забезпечення заяви, в якій заявник просив суд: заборонити ТОВ "Харків-Надра" його ліквідатору арбітражному керуючому Хорошевській Т.В., ТОВ "Торговий будинок "Форвард" та іншим уповноваженим особам в межах справи про банкрутство №922/987/16, що розглядається господарським судом Харківської області, проводити аукціони та будь-які дії, спрямовані на підготовку до проведення аукціонів чи оформлення результатів аукціонів з продажу нежитлової будівлі літ. "Г4-3" загальною площею 774.6 кв.м, що розташована за адресою: Харківська область, м. Харків, пр. Московський, буд. 257; накласти арешт на наступний об`єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю літ. "Г4-3" загальною площею 774.6 кв.м, що розташована за адресою: Харківська область, м. Харків, пр. Московський, буд. 257; заборонити будь-яким особам, зокрема, але не виключно, ТОВ "Харків-Надра", ліквідатору ТОВ "Харків-Надра" арбітражному керуючому Хорошевській Т.В., будь - яким суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно (виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській радах, міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно), вчиняти будь-які дії (у тому числі реєстраційні дії та дії в межах виконавчого провадження та дії у межах справ про банкрутство), спрямовані на зміну власника, або дії, які можуть призвести до зміни власника, в тому числі дії, які можуть призвести до поділу, виділу часток, зміни опису, технічних характеристик, в тому числі - площі, за винятком реєстраційних дій, спрямованих на реєстрацію права власності за ТОВ "Таміра", щодо наступного об`єкта нерухомого майна - нежитлової будівлі літ "Г4-3" загальною площею 774.6 кв.м, що розташована за адресою: Харківська область, м. Харків, пр. Московський, буд. 257.

Заяву мотивовано тим, що продаж спірного майна зробить неможливим виконання рішення господарського суду та ускладнить ефективний захист прав та інтересів, за захистом яких ТОВ "Таміра" звернулося до суду. Наведені доводи суд визнав достатніми для задоволення заяви, про що зазначив в ухвалі від 18.06.2019.

Арбітражним керуючим ліквідатором ТОВ «Харків Надра» в обґрунтування підстав звернення в липні 2019 року з заявою про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою місцевого господарського суду від 18.06.2019, наведені аналогічні обставини, що зазначені в п.2 цієї постанови, також заявник зауважив, що накладення арешту здійснено судом без урахування критеріїв розумності, співмірності та обґрунтованості, ухвала суперечить основним засадам господарського судочинства, оскільки встановлює обов`язки для невизначеного кола осіб.

6. Доводи, за якими апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції.

Інститут забезпечення позову передбачає можливість захисту особою порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (Рішення Конституційного Суду України від 31.05.2011 №4-рп/2011), сприяє виконанню рішень суду і гарантує можливість реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановленого ст. 55 Конституції України (Рішення Конституційного Суду України від 16.06.2011 №5-рп/2011).

Статтею 136 ГПК України передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Водночас заходи забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи і має на меті гарантувати реальне виконання рішення суду.

Тобто забезпечення позову має тимчасовий характер, спрямований саме на гарантування виконання майбутнього рішення господарського суду, та має бути скасований господарським судом у разі, якщо потреба у такому забезпеченні відпала з певних причин.

Заходи до забезпечення позову можуть вживатися лише за умов, визначених статтею 136 ГПК України, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду; якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частини першої статті 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору, та іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1- 9 цієї частини.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення через, зокрема, зникнення, зменшення за кількістю або погіршення за якістю майна тощо на момент виконання рішення.

Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших осіб, не залучених до участі у справі. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову слід враховувати, що такими заходами не повинні порушуватися права осіб, що не є учасниками справи, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору (аналогічні правові висновки викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справах №914/2157/19 від 20.07.2020, №910/19256/16 від 10.04.2018, №910/20479/17 від 14.05.2018, №922/1605/18 від 11.09.2018, №909/526/19 від 14.01.2019, №925/288/17 від 25.01.2019, №904/1417/19 від 26.09.2019).

Досліджуючи питання наявності/відсутності підстав для задоволення заяви про забезпечення позову до його фактичного пред`явлення, місцевим господарським судом встановлено, що постановою від 02.06.2011 року у даній справі ТОВ «Таміра» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Скасовано всі арешти, накладені на майно боржника, та інші обтяження щодо розпорядження майном боржника. Встановлено заборону накладання нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута.

За умовами ч. 2 ст. 136 ГПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

З метою захисту прав та інтересів кредиторів, а також збереження майнових активів боржника, господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вправі вжити заходів щодо забезпечення вимог, передбачених загальними положеннями ст. 137 ГПК України, а також інших заходів, застосування яких, за переконанням суду, є необхідним у конкретному випадку, з урахуванням спеціальних норм Кодексу з процедур банкрутства.

У даному випадку, заява про забезпечення позову подана ліквідатором боржника до пред`явлення позову про визнання недійсними та скасування результатів аукціону, визнання недійсним договорів та скасування державної реєстрації права власності щодо майна, яке на момент звернення з заявою від 14.06.2019 перебувало у власності скаржника на підставі правочину, що також був предметом оскарження за зазначеною заявою ліквідатором боржника (опис майна наведено в п. 5 цієї постанови).

Враховуючи, що заявник мав намір звернутися до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку підлягає застосуванню та досліджуванню підстава достатньо обґрунтованості припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів ТОВ «Таміра», як позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Між тим, колегія суддів зазначає, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

В підтвердження вищевикладеного скаржником не надано обґрунтувань, яким чином невжиття заходів до забезпечення позову (їх скасування) виключить існування обставин невиконання/унеможливлення виконання/ускладнення виконання рішення, прийнятого за результатами розгляду заявлених ТОВ «Таміра» вимог, відповідно і унеможливить ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав заявника в межах справи про його банкрутство. В заяві про скасування заходів забезпечення, як і в апеляційній скарзі, ліквідатор ТОВ «Харків Надра» посилається на факт порушення майнових прав юридичної особи, що перебуває в ліквідаційній процедурі та потенційного порушення прав забезпечених кредиторів. В той час як питання законності підстав виникнення цього права власності і є предметом доказування (вимог) за заявою ТОВ «Таміра», свідчить про настання більш ймовірних негативних наслідків для заявника ТОВ «Тамірв», ніж для скаржника, що є беззаперечною підставою для задоволення заяви від 14.06.2019 про забезпечення позову до пред`явлення позову в межах даної справи.

Крім того, наразі, з матеріалів справи вбачається, що аукціон з продажу спірного майна, призначений на 19.06.2019, не був скасований (відбувся), що свідчить про обґрунтованість наведених вище апеляційних судом висновків з питання існування ризиків вчинення дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, в т.ч. в разі його задоволення, що свідчить про обґрунтованість висновків місцевого господарського суду викладених в ухвалі від 18.06.2019, та відповідно і в ухвалі від 09.07.2019.

Рішенням Конституційного Суду України у справі №3-рп/2003р від 30.01.2003 року визначено, що правосуддя за своєю суттю визнається таким за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та ст. 11 ГПК України суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з справ людини як джерело права.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи.

Згідно статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

7. Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу.

Згідно практики Європейського суду з прав людини (рішення від 22.02.1994 року у справі "Раймондо проти Італії", ухвала щодо прийнятності від 07.11.2006 року у справі "Адамчик проти Польщі", рішення у справах "Карамітров та інші проти Болгарії" від 10.01.2008 року та "Боржонов проти Росії" від 22.01.2009 року), вилучення власності в інтересах судочинства, яке не позбавляє власника його майна, а тільки тимчасово припиняє його можливості користуватися та розпоряджатися цим майном, зазвичай пов`язане із здійсненням контролю за використанням власності, що охоплюється сферою застосування другого абзацу ст. 1 Першого протоколу до Конвенції.

Так чином, допускається накладення судами арешту або інших обмежень щодо розпорядження майном особи, за умови дотримання таких вищенаведених вимог встановлених статтею 1 Першого протоколу до Конвенції як законність, пропорційність та загальний інтерес.

Проте, враховуючи безпосередньо питання законності виникнення права власності щодо спірного майна, доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованих висновків місцевого господарського суду щодо наявності підстав для вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладання заборон з метою тимчасового припинення користування та розпорядження цим майном. Обраний скаржником спосіб забезпечення не є порушенням права власності скаржника, оскільки накладення заборони на право розпоряджатися майном, це тимчасовий захід, який триває до визначення подальшої долі відповідного майна, та не свідчить про позбавлення власника цього майна.

Посилання на положення ст. 15 Закону про банкрутство не свідчить про порушення місцевим господарським судом норма матеріального права, оскільки в оскаржуваній ухвалі окрім положень зазначеної статті, наведено інше процесуальне законодавства, що регулює питання правомірності підстав виникнення права пред`явлення заяв в порядку гл. 10 ГПК України, на що скаржник не звернув уваги.

Щодо питання строків позовної давності. Початок перебігу позовної давності пов`язаний не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини (зазначений висновок сформований ще в постанові ВСУ від 29.10.2014 у справі №6-152цс14). Правило ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб`єктивних прав, відтак обов`язок доведення строку, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача.

Аналогічні правові позиції Верховного Суду України викладені у справах №6-2469цс16 від 16.11.2016; №6-832цс15 від 28.09.2016; №6-2165цс15 від 14.09.2016; №6-152цс14 від 29.10.2014; №6-1503цс16 від 21.12.2016; №6-3029цс16 від 8.06.2016.

Відповідно до ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Проте, як вбачається з матеріалів справи дане питання не виносилось на розгляд суду на час звернення з заявою від 14.06.2019 та час безпосередньо судового провадження за основиною заявою ТОВ «Таміра».

Твердження скаржника щодо законності обставин виникнення права власності колегія суддів визнає передчасними, оскільки під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість/безпідставність вимог позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті.

8. Чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права і інтереси особи за захистом яких вона звернулась до суду.

Обставини, наведені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, що свідчить про безпідставність заявлених скаржником вимог.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Наведені у п.2 цієї постанови доводи не можуть бути підставами для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, оскільки вони спростовуються встановленими колегію суддів у справі обставинами та не доводять порушення або неправильного застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний господарський суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду від 09.07.2019, в той час, як апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

10. Судові витрати.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275-280, 282 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «Харків Надра» арбітражного керуючого Хорошевської Т.В. на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 09.07.2019 у справі №29/5005/6325/2011 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 09.07.2019 у справі №29/5005/6325/2011 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню.

Повний текст складено 09.04.2021.

Головуючий суддя Л.М. Білецька

Судді: Т.А. Верхогляд

Ю.Б. Парусніков