ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

08.04.2021 Справа № 905/266/21

Суддя - Говорун О.В.

Секретар судового засідання - Коновалова А.І.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІС-Т".

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Галата-Комфорт".

Про стягнення 518556,16 грн.

Представники учасників справи:

від позивача - не з`явився;

від відповідача - не з`явився.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІС-Т" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Галата-Комфорт" (далі - відповідач) про стягнення 518556,16 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем договору поставки №12/02-2018 від 12.02.2018 щодо своєчасної поставки товару, у зв`язку з чим просить стягнути попередню оплату у розмірі 420000 грн, а також інфляційні втрати в розмірі 63000 грн та 3% річних у розмірі 35556,16 грн.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Відзив на позовну заяву не надав.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини.

12.02.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Укркремторг" (далі - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Віс-Т" (далі - покупець) укладено договір поставки №12/02-2018 (далі - договір), згідно з п.п.1.1, 1.2 якого, на умовах даного договору постачальник зобов`язується передати у власність покупця лісопродукцію, визначену у п.1.2 договору (далі - продукція), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити продукцію. Найменування продукції: пиловник 1 сорт (дров`яна деревина для технологічних потреб для виробничо-технічного призначення, довжиною 2 м та більше (для переробки). Порода деревини - дуб (а.с.11).

Згідно з п.п.2.1, 2.2 договору, ціни за одиницю продукції, що поставляється за цим договором, визначені сторонами та складає 14000 грн за 1м куб. Сума договору складає 420000 грн.

Відповідно до п.п.3.1, 3.3 договору, прийом-передача продукції здійснюється на умовах франко нижній склад постачальника, у відповідності з товарно-транспортиними накладними з підписами уповноважених осіб сторін. Датою передачі продукції постачальником та прийому її покупцем, тобто датою поставки, вважається дата оформлення товарно-транспортної накладної.

Згідно з п.4.1 договору, платіж (передоплата 100% вартості продукції) здійснюється шляхом банківського переказу коштів на розрахунковий рахунок постачальника за кожну партію продукції, згідно виставленого рахунку-фактури протягом 3 календарних днів з дати пред`явлення рахунку до сплати.

Пунктом 5.3 договору встановлено, що постачальник зобов`язаний здійснювати поставку продукції на умовах даного договору.

Однак, сторонами в договорі не погоджений строк поставки товару відповідачем позивачу.

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін (п.9.1 договору).

Пунктом 9.2 договору визначений строк дії договору. В той же час, графи щодо дати та місяця дії договору не заповнені, зазначений лише рік (2018 рік).

Приймаючи до уваги дату укладання договору та відомості, які зазначені в п.9.2 договору, суд дійшов висновку, що договір діяв до 31.12.2018 року.

Відповідачем було складено рахунок на оплату №5 від 12.02.2018 на загальну суму 420000 грн (а.с.12).

На виконання умов договору від 12.02.2018, покупцем здійснена передоплата продукції на суму 420000 грн, що підтверджується випискою по рахунку ТОВ "Віс-Т" №5 з 12.02.2018 по 14.05.2018 (а.с.13).

В свою чергу, постачальником зобов`язання за укладеним між сторонами договором щодо поставки продукції виконані не були.

Листами від 03.04.2018 та 20.07.2018 позивач звернувся до відповідача з вимогою поставити товар, визначений договором, протягом 10 днів з моменту отримання відповідних листів (а.с.14-15).

В той же час, позивачем не надано належних доказів відправлення або вручення відповідачу вказаних листів.

24.07.2018 позивач відповідачу надіслав лист-звернення з вимогою здійснити поставку протягом 10 днів з моменту отримання цього листа. На підтвердження вказаних обставин, позивачем наданий оригінал вказаного листа та фіскальний чек АТ "Укрпошта".

Відповідь на вказаний лист не надано.

Відповідно до ч.2 ст.530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Враховуючи, що сторонами не погоджений строк поставки товару, суд дійшов висновку, що такий обов`язок у відповідача виникає після пред`явлення вимоги позивачем.

Відповідно до нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 №958, виходячи з адреси відправника та отримувача відправлення, строк пересилання склав 5 днів.

Грошовим є зобов`язання, в якому право кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Негрошове зобов`язання в якому одна сторона зобов`язана виконати свій обов`язок на користь іншої сторони, має свою вартість і після його порушення, таке зобов`язання набуває характеру грошового.

Виходячи з наведеного, приймаючи до уваги строк протягом якого позивач вимагав здійснення відповідачем обов`язку з поставки товару, такий обов`язок відповідач мав виконати до 09.08.2018.

Починаючи з 10.08.2018, у зв`язку з невиконанням відповідачем обов`язку з поставки товару, у відповідача виникло грошове зобов`язання з повернення позивачу суми передоплати.

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч.1 ст.193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), яка кореспондується з ч.1 ст.526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не передбачено договором, законом або не виникає з характеру відносин сторін (ч.2 ст. 712 ЦК України).

Згідно з ст.663 ЦК України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу.

За приписом ч.2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

В порушення зазначених вище умов договору та закону, відповідач належним чином зобов`язання з поставки товару не виконав, отриману суму попередньої оплати позивачу не повернув.

Відтак, позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню у повному обсязі.

Також, позивач, на підставі ч.2 ст.625 ЦК України, просить стягнути 3% річних в розмірі 35556,16 грн (за період з 06.05.2018 - 28.02.2021) та інфляційні втрати в сумі 63000 грн (за період травень 2018 року - грудень 2020 року).

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, враховуючи встановлення судом виникнення у відповідача грошового зобов`язання з повернення позивачу суми переоплати з 10.08.2018, приймаючи до уваги заявлений позивачем період нарахування 3% річних, обґрунтованим є нарахування 3% річних за період з 10.08.2018 по 28.02.2021.

Здійснивши самостійно розрахунок 3% річних, суд дійшов висновку, що вимога в цій частині підлягає задоволенню частково, на суму 32207,67 грн.

Перевіривши розрахунок нарахування інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що вірним період є серпень 2018 року - грудень 2020 року, а вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю, на суму 63000 грн.

Згідно з ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судові витрати, за приписами статті 129 ГПК України, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 129, 236-238 ГПК України, господарський суд

В И Р I Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Галата-Комфорт" (87515, Донецька обл., м.Маріуполь, вул.Фонтанна, 68, ідентифікаційний код юридичної особи - 38560856) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІС-Т" (61019, м.Харків, пров.Джутовий, 1-А, ідентифікаційний код юридичної особи - 24671242) заборгованість у розмірі 420000 (чотириста двадцять тисяч) грн, 3% річних у розмірі 32207 (тридцять дві тисячі двісті сім) грн 67 коп., інфляційні втрати у розмірі 63000 (шістдесят три тисячі) грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 7728 (сім тисяч сімсот двадцять вісім) грн 12 коп.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається в порядку встановленому ст. 257 ГПК України, з урахуванням п.п.17.5) п.п.17 п.1 Розділу ХІ Перехідні положення ГПК України, протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 12.04.2021.

Суддя О.В. Говорун