ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2021 року м. ОдесаСправа № 916/2584/20
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів

головуючого судді Лавриненко Л.В.

суддів Аленіна О.Ю., Богатиря К.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Філії Енергозбут Акціонерного товариства Українська залізниця, м. Київ

на рішення Господарського суду Одеської області від 02.11.2020 р.

по справі № 916/2584/20

за позовом Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Філії Енергозбут Акціонерного товариства Українська залізниця, м. Київ

до відповідача Головного управління Національної поліції в Одеській області, м. Одеса

про стягнення 38 446,53 грн.

суддя суду першої інстанції: Волков Р.В.

час та місце ухвалення рішення: 02.11.2020 р., м. Одеса, пр. т Шевченко, 29, Господарський суд Одеської області

Ухвалою Південно західного апеляційного господарського суду відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Філії Енергозбут Акціонерного товариства Українська залізниця, м. Київ на рішення Господарського суду Одеської області від 02.11.2020 р. та вирішено розглянути апеляційну у спрощеному позовному провадженні без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У вересні 2020 р. Акціонерне товариство Українська залізниця в особі Філії Енергозбут Акціонерного товариства Українська залізниця, м. Київ звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Головного управління Національної поліції в Одеській області, м. Одеса про стягнення заборгованості за договором постачання електричної енергії від 26.10.2017 р. № УЗ/ЕЕЦ/О-17-01/169/5362 в сумі 38 446,53 грн., з яких:

- 27 658,39 грн. основного боргу;

- 166,84 грн. за перевищення договірних величин;

- 4 739,05 грн. пені;

- 2 106,55 грн. 3% річних;

- 3 775,70 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за умовами договору від 26.10.2017 р. № УЗ/ЕЕЦ/О-17-01/169/5362 відповідачу на пост поліції ГУНП в Одеській області (КТП-ДПР № 49), розташований за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, с.м.т. Затока, постачалась електрична енергія, проте Головне управління Національної поліції в Одеській області, м. Одеса в порушення умов договору оплату вартості спожитої електричної енергії не здійснило.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 02.11.2020 р. у справі № 916/2584/20 Акціонерному товариству Українська залізниця в особі Філії Енергозбут Акціонерного товариства Українська залізниця, м. Київ у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі.

Наведене рішення мотивоване тим, що позивачем не доведено факту поставки відповідачу електричної енергії в обсягах, заявлених в позовній заяві.

Також місцевий господарський суд зазначив, що наданий позивачем акт звірки відображає лише результати інвентаризації показів приладів обліку електроенергії, але при цьому жодної самостійної операції не фіксує, а тому не може розглядатися як документ первинного обліку.

Не погодившись з наведеним рішенням, Акціонерне товариство Українська залізниця в особі Філії Енергозбут Акціонерного товариства Українська залізниця, м. Київ оскаржило його до Південно західного апеляційного господарського суду.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до помилкового висновку про наявність правових підстав для відмови у задоволенні позовних вимог.

Акціонерне товариство Українська залізниця в особі Філії Енергозбут Акціонерного товариства Українська залізниця, м. Київ зазначає, що місцевим господарським судом не надано належної оцінки акту звірки про використану електричну енергію.

Головне управління Національної поліції в Одеській області, м. Одеса в поданому відзиві проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, заперечує та просить суд апеляційної інстанції оскаржуване рішення залишити без змін.

Розглянувши матеріали справи, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

26.10.2017 р. між Акціонерним товариством Українська залізниця в особі Філії Енергозбут Акціонерного товариства Українська залізниця, м. Київ та Головним управлінням Національної поліції в Одеській області, м. Одеса укладено договір постачання електричної енергії № УЗ/ЕЕЦ/О-17-01/169/5362.

За умовами цього договору, постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з дозволеною потужністю 3,0 кВт, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Відповідно до п. 2.1 договору під час виконання умов цього договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов`язуються керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією (ПКЕЕ).

Згідно з п. п. 2.2.1 - 2.2.2 договору постачальник зобов`язується виконувати умови цього договору, постачати споживачу електроенергію в обсягах, визначених відповідно до розділу 5 та з урахуванням розділу 6 цього договору (додаток № 1 «Обсяги постання електричної енергії споживачу та субспоживачу»).

За приписами п. п. 2.3.3. 2.3.4 договору споживач зобов`язується:

- оплачувати постачальнику вартість електричної енергії за умовами додатків № 2Г «Порядок розрахунків» та № 2 «Графік знаття показів засобів обліку електричної енергії»;

- здійснювати оплату за перетікання реактивної електричної енергії між електромережею постачальника та електроустановками споживача згідно з додатком № 7 «Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії».

За умовами п. п. 4.2.2 договору за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, визначених згідно з вимогами п. 5 договору, споживач сплачує постачальнику двократну вартість різниці фактично спожитої та договірної величини.

Відповідно до п. 7.1 договору облік електроенергії, спожитої споживачем та (або) субспоживачами, приєднаними до електричних мереж споживача, здійснюється згідно з вимогами ПУЕ та ПКЕЕ.

Згідно з п. 7.5 договору на підставі показів засобів обліку електричної енергії та умов додатка № 2 «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії» оформляється акт про використану електричну енергію.

За умовами додатку № 2Г «Порядок розрахунків за електроенергією та зняття показань електролічильників споживача» розрахунковий період починається з 25 числа кожного місяця та закінчується 25 числа наступного місяця.

Споживач знімає показання лічильників 25 числа кожного місяця згідно з додатком № 2.

Споживач здійснює повну оплату вартості обсягу електричної енергії однин раз за фактичними показами засобів обліку електричної енергії протягом 5 банківських днів.

На підставі акту про використану електричну енергію постачальник виписує споживачу рахунок для розрахунку.

Постачальник електричної енергії може самостійно знімати покази електролічильників як візуально, так і за допомогою комп`ютерної техніки та видавати споживачу платіжні документи для оплати електричної енергії.

Акціонерне товариство Українська залізниця в особі Філії Енергозбут Акціонерного товариства Українська залізниця, м. Київ, звернувшись з позовом до господарського суду, на підтвердження виникнення у відповідача заборгованості за спожиту електричну енергію в сумі 27 658, 39 грн. надало акт звірки про використану електричну енергію за період з 01.11.2017 р. по 31.12.2018 р.

Місцевий господарський суд, дослідивши акт звірки про використану електричну енергію, дійшов висновку, що він відображає лише результати інвентаризації показів приладів обліку електроенергії та не є документом, який є підставою для здійснення оплати за спожиту електричну енергію.

Суд апеляційної інстанції не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як свідчать матеріали справи, акт звірки про використану електричну енергію підписаний та скріплений печатками Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Філії Енергозбут Акціонерного товариства Українська залізниця, м. Київ та Головного управління Національної поліції в Одеській області, м. Одеса.

З наведеного акту вбачається, що Головним управлінням Національної поліції в Одеській області, м. Одеса у спірний період споживалась електрична енергія за точкою обліку: Пост поліції ГУНП с.м.т. Затока за номерами приладів: 13055820 та 8555743.

Також у зазначеному акті міститься інформація щодо показів приладів обліку у розрахункових періодах та попередніх періодах, що надає можливість визначити обсяг спожитої електричної енергії у поточному місяці в межах заявленого періоду.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з приписами статей 6, 627, 628 та 638 Цивільного кодексу України сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За приписами ч. 1 та ч. 7 ст. 193 ГК України, які кореспондуються з вимогами ст. 526 Цивільного кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

В силу вимог ст. 610 та ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно з ч. 7 ст. 276 Господарського кодексу України оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору.

Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Відповідно до п. 1 додатку № 2Г «Поряд розрахунків за електроенергією та зняття показань електролічильників споживача» розрахунковий період починається з 25 числа кожного місяця та закінчується 25 числа наступного місяця.

За умовами п. 5 додатку № 2Г «Поряд розрахунків за електроенергією та зняття показань електролічильників споживача» споживач здійснює повну оплату вартості обсягу електричної енергії один раз за фактичними показами засобів обліку електричної енергії протягом 5 днів.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Як свідчать матеріали справи, відповідачем оплата за спожиту електричну енергію не здійснювалась.

Доводи Головного управління Національної поліції в Одеській області, м. Одеса про те, що у відповідача відсутній оригінал договору від 26.10.2017 р. № УЗ/ЕЕЦ/О-17-01/169/5362 та у журналі реєстрації договорів відсутня інформація про договірні відносини з Акціонерним товариством Українська залізниця в особі Філії Енергозбут Акціонерного товариства Українська залізниця, м. Київ, у зв`язку з чим відсутні підстави для оплати електричної енергії не приймаються судом апеляційної інстанції, оскільки договір від 26.10.2017 р. № УЗ/ЕЕЦ/О-17-01/169/5362 підписаний представником відповідача Головіним Д.В. та скріплений печаткою Головного управління Національної поліції в Одеській області, м. Одеса.

В установленому чинним законодавством порядку цей договір недійсним не визнавався, а тому в силу приписів ст. 629 Цивільного кодексу України він є обов`язковим до виконання.

Крім того, за умовами додатку № 4 договору від 26.10.2017 р. № УЗ/ЕЕЦ/О-17-01/169/5362 постачання електричної енергії здійснюється на об`єкт споживача за адресою розташування: Пост поліції ГУНП, КТП ДПР № 49, Одеська область, м. Білгород Дністровський, с.м.т. Затока.

Головне управління Національної поліції в Одеській області, м. Одеса факту перебування посту поліції за вказаною адресою не заперечує.

Матеріали справи не містять доказів, що підтверджують укладення Головним управлінням Національної поліції в Одеській області, м. Одеса договору постачання електричної енергії з іншою енергопостачальною компанією.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В силу приписів ч. 1 ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

За приписами ст. 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до п. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, враховуючи те, що матеріалами справи не доведено факт оплати відповідачем спожитої електричної енергії за період з 01.11.2017 р. по 31.12.2018 р., суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Філії Енергозбут Акціонерного товариства Українська залізниця, м. Київ щодо стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію в сумі 27 658,32 грн. за договором від 26.10.2017 р. № УЗ/ЕЕЦ/О-17-01/169/5362 підлягають задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача перевищення договірних величин споживання електричної енергії в сумі 166,84 грн., суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як свідчать матеріали справи, Акціонерним товариством Українська залізниця в особі Філії Енергозбут Акціонерного товариства Українська залізниця, м. Київ в позовній заяві заявлено до стягнення з відповідача заборгованість в сумі 166,84 грн. за перевищення договірних величин споживання електричної енергії.

На підтвердження виникнення цієї заборгованості, позивачем надано акт звірки про використану електричну енергію.

При цьому, з наведеного акту не вбачається за можливе встановити період, у якому відбувалось споживання електричної енергії з перевищенням договірних величин, а також обсяг такого перевищення.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції зазначає, що у зв`язку з тим, що позивачем не доведено належними доказами факту та обсягу перевищення відповідачем договірних величин споживання електричної енергії, позовні вимоги про стягнення з Головного управління Національної поліції в Одеській області перевищення договірних величин споживання електричної енергії в сумі 166, 84 грн. задоволенню не підлягають.

За приписами ч. 5 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. п. 4.2.1 за внесення платежів, передбачених пунктами 2.3.3, 2.3.4 цього договору, з порушенням термінів, визначених відповідним додатком, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

За приписами ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

За приписами ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частинами 2, 3 статті 549 ЦК України передбачено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач здійснив розрахунок пені (з урахуванням ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України), 3 % річних та інфляційних втрат за період з 01.11.2017 р. по 31.12.2018 р.

Заявлені до стягнення суми склали: 4 739,05 грн. (пеня), 2 106,55 грн. (3% річних) та 3 775,70 грн. (інфляційні втрати).

В зв`язку з тим, що судом апеляційної інстанції відмовлено у задоволенні позовних вимог в частині стягнення 166, 84 грн., заявлені до стягнення суми пені, 3% річних та інфляційних втрат підлягають перерахунку.

За підрахунком суду апеляційної інстанції до стягнення підлягають:

- пеня в сумі 4 709,40 грн.;

- 3% річних в сумі 2 104,04 грн.;

- інфляційні втрати в сумі 3 766,11 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

З огляду на те, що місцевий господарський суд не надав належної уваги наявним в матеріалах справи доказам та неповно з`ясував обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскаржуване рішення Господарського суду Одеської області підлягає скасуванню, а позов Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Філії Енергозбут Акціонерного товариства Українська залізниця, м. Київ частковому задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, згідно з п. 3 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 272 282 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Філії Енергозбут Акціонерного товариства Українська залізниця, м. Київ задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Одеської області від 02.11.2020 р. у справі № 916/2584/20 скасувати частково.

Позов Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Філії Енергозбут Акціонерного товариства Українська залізниця, м. Київ задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області (65080, м. Одеса, вул. Академіка Філітова, 15А, , відомості про рахунки відсутні) на користь Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Філії Енергозбут Акціонерного товариства Українська залізниця(01135, м. Київ, вул. Жилянська, 97, , відомості про рахунки відсутні) заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 27 658,32 грн., пеню в сумі 4 709, 40 грн., 3 % річних в сумі 2 104, 04 грн. та інфляційні втрати в сумі 3 766,11 грн.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області (65080, м. Одеса, вул. Академіка Філітова, 15А, , відомості про рахунки відсутні) на користь Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Філії Енергозбут Акціонерного товариства Українська залізниця(01135, м. Київ, вул. Жилянська, 97, , відомості про рахунки відсутні) судовий збір за розгляд справи Господарським судом Одеської області в сумі 2090,60 грн.

В іншій частині рішення Господарського суду Одеської області від 02.11.2020 р. у справі № 916/2584/20 залишити без змін.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області (65080, м. Одеса, вул. Академіка Філітова, 15А, , відомості про рахунки відсутні) на користь Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Філії Енергозбут Акціонерного товариства Українська залізниця(01135, м. Київ, вул. Жилянська, 97, , відомості про рахунки відсутні) судовий збір за перегляд справи Південно західним апеляційним господарським судом в сумі 3 135,89 грн.

Доручити Господарському суду Одеської області видати відповідний наказ, оформлений відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає оскарженню, крім випадків, передбачених ГПК України.

Головуючий суддя Л.В. Лавриненко

Судді О.Ю. Аленін

К.В. Богатир