ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"07" квітня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/3698/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Літвінова С.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЕТРЕКС ПЛЮС" про забезпечення позову за вх.№2-424/21 від 05.04.2021 року по справі №916/3698/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЕТРЕКС ПЛЮС" (вул. Преображенська, 23, Одеса,Одеська область, 65082) до відповідачі: 1.Виконавчий комітет Одеської міської ради (пл. Думська, 1, Одеса, Одеська область, 65026) 2. Одеська міська рада (пл. Думська, 1, Одеса, Одеська область, 65026) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів: державного реєстратора Юридичного департаменту Одеської міської ради Єременка Івана Миколайовича (65009, м. Одеса, вул. Черняховського, 6) про визнання протиправними та скасування рішень, скасування державного запису

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ПЕТРЕКС ПЛЮС" звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Виконавчого комітету Одеської міської ради та до Одеської міської ради, в якому просить господарський суд: про визнання протиправними та скасування рішень, скасування державного запису .

Ухвалою господарського суду міста Києва від 11.01.2021 відкрито провадження у справі № 916/3698/20 за правилами загального позовного провадження.

05.04.2021р. Товариство з обмеженою відповідальністю "ПЕТРЕКС ПЛЮС" звернулось до Господарського суду Одеської області із заявою про забезпечення позову, згідно з якою заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову, шляхом заборони територіальній громаді міста Одеси в особі Одеської міської ради до набрання законної сили судового рішення по справі №916/3698/20, вчиняти будь-які дії, щодо передачі третім особам в оренду або в інше користування об`єкт - громадську будівлю пам`ятки архітектури та містобудування (будинок Руссова) загальною площею 5022 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21.

Обґрунтовуючи заяву, заявник зазначає, що 17 березня 2021 року на сесії Одеської міської ради прийнято рішення Одеської міської ради № 155-VII1 від 17.03.2021 р. «Про включення до переліку другого типу об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Одеси, що підлягають передачі в оренду без проведення аукціону, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 03.02.2021 р. № 62-V1II, додаткових об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Одеси, що підтверджується за посиленням ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Також заявник зазначає, що намір передати Одеською міською радою вищевказаний об`єкт в оренду підтверджується рішенням, яке розміщене на сайті Одеської міської ради (роздруківка рішення додається). В додатку даного рішення, в п. 51 значиться об`єкт громадська будівля пам`ятки архітектури та містобудування (будинок Руссова) загальною площею 5022 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21., яку відповідач без аукціону передає в оренду третім особам.

Отже заявник вважає, що у разі вчинення Одеською міською радою (яка діє від імені територіальної громади м. Одеси) дій, а саме передачі в оренду об`єкта - громадська будівля пам`ятки архітектури та містобудування (будинок Руссова) загальною площею 5022 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Садова 21, цим самим значно утруднить або зробить неможливим виконання судового рішення, оскільки, частина майна, яка у разі задоволення позову повернеться у володіння ТОВ «ПЕТРЕКС ПЛЮС», буде перебувати у володінні третіх осіб (орендарів), а також може погіршитись за якістю на момент виконання рішення, що змусить ТОВ «ПЕТРЕКС ПЛЮС» знову звертатися до суду за захистом своїх прав (розірвання договору оренди, вилучення майна з незаконного володіння, відшкодування збитків тощо).

Відповідачі 05.04.2021р. надали до суду заперечення на заяву про забезпечення позову відповідно яких просять суд відмовити заявнику у задоволенні заяви з підстав зазначених у запереченнях.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЕТРЕКС ПЛЮС" про забезпечення позову за вх.№2-424/21 від 05.043.2021 року по справі №916/3698/20, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно до ч. 1 ст. 137 ГПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Положеннями абз. 1 ч. 6 ст. 140 ГПК України визначено, що про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Особа, яка подала заяву про забезпечення, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу (пункт 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16).

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно зі ст.78 ГПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст.79 ГПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Отже, господарський суд зазначає, що така підстава, як припущення про передачу в оренду третім особам спірного об`єкта - громадська будівля пам`ятки архітектури та містобудування (будинок Руссова) загальною площею 5022 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Садова 21, не може бути безумовною підставою для забезпечення позову, тому не можна розглядати твердження позивача, як безспірні та такі, що обґрунтовують необхідність забезпечення поданого позову.

Як вбачається з позову, ТОВ «ПЕТРЕКС ПЛЮС» заявлено позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 03.07.2020 року № 237 «Про реєстрацію права комунальної власності територіальної громади м. Одеси на громадську будівлю пам`ятки архітектури та містобудування (будинок Руссова), розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21», та скасування запису в Державному реєстрі речових прав № 37161301 щодо реєстрації за територіальною громадою міста Одеси в особі Одеської міської ради права власності на об`єкт - громадська будівля пам`ятки архітектури та містобудування (будинок Руссова) загальною площею 5022 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21.

Наведені вище правові норми у сукупності із завданням господарського судочинства, викладеним у ст. 4 ГПК України, дають підстави стверджувати, що права, свободи та інтереси позивача, на його думку, мають бути захищені, зокрема, саме шляхом скасування судом господарської юрисдикції рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради та запису, вчиненого державним реєстратором, що є предметом оскарження.

Таким чином, у разі задоволення позову оскаржувані рішення та запис будуть скасовані безпосередньо рішенням суду.

Натомість, згідно з вимогами процесуального закону заявлені позивачем заходи забезпечення позову в господарському судочинстві мають гарантувати виконання рішення суду, що в даному випадку, у разі задоволення позовних вимог, полягатиме виключно у скасуванні оскаржуваних рішення та запису і не передбачатиме положень про вчинення певних дій.

Отже, і виконання такого рішення суду за своїм змістом взагалі не потребує здійснення будь-яких дій, оскільки рішення та запис, визначені предметом спору у даній судовій справі, будуть скасовані безпосередньо рішенням суду, що, відповідно, не вимагатиме вжиття додаткових дій з метою його скасування на виконання рішення суду.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Подана позивачем заява не містить обґрунтування адекватності вимог заявника та наявності правового зв`язку між заявленими позовними вимогами та заходами до забезпечення позову та у чому саме вбачається неможливість чи утруднення виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Отже, викладене свідчить про очевидну необґрунтованість доводів позивача про необхідність забезпечення позову.

Крім того, вказуючи у позові та у заяві про забезпечення позову про те, що позивачу нібито належить право власності на 708,90 кв.м. у складі громадської будівлі пам`ятки архітектури та містобудування (будинок Руссова) загальною площею 5022 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Садова, 21, ТОВ «ПЕТРЕКС ПЛЮС» у заяві про забезпечення позову заявляє заходи забезпечення позову щодо заборони передачі в оренду усієї площі будівлі, що складає 5022 кв.м., а не лише тієї площі, про наявність прав на яку заявляється останнім, що складає 708,90 кв.м.

Таким чином, суд вважає про неспівмірність та неадекватність заходів забезпечення позову.

Згідно з ст. 140 ГПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

За таких обставин, оскільки, заявником не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення відповідачем будь-яких дій, спрямованих на уникнення виконання рішення у даній справі, а також не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження наявності обставин, які можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.136-138, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЕТРЕКС ПЛЮС" про забезпечення позову за вх.№2-424/21 від 05.04.2021 року по справі №916/3698/20.

Ухвала набирає законної сили 07.04.2021р. та може бути оскаржена у вставленому Господарським процесуальним кодексом порядку.

Суддя С.В. Літвінов