РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" березня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/529/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ольшанченка В.І.

при секретарі судового засідання Чкан Д.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківміськгаз" (м. Харків)
до Державної установи "Харківський слідчий ізолятор" (м. Харків)
про стягнення 4548,63 грн,
за участю представників:

позивача - Черкашиної С.Ю.;

відповідача - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Харківміськгаз" (позивач) звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з Державної установи "Харківський слідчий ізолятор" (відповідача) заборгованість у сумі 4509,72 грн, 3% річних у сумі 7,78 грн, пеню в сумі 31,13 грн та судовий збір у сумі 2270,00 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором розподілу природного газу №42АВ611-445-20 від 28.01.2020 в частині оплати розподілу природного газу за період грудень 2020 року.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 22.02.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Судове засідання для розгляду справи по суті зазначеною ухвалою суду призначено на 15.03.2021 о 12:00 год, про що повідомлено учасників справи.

02.03.2021 позивач надав письмові уточнення позовних вимог, в яких вказав періоди заборгованості та нарахованих пені і 3% річних, а також просить стягнути з відповідача на свою користь 4509,72 грн заборгованості за грудень 2020 року, яка утворилася за договором розподілу природного газу №42АВ611-445-20 від 28.01.2020, 3% річних за період з 11.01.2021 по 31.01.2021 у сумі 7,78 грн та пеню за період з 11.01.2021 по 31.01.2021 у сумі 31,13 грн.

12.03.2021 відповідач надав відзив на позов, в якому заперечує проти позовних вимог позивача та вказує, що відповідач сплачував позивачу за послуги з розподілу газу згідно з договором, виходячи не з дати отримання рахунку, а з дати надходження фінансування для сплати відповідних витрат. Крім того, у відзиві відповідач просить зменшити на 90% розмір штрафних санкцій за несвоєчасну сплату Державною установою "Харківський слідчий ізолятор" за договором розподілу природного газу на підставі ст. 233 ГК України, а також просить витрати, понесені позивачем при подачі позову віднести за його рахунок, посилаючись на те, що Державна установа "Харківський слідчий ізолятор" є бюджетною неприбутковою організацією та фінансується виключно з державного бюджету, в кошторисі установи не передбачені витрати на сплату судового збору та оскільки позивач не скористався правом досудового врегулювання питання шляхом пред`явлення претензії.

15.03.2021 у судовому засіданні була оголошена перерва до 31.03.2021 о 12:00 год, про учасників справи повідомлено ухвалою суду від 15.03.2021.

24.03.2021 позивач надав лист, в якому повідомив суд, що оскільки відповідачем сума заборгованості за надані послуги у грудні 2020 року, яка утворилася за договором розподілу природного газу №42АВ611-445-20 від 28.01.2020, не оспорювалась, що підтверджується погодженим сторонами актом наданих послуг від 10.12.2020, досудове врегулювання спору не проводилось, будь-які скарги від відповідача на адресу позивача не надходили.

20.03.2021 відповідач надав заяву, в якій просить розглянути справу за відсутністю його представника.

Протокольною ухвалою суду від 31.03.2021 задоволено вищевказана заява відповідача.

31.03.2021 у судовому засіданні представник позивача підтримує позовні вимоги у повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

Постановою НКРЕКП №2498 від 30.09.2015 із змінами, внесеними постановою НКРЕКП №1418 від 11.08.2016, затверджено типовий договір розподілу природного газу, текст якого викладено офіційному сайті НКРЕКП, сайті Оператора ГРМ в мережі Інтернет за адресою: khgor.104.ua та у друкованому виданні, що публікується в межах території ліцензованої діяльності: газета "Вечірній Харків" від 08.12.2016.

28.01.2020 між Акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Харківміськгаз" (Оператором ГРМ, позивачем) та Державною установою "Харківський слідчий ізолятор" (споживачем, відповідачем) було укладено Типовий договір розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) (надалі - договір) шляхом підписання відповідачем заяви-приєднання №42АВ611-445-20 та з урахуванням підписаних обома сторонами додатків 4 до Типового договору розподілу природного газу ("Розрахунок втрат і витрат природного газу. Перелік точок комерційного обліку споживача"), що додані до вказаної заяви-приєднання.

Пунктом 1.1 Типового договору розподілу природного газу (далі - договір) передбачено, що він є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.

Умови цього договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України "Про ринок природного газу" і Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року №2494 (п. 1.2 договору).

Відповідно до п. 1.3 договору, цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634. 641 та 642 Цивільного Кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє споживачу інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Пунктом 2.1 договору передбачено його предмет, згідно якого Оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором.

Згідно з п. 5.2 договору визначення об`єму розподілу та споживання природного газу по споживачу здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ та споживачем на підставі даних комерційного вузла обліку (лічильника газу), визначеного в заяві-приєднанні, та з урахуванням регламентних процедур, передбачених Кодексом газорозподільних систем та цим договором.

Відповідно до п. 6.1 договору оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

Тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов`язковим для сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення (п. 6.2 договору).

Згідно з п. 6.3 вказаного договору величина річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається відповідно до Кодексу ГРМ.

Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.

Пунктом п. 6.4 договору передбачено, що розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.

Відповідно до п. 6.6 договору оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка Оператора ГРМ. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Згідно з п. 6.8 договору надання Оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватися підписаним між сторонами актом наданих послуг, що оформлюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.

Пунктом 11.1 зазначеного договору сторони узгодили, що спори між споживачем і Оператором ГРМ вирішуються шляхом досудового врегулювання спорів у прозорий, справедливий і швидкий спосіб.

Відповідно до п. 11.4 договору у разі недосягнення між споживачем та Оператором ГРМ згоди спірні питання вирішуються у порядку, встановленому чинним законодавством, у тому числі в судовому порядку.

28.01.2020 між сторонами була укладена додаткова угода до договору, в якій сторони виклали п. 2.1 розділу ІІ "Предмет договору" в наступній редакції: "За цим договором Оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послуги з розподілу природного газу відповідно до ДК 021:2015 код 65210000-8 Національного класифікатора України, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором".

Також, у цій додатковій угоді до договору сторони узгодили річну замовлену потужність споживача на 2020 рік, що становить 549693,48 куб м, у тому числі по місяцях та кварталах.

Пунктом 2 вказаної вище угоди передбачено, що вона набуває чинності з дати її підписання сторонами. Дія цієї додаткової угоди розповсюджується на відносини між сторонами згідно з ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України з 2020 року та діє до 31 грудня 2020 року.

На виконання умов вищезазначеного договору у грудні 2020 року позивач надав послуги з розподілу природного газу відповідно до величини замовленої потужності об`єктів споживача за поточний місяць, що дорівнює 45807,79 куб м, а відповідач прийняв ці послуги з розподілу природного газу на загальну суму з ПДВ 16490,81 грн, що підтверджується копією акту наданих послуг №ХРІ80030599 від 10.12.2020 на суму 16490,81 грн, підписаного уповноваженими представниками сторін без будь-яких зауважень та засвідчені відбитками печаток обох підприємств.

Як зазначає позивач у позовній заяві, відповідач взяті на себе грошові зобов`язання перед позивачем виконав частково та станом на час подачі позову до суду має перед позивачем заборгованість за послуги з розподілу природного газу в грудні 2020 у сумі 4509,72 грн, що й зумовило звернення до суду з позовом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Правовідносини між споживачем та газорозподільною організацією врегульовані Законом України "Про ринок природного газу", Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП №2494 від 30.09.2015 (далі - Кодекс ГРС), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за №1379/27824.

Закон України "Про ринок природного газу" визначає наступних суб`єктів ринку природного газу: оператор газотранспортної системи; оператор газорозподільної системи: оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач.

Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Харківміськгаз" (далі - позивач, Оператор ГРМ) є Оператором ГРМ, здійснює діяльність з розподілу природного газу відповідно до Кодексу ГРС, отриманої ліцензії та чинного законодавства України.

Відповідно до Кодексу ГРС Оператор газорозподільної системи - суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.

Згідно з ч. 1, 2 глави 1 розділу VI Кодексу ГРС суб`єкти ринку природного газу (у тому числі споживачі), які в установленому законодавством порядку підключені до газорозподільних систем, мають право на отримання/передачу природного газу зазначеними газорозподільними системами за умови дотримання ними вимог цього Кодексу та укладення договору розподілу природного газу. Доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 №2498 в порядку, визначеному цим розділом.

Відповідно до ч. 3 глави 3 розділу VI Кодексу ГРС договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного Кодексу України за формою Типового договору розподілу природного газу.

Згідно з ч. 4 глави 3 розділу VI Кодексу ГРС договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

В ч. 7 глави 3 розділу VI Кодексу ГРС визначено, що фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2498 від 30.09.2015 було затверджено Типовий договір розподілу природного газу.

Відповідно до ч. 1 глави 6 розділу VI Кодексу ГРС розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №3045 від 24.12.2019 встановлено тариф на послуги розподілу природного газу для АТ "Харківміськгаз" у розмірі 0,30 грн за 1 м куб на місяць (без урахування ПДВ).

Згідно з ч. 9 глави 6 розділу VІ Кодексу ГРС надання Оператором ГРМ послуги споживачу, що не є побутовим, за договором розподілу природного газу підтверджується підписаним між ними актом наданих послуг.

Оператор ГРМ до п`ятого числа місяця, наступного за звітним, надсилає споживачу два примірники оригіналу акта наданих послуг за звітний період, підписані уповноваженим представником Оператором ГРМ.

Споживач протягом двох днів з дня одержання акту наданих послуг зобов`язаний повернути Оператору ГРМ один примірник оригіналу акту, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акту наданих послуг. У випадку відмови від підписання акту наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню в порядку, встановленому законодавством.

До вирішення спірних питань сума до сплати за надані послуги з розподілу природного газу ГРМ установлюється відповідно до даних Оператора ГРМ.

Як убачається з матеріалів справи, позивач за період грудень 2020 року розподілив, а відповідач прийняв природний газ на суму 16490,81 грн, що підтверджується копією акту наданих послуг, що підписаний сторонами без будь-яких зауважень.

Підписанням цього акту відповідач підтвердив факт приєднання до умов договору розподілу природного газу №42АВ611-445-20 від 28.01.2020.

Договір розподілу природного газу №42АВ611-445-20 від 28.01.2020 є публічним та був укладений з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України за формою типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, №2498 від 30.09.2015.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 629 ЦК України встановлює обов`язковість договору для виконання сторонами.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач не здійснив оплату за надані позивачем послуги з розподілу природного газу за грудень 2020 року у сумі 4509,72 грн.

Наявність заборгованості в сумі 4509,72 грн підтверджується актом звіряння взаємних розрахунків від 21.01.2021 за період грудень 2020 року за договором №42АВ611-445-20 від 28.01.2020, підписаним обома сторонами, і скріплений їх печатками.

Однак, станом на момент звернення позивача до суду, заборгованість у повному обсязі так і не була сплачена відповідачем.

Відповідач не надав суду докази, які спростовують доводи позивача та свідчать про сумлінне (вчасне та повне) виконання взятих на себе грошових зобов`язань за типовим договором розподілу природного газу.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за надану послугу з розподілу природного газу за договором розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) №42АВ611-445-20 від 28.01.2020 у грудні 2020 року у сумі 4509,72 грн, обґрунтованими, доведеними і підлягаючими задоволенню в повному обсязі.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Пунктом 8.2 договору сторони узгодили, що у разі порушення споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

На підставі п. 8.2 вказаного договору позивач нарахував відповідачу пеню у розмірі подвійної ставки НБУ за період з 11.01.2021 по 31.01.2021 у сумі 31,13 грн.

Розглянувши клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій, пред`явлених позивачем до стягнення з відповідача на 90%, суд зазначає наступне.

Статтею 233 ГК України закріплено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

У випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 Цивільного кодексу України засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшувати. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Згідно з п.п. 3.17.4 п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" №18 від 26.12.2011, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

В обґрунтування клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій, пред`явлених позивачем до стягнення з відповідача на 90%, відповідач посилається на те, що Державна установа "Харківський слідчий ізолятор" є бюджетною неприбутковою організацією та фінансується виключно з державного бюджету, відповідач сплачував позивачу за послуги з розподілу газу за договором, виходячи не з дати отримання рахунку, а з дати надходження фінансування для сплати відповідних витрат, до того ж позивач не скористався правом досудового врегулювання питання шляхом пред`явлення претензії.

Позивач у наданому до суду листі №007/03/368 від 24.03.2021 (вх.№6772 від 24.03.2021) підтвердив, що досудове врегулювання спору не проводилось, посилаючись на те, що відповідачем сума заборгованості за надані послуги у грудні 2020 року, яка утворилася за договором розподілу природного газу №42АВ611-445-20 від 28.01.2020, не оспорювалась, що підтверджується погодженим сторонами актом наданих послуг від 10.12.2020, та будь-які скарги від відповідача на адресу позивача не надходили.

Вказані твердження позивача суд вважає необґрунтованими, оскільки розділом ХІ договору чітко визначено порядок вирішення спорів.

Так, у п. 11.1 розділу ХІ договору встановлено, що спори між споживачем і Оператором ГРМ вирішуються шляхом досудового врегулювання спорів у прозорий, справедливий і швидкий спосіб. Пунктом 11.4 вказаного договору передбачено, що у разі недосягнення між споживачем та Оператором ГРМ згоди спірні питання вирішуються у порядку, встановленому чинним законодавством, у тому числі в судовому порядку.

Оскільки досудовий порядок врегулювання спору передбачений договором, то він є обов`язковим для виконання сторонами.

Однак, позивачем не було дотримано порядку вирішення спорів шляхом досудового врегулювання спору.

Враховуючи викладене, та те, що заборгованість відповідача виникла унаслідок несвоєчасного фінансування з державного бюджету України і позивачем не доведено суду понесення збитків унаслідок несвоєчасного виконання відповідачем зобов`язань по оплаті, суд вважає за можливе задовольнити клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій на 90%, що викладене у відзиві на позовну заяву, і зменшити розмір пені на 90%, та стягнути з відповідача пеню за період з 11.01.2021 по 31.01.2021 у сумі 3,11 грн.

Стаття 625 ЦК України передбачає відповідальність за порушення грошових зобов`язань.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував відповідачу 3% річних за період з 11.01.2021 по 31.01.2021 у сумі 7,78 грн.

Перевіривши розрахунок 3% річних, суд вважає, що заявлені вимоги про стягнення з відповідача 3% річних за період з 11.01.2021 по 31.01.2021 у сумі 7,78 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідач не надав господарському суду доказів сплати заборгованості за надані позивачем послуги з розподілу природного газу за грудень 2020 року, пені, 3% річних або будь-яких обґрунтованих заперечень.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за необхідне в позові відмовити частково.

Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Посилання відповідача на те, що Державна установа "Харківський слідчий ізолятор" є бюджетною неприбутковою організацією та в кошторисі установи не передбачені витрати на сплату судового збору, тому відповідач просить витрати, понесені позивачем при подачі позову віднести за його рахунок, суд вважає необґрунтованими, оскільки спір виник з вини відповідача.

Відповідно до ст. 129 ГПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 193, 233 ГК України, ст. 525, 526, 530, ч. 3 ст. 551, ст. 610, 611, 625, 629, 633, 634, 641, 642, 901 ЦК України, постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, №2498 від 30.09.2015, ст. 73 - 74, 76 - 80, 123, 129, 232, 233, 237, 238, 247, 248, 252 ГПК України,

ВИРІШИВ:

В позові відмовити частково.

Стягнути з Державної установи "Харківський слідчий ізолятор" (61093, м. Харків, вул. Полтавський шлях, 99. Код ) заборгованість за грудень 2020 року за договором розподілу природного газу №42АВ611-455-20 від 28.01.2020 у сумі 4509,72 грн, 3% річних за період з 11.01.2021 по 31.01.2021 у сумі 7,78 грн, пеню за період з 11.01.2021 по 31.01.2021 у сумі 3,11 грн та судовий збір у сумі 2270,00 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Харківської області протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено "09" квітня 2021 р.

Суддя В.І. Ольшанченко

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі - http://reyestr.court.gov.ua.