ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" квітня 2021 р. м. Київ Справа № 911/3706/20

Розглянувши матеріали справи за позовом Державної екологічної інспекції Столичного округу

до Управління житлово-комунального господарства «Біличі»

прo стягнення 736 012,35 грн.

Суддя А.Ю. Кошик

При секретарі судового засідання: Фроль В.В.

За участю представників:

позивача: Фалько М.М.

відповідача: не з`явився

Обставини справи:

Господарським судом Київської області розглядається справа за позовом Державної екологічної інспекції Столичного округу (надалі позивач) до Управління житлово-комунального господарства «Біличі» (надалі відповідач) прo стягнення 736 012,35 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 19.01.2021 року відкрито провадження у справі № 911/3706/20 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 11.02.2021 року.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 11.02.2021 року підготовче засідання відкладено на 25.02.2021 року.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 25.02.2021 року закрито підготовче провадження у справі № 911/3706/20 та призначено справу до судового розгляду по суті на 16.03.2021 року.

У судовому засіданні 16.03.2021 року представник позивача позовні вимоги підтримав.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання 16.03.2021 року не з`явився. Розгляд справи відкладався на 06.04.2021 року.

В судовому засіданні 06.04.2021 року представник позивача позовні вимоги підтримав, відповідач в судове засідання не з`явився, в ході розгляду спору заперечень проти позову не подав.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Відповідно до ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення суду проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд може проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення.

У зв`язку з чим, в судовому засіданні 06.04.2021 року судом закінчено розгляд справи та за результатами оцінки поданих сторонами доказів, у нарадчій кімнаті, прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з викладених у позові обставин, Державна екологічна інспекція Столичного округу є міжрегіональним територіальним органом Державної екологічної інспекції України та їй підпорядковується, діє на підставі Положення про Державну екологічну інспекцію Столичного округу (далі - Положення), затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України від 28.04.2020 року за № 137 (на час проведення перевірки було чинне Положення про Державну екологічну інспекцію Столичного округу, затверджене наказом Держекоінспекції України № 259 від 27.11.2018 року). Повноваження Інспекції поширюються на територію міста Києва та Київської області.

Відповідно до пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України віл 21.02.2018 року за № 102 «Питання реалізації Концепції реформування системи державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища» та наказу Державної екологічної інспекції України від 01.10.2018 рокуза № 187 «Про питання діяльності Державної екологічної інспекції Столичного округу», датою початку здійснення повноважень Державною екологічною інспекцією Столичного округу визначено 01.10.2018 року.

Основним завданням Інспекції є реалізація повноважень Держекоінспекції у межах міста Києва та Київської області. Інспекція здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими ор анами виконавчої влади органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства.

Відповідно до ст. 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить, зокрема, пред`явлення претензій про відшкодування збитків і втрат, заподіяних державі в результаті порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища; відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Відповідно до Положення, Інспекція пред`являє претензії про відшкодування шкоди, збитків і втрат, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства з питань, що належать до її компетенції, та розраховує їх розмір, звертається до суду з відповідними позовами.

Як зазначає позивач в позові, у період з 25.03.2019 року по 02.04.2019 року, за адресою: 08298, Київська область, м. Ірпінь, смт. Коцюбинське, вул. Меблева, 11-А, Державною екологічною інспекцією Столичного округу проведено плановий захід державного нагляду (контролю) щодо додержання Управлінням житлово-комунальттого господарства «Біличі» (відповідачем) вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів та складено Акт від 02.04.2019 року.

В ході перевірки встановлено, що відповідачем отримано Дозвіл на спеціальне водокористування від 31.12.2014 року за № 537/27. Фактичне місце здійснення діяльності (водокористування) артезіанські свердловини за адресою: 08298, Київська область, м. Ірпінь, смт. Коцтобинське, вул. Меблева, 11-А.

Перевіркою виявлено, що відповідачем у період з 01.01.2018 року по 02.04.2019 року здійснювалося видобування підземних вод зі свердловини з перевищенням 300 кубічних метрів на добу без спеціального дозволу на користування надрами (підземна вода), що є порушенням ст.ст. 19, 21, 23 Кодексу України про надра, чим вчинено адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 47 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно наданої відповідачем під час перевірки довідки від 02.04.2019 року № 2019 про обсяги піднятої води, Управління житлово-комунального господарства «Біличі», вбачається, що у період з 31.12.2018 року по 01.04.2019 року, фактично забрано/використано з артезіанської свердловини 752 589 куб.м води.

Позивачем видано припис від 02.04.2019 року щодо усунення порушень природоохоронного законодавства, однак 25.07.2019 року позаплановим заходом державного нагляду (контролю) виявлено, що відповідач не усунув порушення, про що складено Акт від 25.07.2019 року № 3/4/001223.

Розрахунок розміру відшкодування збитків, обумовлених самовільним використанням водних ресурсів за відсутності дозвільних документів виконано відповідно до «Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів», затвердженої наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 20.07.2009 року № 389, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 14.08.2009 року № 767/16783.

Розрахунок розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів здійснено на підставі ст. 67 Кодексу України про надра; Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затверджена наказом Мінприроди від 20.07.2009 року № 389, ст. 255 Податкового кодексу України.

Збитки за самовільне використання водних ресурсів визначені за формулою згідно з п. 9 Методики з врахуванням визначеної п. 255.5.2 ст. 255 Податкового кодексу України ставки збору за спеціальне використання поверхневих вод і розраховані в сумі 763 012,35 грн.

Позивач надсилав відповідачу претензію від 15.04.2019 року №38/2019, в якій відповідачу було запропоновано добровільно відшкодувати шкоду, заподіяну державі в розмірі 763 012,35 грн., однак претензія залишена відповідачем без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право па захист свого цивільного права у разі його порушення, незизнання або оспорювання.

Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Пунктом 8 ч.2 ст. 16 Цивільного кодексу України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

За приписами ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є втрати, яких особа зазнала в зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією з форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 Цивільного кодексу України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної майнової шкоди визначено у ст. 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим не майновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Стаття 1166 Цивільного кодексу України встановлює загальні правила відшкодування завданої особі недоговірної шкоди. Загальною підставою застосування до правовідносин із завдання шкоди вказаної статті є відсутність договірних відносин між боржником (завдавачем шкоди) та кредитором (потерпілим).

Загальне правило вказаної статті встановлює, що будь-яка майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайповим правам або майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала, в повному обсязі.

Для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 Цивільного кодексу України необхідно довести факти неправомірної винної поведінки, наявності негативних наслідків та причинного зв`язку між ними.

Відповідні обставини встановлені в ході перевірки та зафіксовані в Акті перевірки, обсяги використаної води визначені самим відповідачем.

В позові заявлено до відшкодування шкоду/збитки, яку завдано саме у зв`язку з недотриманням відповідачем вимог закону (природоохоронного законодавства) і в силу прямої вказівки закону настає відповідальність у вигляді шкоди.

Частина 2 ст. 1 166 Цивільного кодексу України, встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, що означає, що особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини (у зв`язку із наявністю вини іншої особи або у зв`язку із дією об`єктивних обставин).

Управління житлово-комунального господарства «Біличі» в ході розгляду спору відзиву на позов не подано, позовні вимоги не заперечено та не спростовано.

Частиною 1ст. 149, ст. 151 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання використовують у господарській діяльності природні ресурси в порядку спеціального або загального природокористування відповідно до цього Кодексу та інших законів. Суб`єктам господарювання для здійснення господарської діяльності надаються в користування на підставі спеціальних дозволів (рішень) уповноважених державою органів земля та інші природні ресурси (в тому числі за плату або на інших умовах). Порядок надання у користування природних ресурсів громадянам і юридичним особам для здійснення господарської діяльності встановлюється земельним, водним, лісовим та іншим спеціальним законодавством.

Відносини в галузі охорони навколишнього природного середовища України регулюються Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища», земельним, водним, лісовим законодавством, законодавством про надра, про охорону атмосферного повітря, про охорону і використання рослинного і тваринного світу та іншим спеціальним законодавством.

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» використання природних ресурсів в Україні здійснюється в порядку загального і спеціального використання природних ресурсів. В порядку спеціального використання природних ресурсів громадянам, підприємствам, установам і організаціям надаються у володіння, користування або оренду природні ресурси па підставі спеціальних дозволів, зареєстрованих у встановленому порядку, за плату для здійснення виробничої та іншої діяльності, а у випадках, передбачених законодавством України, - на пільгових умовах.

Відповідно до положень ст.ст. 46, 48 Водного кодексу України водокористування може бути загальним або спеціальним. Сдеціальне водокористування - це забір води з водних об`єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у об`єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів. Спеціальне водокористування здійснюється фізичними та юридичними особами для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських та інших державних і громадських потреб.

Спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу, відповідно до пункту дев`ятого частини першої ст. 44 Водного кодексу України.

Відповідно до частини першої ст.19 Кодексу України про надра надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу.

Згідно зі ст. 21 Кодексу України про надр, надра у користування для видобування прісних підземних вод і розробки родовищ торфу надаються без надання гірничого відводу па підставі спеціальних дозволів, крім випадків, передбачених ст.23 цього Кодексу, що видаються після попереднього погодження з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київського та Севастопольського міськими державними адміністраціями, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Чинним законодавством передбачено обов`язок отримання господарюючими суб`єктами як дозволу на спеціальне водокористування, так і спеціального дозволу на користування ділянкою надр. При цьому, спеціальній дозвіл на користування надрами дає право на видобування підземних вод, дозвіл на спеціальне водокористування - право на їх використання.

Однак, у відповідача був наявний лише Дозвіл на спеціальне водокористування від 31.12.2014 року за № 537/27.

Статтею 23 Кодексу України про надра закріплено, що землевласники і землекористувачі в межах наданих їм земельних ділянок мають право без спеціальних дозволів та гірничого відводу видобувати корисні копалини місцевого значення і торф загальною глибиною розробки до двох метрів, а також підземні води (крім мінеральних) для всіх потреб, крім виробництва фасованої питної води, за умови, що обсяг видобування підземних вод із кожного з водозаборів не перевищує 300 кубічних метрів на добу.

Державною екологічною інспекцією Столичного округу під час перевірки встановлено, що забір води з підземних водозаборів суттєво перевищував величину в 300 кубічних метрів на добу.

Згідно зі ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну, кримінальну відповідальність. Відповідальність за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища несуть особи, винні, зокрема у самовільному спеціальному використанні природних ресурсів. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Таким чином, вимоги Державної екологічної інспекції Столичного округу про стягнення з позивача збитків в розмірі 763 012,35 грн. доведені та обґрунтовані і підлягають задоволенню шляхом стягнення на визначений позивачем розподільчий рахунок (код класифікації доходів бюджету 24062100) «Грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності».

Як визначено ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Державної екологічної інспекції Столичного округу до Управління житлово-комунального господарства «Біличі» прo стягнення 736 012,35 грн. задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Управлінням житлово-комунального господарства «Біличі» (08298, Київська обл., м. Ірпінь, смт. Коцюбинське, вул. Меблева, 11А, ) 763 012,35 грн. (сімсот шістдесят три тисячі дванадцять гривень тридцять п`ять копійок) збитків на розподільчий рахунок (код класифікації доходів бюджету 24062100) «Грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності»).

3. Стягнути з Управлінням житлово-комунального господарства «Біличі» (08298, Київська обл., м. Ірпінь, смт. Коцюбинське, вул. Меблева, 11А, ) на користь Державної екологічної інспекції Столичного округу (01042, м. Київ, пров. Новопечерський, 3, корп. 2, ) 2102 грн. витрат по сплаті судового збору.

4. Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку відповідно до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А.Ю. Кошик

повний текст рішення складено 15.04.2021 року