УХВАЛА

м. Київ

12.04.2021Справа № 910/3547/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Комарової О.С., розглянувши клопотання Фермерського господарств а «КУЛЕВЧА» про вжиття заходів забезпечення позову у справі за позовом Фермерського господарства «КУЛЕВЧА» до Підприємства з іноземними інвестиціями «ГЛЕНКОР АГРІКАЛЧЕР УКРАЇНА» про стягнення 16 822 351, 60 грн,

ВСТАНОВИВ:

Фермерське господарство «КУЛЕВЧА» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Підприємства з іноземними інвестиціями «ГЛЕНКОР АГРІКАЛЧЕР УКРАЇНА» про стягнення 16 822 351, 60 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 30.03.2021.

11.03.2021 позивачем подано клопотання про забезпечення позову, в якому заявник просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти Підприємства з іноземними інвестиціями «ГЛЕНКОР АГРІКАЛЧЕР УКРАЇНА» в межах розміру заявлених позовних вимог в сумі 16 822 351, 60 грн.

15.03.2021 від відповідача надійшли заперечення проти клопотання про забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.03.2021 клопотання Фермерського господарства «КУЛЕВЧА» про вжиття заходів забезпечення позову разом із доданими до нього документами повернуто заявникові без розгляду.

29.03.2021 до суду надійшов відзив відповідача на позов, у якому він заперечує проти задоволення позовних вимог.

Одночасно із поданням відзиву до суду надійшла зустрічна позовна заява Підприємства з іноземними інвестиціями «ГЛЕНКОР АГРІКАЛЧЕР УКРАЇНА» до Фермерського господарства «КУЛЕВЧА» про визнання припиненим з 17.09.2018 грошового зобов`язання ПІІ «ГЛЕНКОР АГРІКАЛЧЕР УКРАЇНА» перед ФГ «КУЛЕВЧА» у сумі 10 800 000, 00 грн з ПДВ в частині оплати 80% вартості поставленого 14.09.2018 від ФГ «КУЛЕВЧА» на користь ПІІ «ГЛЕНКОР АГРІКАЛЧЕР УКРАЇНА» ріпаку 1 класу, врожаю 2018 року, українського походження у кількості 1 000 тон.

Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що обов`язок ПІІ «ГЛЕНКОР АГРІКАЛЧЕР УКРАЇНА» з оплати 80% вартості поставленого ФГ «КУЛЕВЧА» ріпаку був виконаний, а зобов`язання в цій частині припинене в момент зарахування 10 800 000, 00 грн на банківський рахунок ФГ «КУЛЕВЧА» в АТ «ОЩАДБАНК».

30.03.2020 до суду надійшла заява відповідача про залучення до участі в справі АТ «ОЩАДБАНК» в особі філії, як третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача; клопотання про витребування додаткових доказів у АТ «ОЩАДБАНК»; клопотання про витребування додаткових доказів у Головного управління ДПС в Одеській області та про витребування додаткових доказів у АТ АБ «Південний» та АТ «Банк Український капітал».

В підготовчому засіданні 30.03.2021 відкладено розгляд зазначених клопотань до засідання, яке призначено на 06.04.2021. Представник позивача повідомив про відсутність наміру подавати заяви по суті справи та просив закрити підготовче провадження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.04.2021 зустрічну позовну заяву Підприємства з іноземними інвестиціями «ГЛЕНКОР АГРІКАЛЧЕР УКРАЇНА» залишено без руху.

05.04.2021 до суду надійшли заперечення відповідача проти клопотання ФГ «КУЛЕВЧА» про закриття підготовчого провадження.

В підготовчому засіданні 06.04.2021 суд відмовив у задоволенні клопотань відповідача про витребування додаткових доказів через те, що такі докази, та обставини, які вони можуть підтвердити, виходять за межі предмета доказування у цій справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.04.2021 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Акціонерне товариство «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області Публічного акціонерного товариства «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ» та оголошено перерву у підготовчому засіданні до 11:00 22.04.2021.

08.04.2021 до суду надійшло клопотання позивача про забезпечення позову, в якому заявник просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти Підприємства з іноземними інвестиціями «ГЛЕНКОР АГРІКАЛЧЕР УКРАЇНА» в межах розміру заявлених позовних вимог в сумі 16 822 351, 60 грн.

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду при задоволенні позову, а тому, задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні судового рішення, у випадку задоволення позовних вимог, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а отже зробить неможливим ефективний захист та поновлення порушених прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Так, заявник вказує, що він протягом 29 місяців очікує отримання плати за товар, який був отриманий відповідачем ще у вересні 2018 року, проте ніяких заходів щодо належної оплати вартості придбаного майна не здійснив.

Важливим аргументом, на думку заявника є те, що ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.09.2018 в справі № 916/2019/18 заяву ФГ «Кулевча» про вжиття заходів до забезпечення позову до подання позовної заяви було задоволено та накладено арешт на ріпак 1-го класу, врожаю 2018 року, кількістю 1 000 тонн, який зберігається у ПрАТ «Кулевчанський КХП» відповідно до складської квитанції на зерно № 220 від 14.09.2018, бланк серії АЦ № 599785 та попри те, що постановою Південно-Західного апеляційного господарського суду від 05.12.2018 зазначену ухвалу було скасовано, відповідачем було здійснено самовільне вивезення майна, арештованого державним виконавцем на підставі ухвали ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.09.2018 без скасування арешту в межах виконавчого провадження № 57269672.

Таким чином, заявник доводить, що у відносинах із ФГ «Кулевча» відповідач вже допускав поведінку, яка направлена на унеможливлення виконання рішення суду у випадку задоволення позову, а тому, вважає наведені обставини достатніми для вжиття заходів до забезпечення позову.

12.04.2021 від відповідача надійшли заперечення проти клопотання про забезпечення позову.

Розглянувши подане клопотання про забезпечення позову, суд вважає його таким, що підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно зі статтею 136 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з частиною 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Отже, забезпечення позову - це, по суті обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, в кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Як вбачається із матеріалів справи, предметом судового розгляду у цій справі є вимога позивача про стягнення з відповідача грошових коштів у сумі 16 822 351, 60 грн. Отже, виконання в майбутньому судового рішення у цій справі у разі задоволення позовних вимог безпосередньо залежить від тієї обставини, чи буде наявною у відповідача необхідна сума грошових коштів.

Зі змісту позову вбачається, що позовні вимоги обґрунтовані фактом укладення між сторонами у спрощений спосіб договору поставки насіння ріпаку 1 класу врожаю 2018 року у кількості 1 000 тон загальною вартістю 13 500 000, 00 грн та невиконанням відповідачем обов`язку з оплати за отриманий товар.

Відповідач же доводить, що він свій обов`язок щодо оплати придбаного товару виконав частково, в підтвердження чого надає платіжне доручення № 3610 від 17.09.2018 на суму 10 800 000, 00 грн. Відтак, визначальним для вирішення даного спору є можливість зарахування коштів, сплачених ПІІ «ГЛЕНКОР АГРІКАЛЧЕР УКРАЇНА» згідно наведеного платіжного доручення в рахунок придбаного товару (1 000, 00 тон насіння ріпаку 1 класу 2018 року українського походження).

Слід зазначити, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

За змістом статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд відповідно до положень статті 86 ГПК України оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Наведена норма зобов`язує суд у кожному конкретному випадку оцінювати наявні докази в їх сукупності, з урахуванням повноти встановлення всіх обставин справи, необхідних для правильного вирішення спору.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами існував спір з приводу визнання недійсним письмового договору поставки № ОР-14820 від 13.09.2018, примірник якого був отриманий позивачем поштою від відповідача, а також про витребування безпідставно набутого майна - насіння ріпаку 1 класу врожаю 2018 року у кількості 1000 тон, вартістю 13 500 000 грн, в межах справи № 916/2087/18, яка розглядалась Господарським судом Одеської області.

За результатами розгляду цієї справи, позовні вимоги було задоволено частково, внаслідок чого було визнано недійсним договір поставки № ОР-14829 від 13.09.2018.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21 січня 2021 року рішення Господарського суду Одеської області від 28.11.2019 в справі № 916/2087/18 залишено без змін в оскаржуваній частині.

Разом з цим, ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.09.2018 в справі № 916/2019/18 було задоволено заяву ФГ «Кулевча» про вжиття заходів до забезпечення позову до подання позовної заяви та накладено арешт на ріпак 1-го класу, врожаю 2018 року, кількістю 1 000 тонн, який зберігається у ПрАТ «Кулевчанський КХП» відповідно до складської квитанції на зерно № 220 від 14.09.2018 року, бланк серії АЦ № 599785, покладено на ПрАТ «Кулевчанський КХП».

20.09.2018 Відділом державної виконавчої служби Саратського районного управління юстиції Одеської області була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 57269672 та цього ж дня винесено постанову про опис та арешт вищезазначеного майна. Саме це майно виступає предметом укладеного між сторонами у спрощений спосіб договору поставки, вимоги про стягнення заборгованості за яким заявлені в межах справи № 910/3547/21.

В подальшому, постановою Південно-Західного апеляційного господарського суду від 05.12.2018, ухвалу Господарського суду Одеської області від 20.09.2018 в справі № 916/2019/18 було скасовано, проте, як вбачається з листа відділу державної виконавчої служби Саратського районного управління юстиції Одеської області № 11043/43-55/4 від 19.12.2018, арешт накладений постановою від 20.09.2018 станом на 17.12.2018 був чинним.

Згідно з ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Тобто, у випадку, якщо майно, щодо якого було вжито заходи до забезпечення позову, було арештоване виконавцем, звільнення цього майна з під арешту та вільне розпорядження ним з боку боржника можливо лише в результаті скасування виконавцем накладеного арешту в порядку ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Поряд із цим, як стверджує позивач, 15.12.2018 представниками ПІІ «Гленкор Агрікалчер Україна» було здійснено самовільне вивезення майна, арештованого державним виконавцем на підставі ухвали ухвалою господарського суду Одеської області від 20.09.2018 в справі № 916/2019/18 без скасування арешту, накладеного органом державної виконавчої служби в межах виконавчого провадження № 57269672.

За вказаним фактом було розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000488 від 16.12.2018 за ознаками злочину, передбаченому ч. 1 ст. 388 КК України (незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт, заставленого майна або майна, яке описано чи підлягає конфіскації).

Отже, на думку заявника, ПІІ «Гленкор Агрікалчер Україна» всупереч вимог законодавства, здійснено дії, направлені на самовільне вилучення майна, що на той час перебувало під арештом та було предметом спору в справі № 916/2087/18.

Судом враховується, що відповідач вважає виконаним своє зобов`язання з оплати вартості придбаного товару, у зв`язку з чим він розпоряджався спірним майном на власний розсуд.

Також суд зауважує, що факт поставки був у 2018 році та з огляду на відсутність фактів оплати за поставлений товар в повному обсязі (за виключенням спірної часткової оплати згідно платіжного доручення № 3610 від 17.09.2018 на суму 10 800 000, 00 грн), в матеріалах справи відсутні докази вжиття відповідачем дій щодо погашення заборгованості перед позивачем.

Частина 5 статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що постанова про зняття арешту виноситься виконавцем не пізніше наступного робочого дня після надходження до нього документів, що підтверджують наявність підстав, передбачених частиною четвертою статті 59 цього Закону, та надсилається в той самий день органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

За порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавці несуть відповідальність в порядку, встановленому законом.

З листа Відділу державної виконавчої служби Саратського районного управління юстиції Одеської області № 11043/43-55/4 від 19.12.2018 вбачається, що станом на 17.12.2018 арешт спірного насіння ріпаку був чинним.

Доказів звернення ПІІ «Гленкор Агрікалчер Україна» до виконавчої служби із заявою про зняття арешту зі спірного майна матеріали справи не містять.

Таким чином, у суду є обґрунтовані підстави стверджувати, що відповідачем вчинялись дії щодо вивезення спірного насіння ріпаку без достатньої на те правової підстави та всупереч положень Закону України «Про виконавче провадження», що вказує на наявність обґрунтованого сумніву у добросовісності намірів ПІІ «Гленкор Агрікалчер Україна» щодо виконання господарського зобов`язання перед позивачем.

Таким чином, оскільки метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову, суд, з урахуванням пов`язаності заходу забезпечення позову з його предметом, вважає за необхідне клопотання про забезпечення позову задовольнити шляхом накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на банківських рахунках, які належать Підприємству з іноземними інвестиціями «ГЛЕНКОР АГРІКАЛЧЕР УКРАЇНА» та будуть виявлені виконавцем під час виконання ухвали про забезпечення позову, в межах заявлених позовних вимог в розмірі 16 822 351, 60 грн.

Накладення арешту на кошти у межах спірної суми забезпечить збалансованість інтересів сторін, оскільки надасть можливість виконати рішення у разі задоволення позову та не призведе до втручання у господарську діяльність відповідача, а лише запровадить тимчасові обмеження щодо користування цими коштами відповідачем задля запобігання перешкод у виконанні рішення суду у разі задоволення позову.

Згідно з частиною першою статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

На переконання суду, накладення арешту саме на кошти, які знаходяться на рахунках відповідача, розмір яких обмежується ціною позову, є адекватним та співмірним заявленим позовним вимогам.

В письмових запереченнях ПІІ «Гленкор Агрікалчер Україна» проти клопотання позивача про забезпечення позову, відповідач просить суд у випадку задоволення клопотання ФГ «КУЛЕВЧА» вжити заходів із зустрічного забезпечення позову шляхом зобов`язання останнього внести протягом п`яти банківських днів з дня постановлення відповідної ухвали на депозитний рахунок Господарського суду міста Києва грошові кошти в розмірі 16 822, 351, 60 грн.

Відповідно до частини 1 статті 141 ГПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Слід зауважити, що вказаною нормою передбачено право суду, а не обов`язок вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 27 червня 2019 року в справі № 916/73/19.

Згідно з п. 2 статті 141 ГПК України зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів в розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснене шляхом:

1) надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів;

2) вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов`язаних із забезпеченням позову.

Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

Частиною 4 статті 141 ГПК України передбачено, що питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову.

При вирішенні питання про зустрічне забезпечення господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідного заходу з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо зустрічного забезпечення; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу.

Заходи до зустрічного забезпечення повинні бути співмірними із заходами забезпечення позову. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до зустрічного забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів.

Проте, заявником зустрічного забезпечення не доведено необхідності вжиття відповідного заходу зустрічного забезпечення, не визначено та не доведено суму можливих збитків, як і не доведено наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування зустрічного забезпечення.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що в задоволенні клопотання про зустрічне забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись статтями 140, 232-235, 255 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Клопотання Фермерського господарства «КУЛЕВЧА» про вжиття заходів забезпечення позову - задовольнити.

2. Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать Підприємству з іноземними інвестиціями «ГЛЕНКОР АГРІКАЛЧЕР УКРАЇНА» у розмірі 16 822 351, 60 грн, які знаходяться у банківських установах та обліковуються на банківських рахунках, які будуть виявлені державним або приватним виконавцем в процесі виконання ухвали суду про забезпечення позову.

3. У задоволенні клопотання Підприємства з іноземними інвестиціями «ГЛЕНКОР АГРІКАЛЧЕР УКРАЇНА» про зустрічне забезпечення позову відмовити.

4. Ухвала про забезпечення позову набирає законної сили з 12.04.2021, підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому чинним законодавством України для виконання судових рішень, та може бути пред`явлена до виконання в передбаченому чинним законодавством порядку до 12.04.2024.

5. Стягувачем за даною ухвалою є Фермерське господарство «КУЛЕВЧА» (68261, Одеська обл., Саратський р-н, село Кулевча, вул. Центральна, буд. 47; ідентифікаційний код 37232251).

6. Боржником за даною ухвалою є Підприємство з іноземними інвестиціями «ГЛЕНКОР АГРІКАЛЧЕР УКРАЇНА» (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100; ідентифікаційний код 23393195).

7. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів в порядку, передбаченому ст.ст. 253-259, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.С. Комарова