РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

09.04.2021Справа № 910/19890/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В. розглянувши матеріали справи

за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київреклама»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Стерек»

про стягнення 167646,43 грн

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київреклама» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Стерек» про стягнення 167646,43 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що що відповідачем порушено умови укладеного Договору на право тимчасового користування місцем (-ями) для розміщення рекламного(-их) засобу(-ів), що перебуває(-ють) у комунальній власності територіальної громади м. Києва № 1882/13 від 02.06.2015 в частині своєчасної та повної оплати рахунків за право тимчасового користування місцем для розміщення об`єктів зовнішньої реклами, у зв`язку з чим, позивач просить стягнути з відповідача суму основної заборгованості у розмірі 127968,52 грн.

Також позивачем заявлено до стягнення з відповідача штрафу у розмірі 19195,19 грн, пені у розмірі 13108,88 грн, 3% річних у розмірі 3716,45 грн та інфляційних втрат у розмірі 3657,39 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.12.2020 відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

28.01.2021 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва відповідачем подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

25.02.2021 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва відповідачем подано відзив на позовну заяву в якому останній зазначив, що відповідно до умов укладеного договору між сторонами ТОВ «Стерек» отримало право на тимчасове користування місцем для розміщення засобу (ів), що знаходяться на цілісному майновому комплексі кінотеатру «Київ», що розташований за адресою: м. Київ, вул. Червоноармійська (В. Васильківська), 19 для розміщення рекламного засобу, яке мало використовуватися для розміщення вивіски закладу ресторанного господарства, що знаходиться на території вказаного майнового комплексу на підставі договору оренди приміщення.

Разом з тим, відповідач зазначає, що рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва у справі №640/22021/19 за позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві позовні вимоги останнього задоволено повністю та застосовано заходи реагування у вигляді повного зупинення роботи приміщень ТОВ «Сінема-Центр», яке здійснює господарську діяльність: вул. Велика Васильківська, 19, літера А, у Печерському районі м. Києва, до повного усунення порушень, зазначених в акті перевірки, шляхом опечатування (опломбування) вхідних дверей та відімкнення від джерел живлення.

Окрім того, відповідач зазначив, що на момент укладення спірного договору не було правових підстав для укладення договору оренди місця для розміщення рекламного засобу та отримання дозволу на рекламу для розміщення вивіски на вказаній будівлі.

Також, відповідач звернув увагу на те, що позивачем не надано доказів на підтвердження факту надання послуг з оренди, що вказує на недоведеність позивачем позовних вимог, оскільки відсутні докази надання послуг відповідачу, окрім того у період з грудня 2017 по грудень 2020 позивачем не направлялись відповідачу рахунки на оплату та будь-які претензії щодо погашення заборгованості.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02.06.2015 між Комунальним підприємством виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) «Київреклама» (позивач, підприємство) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Стерек» (відповідач, розповсюджувач) було укладено Договір на право тимчасового користування місцем (-ями) для розміщення рекламного (-их) засобу (-ів), що перебувають у комунальній власності територіальної громади м. Києва відповідно до умов якого, за цим договором на підставі відповідного наказу дозвільного органу про встановлення пріоритету на місце (-я) для розміщення рекламного (-их) засобу (-ів), дозволу (-ів) на розміщення зовнішньої реклами на певний строк та у певному місці, наданого (-их) на підставі розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), розповсюджувачеві надається право тимчасового користування місцем (-ями) для розміщення рекламного (-их) засобу (-ів), що перебуває (-ють) у комунальній власності територіальної громади м. Києва, його районів або повноваження щодо розпорядження яким (-и) здійснюють органи місцевого самоврядування м. Києва, за умов повного дотримання розповсюджувачем договору та порядку розміщення реклами в місті Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 22.09.2011 року №37/6253, з наступними змінами та доповненнями, а розповсюджувач зобов`язується користуватися наданим йому правом тимчасового користування, своєчасно та згідно з умовами договору перераховувати плату за право тимчасового користування виключно на поточний рахунок підприємства, належним чином, своєчасно та у повному обсязі виконувати свої обов`язки за договором та не зловживати наданими розповсюджувачу правами.

Згідно з п. 3.1 договору, адресні програми на пріоритет - це перелік місць для розміщення рекламних засобів, на які за розповсюджувачем встановлено пріоритет.

Відповідно до п.п. 3.2, 3.6 договору, адресні програми на право тимчасового користування - це перелік місць для розміщення рекламних засобів, на які розповсюджувачу надано дозволи на розміщення рекламних засобів (п. 3.2. договору.). Адресні програми є невід`ємною частиною договору.

Пунктом 4.1.2. договору визначено, що підприємство має право нараховувати, своєчасно отримувати та вимагати від розповсюджувача компенсації витрат підприємства на організацію та проведення демонтажу РЗ, його транспортування та зберігання у випадках, передбачених цим договором та порядком.

Відповідно до п. 4.2.1. договору підприємство зобов`язано формувати рахунки на оплату за право тимчасового користування, інших платежів та компенсації витрат підприємства на організацію та проведення монтажу РЗ.

Пунктами 5.1.1., 5.1.2. договору визначено, що розповсюджувач має право користуватись для розміщення РЗ. Розміщувати зовнішню рекламу на певний строк та в певному місці, у відповідності до наданого дозволу.

Згідно з п. 5.2.3. договору розповсюджувач зобов`язаний не пізніше 25 числа поточного місяця, отримувати та сплачувати рахунки за право тимчасового користування, у тому числі у разі встановлення пріоритету.

Пунктом 6.7. договору передбачено, що розрахунковим періодом надання права тимчасового користування та нарахування плати за право тимчасово користування є календарний місяць.

Згідно з п. 6.9. договору акт приймання-передачі до договору, із наведеним в ньому розрахунком плати за право тимчасового користування, підтверджує факт надання права тимчасового користування у відповідному розрахунковому періоді.

Пунктом 8.1. договору визначено, що цей договір вступає в юридичну силу з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками та діє щодо кожного місця розміщення РЗ, протягом строку дії встановленого пріоритету та/або дозволу. Припинення пріоритету або дозволу щодо окремого місяця для розміщення РЗ, у разі наявності розповсюджувача інших діючих пріоритетів та/або дозволів, не тягне за собою припинення цього договору в цілому.

Відповідно до Адресної програми на пріоритет №1 до договору від 02.06.2015 розповсюджувачу зовнішньої реклами установлено пріоритет на місце (-я) розташування 9-их) засобу (-ів) за адресою: Печерський район, вул. Велика Васильківська, 19, рекламна вивіска на будинку (будівлі), споруді, розміри 3500*2500 заг.пл. 8.7500 кв.м., кількість площин 1 №49718-15), плата за місяць без ПДВ 3062,50 грн дата початку строку дії пріоритету 12.05.2015 р., дата кінця строку дії пріоритету - 11.08.2015.

Адресною програмою на пріоритет №2 до договору від 31.07.2015 розповсюджувачу зовнішньої реклами установлено пріоритет на місце (-я) розташування 9-их) засобу (-ів) за адресою: Печерський район, вул. Велика Васильківська, 19, рекламна вивіска на будинку (будівлі), споруді, розміри 3500*2500 заг.пл. 8.7500 кв.м., кількість площин 1 №49718-15), плата за місяць без ПДВ 3062,50 грн дата продовження строку дії пріоритету 12.08.2015 р., дата кінця строку дії пріоритету - 11.11.2015.

Адресною програмою на пріоритет №3 до договору від 13.08.2015 розповсюджувачу зовнішньої реклами установлено пріоритет на місце (-я) розташування 9-их) засобу (-ів) за адресою: Печерський район, вул. Велика Васильківська, 19, рекламна вивіска на будинку (будівлі), споруді, розміри 2000*0.650 заг.пл. 1.3000 кв.м., кількість площин 1 №49993-15), плата за місяць без ПДВ 455 грн дата початку строку дії пріоритету 07.07.2015 р., дата кінця строку дії пріоритету - 06.10.2015.

Адресною програмою на пріоритет №4 до договору від 19.11.2015 розповсюджувачу зовнішньої реклами установлено пріоритет на місце (-я) розташування 9-их) засобу (-ів) за адресою: Печерський район, вул. Велика Васильківська, 19, рекламна вивіска на будинку (будівлі), споруді, розміри 2000*0.650 заг.пл. 1.3000 кв.м., кількість площин 1 №49993-15), плата за місяць без ПДВ 455 грн дата продовження строку дії пріоритету 07.10.2015 р., дата кінця строку дії пріоритету - 06.01.2016.

Адресною програмою на пріоритет №5 до договору від 29.09.2016 розповсюджувачу зовнішньої реклами установлено пріоритет на місце (-я) розташування 9-их) засобу (-ів) за адресою: Печерський район, вул. Велика Васильківська, 19, рекламна вивіска на будинку (будівлі), споруді, розміри 2000*0.650 заг.пл. 1.3000 кв.м., кількість площин 1 №49993-15), плата за місяць без ПДВ 455 грн дата продовження строку дії пріоритету 31.08.2016, дата кінця строку дії пріоритету - 30.08.2021.

Адресною програмою на пріоритет №6 до договору від 21.12.2019 розповсюджувачу зовнішньої реклами установлено пріоритет на місце (-я) розташування 9-их) засобу (-ів) за адресою: Печерський район, вул. Велика Васильківська, 19, рекламна вивіска на будинку (будівлі), споруді, розміри 3500*2500 заг.пл. 8.7500 кв.м., кількість площин 1 №49718-15), плата за місяць без ПДВ 3062,50 грн дата продовження строку дії пріоритету 31.08.2016 р., дата кінця строку дії пріоритету - 30.08.2021.

Адресною програмою на пріоритет №7 до договору від 25.04.2017 розповсюджувачу зовнішньої реклами установлено пріоритет на місце (-я) розташування 9-их) засобу (-ів) за адресою: Печерський район, вул. Велика Васильківська, 19, рекламна вивіска на будинку (будівлі), споруді, розміри 0.700*0.400 заг.пл. 0.5600 кв.м., кількість площин 2 №56453-15), плата за місяць без ПДВ 115,64 грн дата початку строку дії пріоритету 06.04.2017 р., дата кінця строку дії пріоритету - 05.07.2017.

Як зазначає позивач на підставі розпоряджень Київської міської ради (КМДА) відповідачу надано Дозвіл №49993-15 на розміщення рекламного засобу №785 від 31.08.2016 та Дозвіл №49718-15 на розміщення рекламного засобу №791 від 31.08.2016.

В подальшому між сторонами підписано адресні програми до договору, згідно яких відповідачеві надано право на тимчасове користування місцем строком за дозволами №49993-15 та 49718-15.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до п. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно із ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Матеріалами справи підтверджується факт передачі позивачем в оренду, прийняття відповідачем та користування ним місцями для розміщення рекламної площі за Договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Пунктами 1, 4 ст. 285 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 6.8. договору плата за право тимчасового користування нараховується підприємством щомісячно та перераховується розповсюджувачем зовнішньої реклами не пізніше двадцять п`ятого числа поточного місяця, виключно на поточний рахунок підприємства, в розмірах, зазначених підприємством в рахунках. Факт неотримання рахунку не звільняє розповсюджувача зовнішньої реклами від здійснення плати за право тимчасово користування.

Відповідно до умов договору вартість оплати за право тимчасового користування місцями у період з 01.12.2017 по 30.11.2020 становить 127968,52 грн., що підтверджується наданими позивачем рахунками на оплату за вказаний період.

Відповідачем не надано доказів сплати орендних платежів за наведений період.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідач обставин, з якими чинне законодавство пов`язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання, не наведено.

Враховуючи вищезазначене, суд зазначає, що факт наявності основної заборгованості у відповідача перед позивачем у сумі 127968,52 грн належним чином доведений та відповідачем не спростований, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення суми основної заборгованості підлягають задоволенню.

Заперечення відповідача щодо не доведення позивачем факту приймання-передачі майна (вказаної площі під рекламу) від позивачу відповідачу судом відхиляються, оскільки відповідно до п. 6.4. договору підставою для нарахування плати за право тимчасового користування місцями та внесення розповсюджувачем відповідної плати є рішення дозвільного органу та/або виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) та укладений договір на право тимчасового користування.

Окрім того, посилання відповідача на наявність рішення Окружного адміністративного суду м. Києва у справі №640/640/22021/19 яким позивача було позбавлено права користуватись приміщенням, яке є предметом Договору про передачу майна територіальної громади м. Києва в оренду, у зв`язку із визнанням об`єкта вищезазначеного договору в стан непридатний для експлуатації судом відхиляються, оскільки відповідно до п.п. 6.12, 6.13. договору плата нараховується з дати прийняття рішення про встановлення пріоритету на місце для розміщення зовнішньої реклами, і розповсюджувач не звільняється від плати при відсутності РЗ на місці, по якому виконавчим органом Київської міської ради (КМДА) прийнято рішення щодо надання дозволу.

Щодо заперечень відповідача стосовно відсутності рахунків на оплату, актів надання послуг та претензій з боку позивача, суд зазначає, що відповідно до 6.8. договору факт неотримання рахунку не звільняє розповсюджувача зовнішньої реклами від здійснення плати за право тимчасово користування. Таким чином, відповідач підписуючи спірний договір усвідомлював правові наслідки щодо неналежного виконання чи невиконання умов договору, а тому мав можливість звернутись до позивача для отримання рахунків на оплату та актів наданих послуг.

Стосовно заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача трьох відсотків річних в сумі 3716,45 грн та інфляційних втрат у розмірі 3657,39 грн, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України).

Нормами ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок трьох відсотків річних за визначені позивачем періоди, судом встановлено, що дані розрахунки відповідають вимогам чинного законодавства та умовам договору, є арифметично вірними, а тому позовні вимоги в частині стягнення трьох відсотків річних підлягають задоволенню у повному обсязі.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат за визначені позивачем періоди, судом встановлено, що дані розрахунки відповідають вимогам чинного законодавства та умовам договору, є арифметично вірними, а тому позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат підлягає задоволенню у повному обсязі.

Стосовно заявлених позивачем вимог щодо стягнення з відповідача пені в розмірі 13108,88 грн та 15% штрафу у розмірі 19195,19 грн, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч.1 ст.230 ГК України).

Згідно з положеннями ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ч.1-2 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною 1 ст. 547 Цивільного кодексу України визначено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Згідно з п. 7.2. договору підприємство має право застосувати до розповсюджувача такі штрафні санкції: за несвоєчасне або неповне внесення платежів - пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у термін, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми; у разі нерозміщення розповсюджувачем соціальної реклами - штраф у розмірі 500 грн за кожен день затримки розміщення соціальної реклами.

Відповідно до п. 7.3. договору підприємство має право додатково нараховувати боржнику за прострочення внесення платежів за право тимчасового користування, що складає більше 1 місяця - штраф у розмірі 15% простроченої суми.

Разом з тим, відповідно до ст.232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 7.7. договору сторони погодили, що строк позовної давності стягнення штрафних санкцій за цим договором складає три роки та нараховується протягом всього строку позовної давності.

Перевіривши надані позивачем розрахунки пені та 15% штрафу, судом встановлено, що дані розрахунки відповідають вимогам чинного законодавства та умовам договору, є арифметично вірними, а тому позовні вимоги в частині стягнення пені та 15% штрафу підлягають задоволенню у повному обсязі.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачем не надано суду жодних доказів які спростовують вимоги позивача чи підтверджують виконання відповідачем зобов`язань щодо сплати основної заборгованості та штрафних санкцій.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Враховуючи вкладене та керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Стерек» (01004, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 19; ідентифікаційний код 20017758) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київреклама» (04070, м. Київ, Боричів узвіз , буд. 8; ідентифікаційний код 26199714) 127968 (сто двадцять сім тисяч дев`ятсот шістдесят вісім) грн 52 коп. основної заборгованості, 3657 (три тисячі шістсот п`ятдесят сім) грн 39 коп. інфляційних втрат, 3716 (три тисячі сімсот шістнадцяти) грн 45 коп. трьох відсотків річних, 13108 (тринадцять тисяч сто вісім) грн 88 коп. пені, 19195 (дев`ятнадцять тисяч сто дев`яносто п`ять) грн 19 коп. 15% штрафу, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2514 (дві тисячі п`ятсот чотирнадцять) грн 70 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено: 09.04.2021

Суддя Я.В. Маринченко