номер провадження справи 28/20/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2021 Справа № 908/377/21

м.Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі судді Федорової Олени Владиславівни розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без повідомлення (виклику) учасників справи:

за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д; адреса для листування: 49027, м. Дніпро, а/с 1800)

до відповідача Сироватки Богдана Ігоровича ( АДРЕСА_1 )

про стягнення грошових коштів

Без виклику представників сторін

СУТНІСТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області 15.02.2021 надійшла позовна заява Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до відповідача: фізичної особи - підприємця Сироватки Богдана Ігоровича про стягнення 153.634,59 грн., в тому числі: 114.999,65 грн. - заборгованість за кредитом, 3.475,53 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість, 33.120,00 грн. - заборгованість за відсотками у вигляді щомісячної комісії, 2.039,41 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним. ФОП Сироваткою Б.І. через систему інтернет-клієнт-банкінгу 02.09.2019 підписано із використанням електронного цифрового підпису Заяву про приєднання до Умов та правил надання послуг «КУБ». Відповідно до цієї заяви позичальник приєднався до п. 3.2.8 Умов та правил надання банківських послуг (Умови), які розміщені на офіційному веб-сайті АТ КБ «Приватбанк» http://privatbank.ua. Таким чином, 02.09.2019 між відповідачем та АТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір б/н, який за своєю правовою природою є договором приєднання, та складається із Анкети-заяви та Умов. 02.09.2019 на підставі укладеного договору позивачем було перераховано на поточний рахунок відповідача кредитні кошти у розмірі 230.000,00грн., що підтверджується відповідною випискою. У відповідності до пунктів 3.2.8.3.1, 3.2.8.5, 3.2.8.5.3, 3.2.8.9 відповідач взяв на себе зобов`язання щодо повернення кредиту в терміни і в сумах, які встановлено в пунктах 3.2.8.3.1, 3.2.8.5.14, 3.2.8.6.2, а також зазначені в заяві, оплати процентів за користування кредитом у вигляді щомісячної комісії в розмірі, зазначеному в п. 3.2.8.3.2, п. 1.4 заяви. Пунктом 1.3 Заяви встановлено, що кредит надається на строк 12 місяців від дня видачі кредиту. Погашення здійснюється щомісячно рівними частинами (п. 1.6 заяви). В порушення відповідних умов договору та приписів законодавства відповідач не повернув кредитні кошти та не сплатив в повному обсязі проценти у вигляді щомісячної комісії. Згідно з п. 3.2.8.91 Умов та ст. 212 ЦК України у разі порушення Клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбачених пунктами 3.2.8.5.2 та 3.2.8.5.3 цього договору, сплачуються відсотки в розмірі, зазначеному в п. 3.2.8.3.3 договору. Пунктом 3.2.8.10.1 Умов визначено сплату Банку пені за порушення зобов`язань щодо сплати комісії за користування кредитом, термінів повернення кредиту, за кожний випадок порушення. Станом на 18.12.2020 заборгованість відповідача за договором становить 153.634,59 грн. На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 173, 174, 193, 216, 230, ч. 6 ст. 231, ч. 2 ст. 232 ГК України, ст. ст. 212, 509, 530, 549, 611, 634, 639, 1048, 1049, 1054 ЦК України позивач просить позов задовольнити.

Позивачем разом із позовною заявою подано клопотання про здійснення розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 15.02.2021 здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/377/21 та визначено до розгляду судді Федорової О.В.

Ухвалою суду від 16.02.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 908/377/21, присвоєно справі номер провадження 28/20/21, на підставі ст. 252 ГПК України ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою суду від 22.02.2021 виправлено допущену в резолютивній частині повного тексту ухвали Господарського суду Запорізької області від 16.02.2021 у справі №908/377/21 описку. Ухвалено вірною датою, до якої сторони повинні надати суду відзив, додаткові письмові докази, клопотання, заяви, пояснення, вважати 17.03.2021 (включно).

Ухвалою Господарського суду Запорізької області про відкриття провадження у справі № 908/377/21 від 16.02.2021 відповідачу запропоновано подати відзив протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у даній справі.

17.03.2021 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого Сироватка Б.І. частково визнав заявлені позовні вимоги, а саме в частині стягнення 114.999,65 грн. заборгованості за кредитом, 22.080,00 грн. відсотків, які розраховуються у відповідності до пунктів 3.2.8.3.2 та 3.2.8.9 Умов за період з 02.09.2019 по 02.09.2020, 183,98 грн. пені, яка розраховується у відповідності до пункту 3.2.8.10.1 Умов за період з 02.09.2019 по 02.09.2020. В задоволені решти вимог просив відмовити. Судовий збір стягнути пропорційно задоволених вимог. Також повідомив суд, що 27.01.2021 припинив підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця за власним рішенням.

Відповідно до ч. ч. 2, 5, 7 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін суду не надходило.

Згідно ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Шістдесят днів з дня відкриття провадження у даній справі спливає 19.04.2021, оскільки 17.04.2021 (субота) є вихідним днем.

Суд визнав надані документи достатніми для всебічного та об`єктивного розгляду спору 12.04.2021.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення - 12.04.2021.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження, суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Наявні матеріали справи дозволяють розглянути справу по суті.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи у судовому засіданні без виклику учасників справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Фізичною особою-підприємцем Сироваткою Богданом Ігоровичем, РНОКПП НОМЕР_1 (відповідач у справі) через систему інтернет-клієнт-банкінгу із використанням електронного цифрового підпису підписано Заяву про приєднання до Умов та правил надання послуги «КУБ», згідно з якою відповідач (Клієнт) підписанням цієї заяви приєднується до розділу 3.2.8. Умов та правил надання послуги «КУБ», які розміщені на сайті Приватбанку pb.ua та приймає на себе всі зобов`язання, зазначені в цих Умовах та укладає кредитний договір.

Підписання сторонами вказаної заяви підтверджується витягом електронного документу pdf: «Об`єкт перевірки: Анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання послуги КУБ.pdf», який свідчить про накладення ПАТ КБ «Приватбанк» () електронного цифрового підпису установи (технологічний ключ МСБ) та накладення 02.09.2019 Сироваткою Б.І. (код НОМЕР_1 ) власного електронного цифрового підпису та електронної печатки. За результатами перевірки підтверджено вірність ЕЦП відповідача, виданих Акредитованим центром сертифікації ключів АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (АЦСК АТ КБ «ПРИВАТБАНК») на підставі свідоцтва про акредитацію центру сертифікації ключів серії А № 45, атестату відповідності № 9885 від 28.02.2014 та експертного висновку № 05/02/02-3000 від 15.08.2014 (які є загальнодоступними на сайті https://acsk.privatbank.ua/acskdoc).

Частиною 1 статті 634 ЦК України закріплено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно з ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Згідно з ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтями 11 та 509 ЦК України визначено, що однією із підстав виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк, є договір.

Статтею 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом ст. 180 ГК України, ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частиною 2 ст. 639 ЦК України закріплено, що якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Згідно зі ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Свобода договору полягає передусім у вільному волевиявленні волі сторін на вступ у договірні відносини. Волевиявлення учасників договору передбачає відсутність жодного тиску з боку контрагента або інших осіб (ст. 627 ЦК України).

Відповідно до ч. ч. 4, 7 ст. 179 ГК України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб`єктів, коли ці суб`єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту. Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 184 ГК України при укладенні господарського договору на основі вільного волевиявлення сторін проект договору може бути розроблений за ініціативою будь-якої із сторін у строки, погоджені самими сторонами. Укладення договору на основі вільного волевиявлення сторін може відбуватися у спрощений спосіб або у формі єдиного документа, з додержанням загального порядку укладення договорів, встановленого статтею 181 цього Кодексу.

Господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів (ч. 1 ст. 181 ГК України) .

Згідно із ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Статтею 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис» закріплено, що електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа.

Частинами 1-3 ст. 4 цього Закону визначено, що електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі.

Положеннями ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» передбачено, що електронний документ - це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Згідно зі ст. ст. 6, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа Копією документа на папері для електронного документа є візуальне подання електронного документа на папері, яке засвідчене в порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа з нанесеними одним або множинними ЕЦП та допустимість такого документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

З урахуванням вказаних норм права та обставин справи, враховуючи, що електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки), суд дійшов висновку, що подані до суду паперові копії електронних доказів (про які зазначено вище) свідчать, що між АТ КБ «Приватбанк» та ФОП Сироваткою Б.І. шляхом накладення 02.09.2019 їх ЕЦП на документ: Заяву про приєднання до Умов та правил надання послуги «КУБ», укладено в письмовій формі договір № б/н від 02.09.2019, який за правовою природою є кредитним договором (надалі Заява). Сторонами досягнуто згоди щодо усіх істотних умов, необхідних для даного виду договору.

Частинами 1 та 3 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до частини 1 ст.1048 параграфа 1 глави 71 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з ч.1 ст.1056 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

За умовами пункту 1.1 Заяви про приєднання до Умов та правил надання послуги «КУБ» Банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати Клієнту строковий кредит для фінансування поточної діяльності Клієнта та/або для приєднання основних засобів в обмін на зобов`язання Клієнта з повернення я кредиту, сплати процентів та ін. винагород в обумовлені цим договором терміни.

Відповідно до п. 1.2-1.6 Заяви розмір кредиту складає 230.000,00 грн. Строк кредиту 12 місяців з дати видачі коштів Клієнту. Проценти за користування кредитом перші 6 місяців 1,8% в місяць від початкового розміру кредиту, починаючи з 7-го місяця - 1,6% від початкового розміру кредиту (в т.ч. при достроковому погашенні кредиту). Проценти за користування кредитом у разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитним договором 4% від суми простроченої заборгованості. Порядок погашення заборгованості за кредитом щомісяця рівними частинами до календарного числа місяця, в яке було надано кредит, включно із цим числом; погашення процентів щомісяця до календарного числа місяця, в яке було надано кредит, включно із цим числом.

Також в п. 1.6 Заяви сторони узгодили, що графік погашення кредиту (Додаток 1 до цієї Заяви) є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до п. 1.7 Заяви сторони узгодили, що в разі:

- порушення строку повернення кредиту, визначеного п 1.3 цієї Заяви, починаючи з дня, що є наступним за днем спливу строку;

- настання обставин, передбачених п. 3.2.8.3.1.3 Умов, починаючи з дня, що є наступним за днем спливу строку повернення кредиту. Визначеного у повідомленні Банку;

- настання обставин, передбачених п. 3.2.8.6.2, п. 3.2.8.6.6 Умов, починаючи з дня, що є наступним за днем спливу строку повернення кредиту.

Клієнт зобов`язується сплатити на користь Банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми повернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у розмірі 4% в місяць від простроченої суми заборгованості.

Пунктами 3.2.8.1, 3.2.8.2 Умов визначено, що Банк (позивач) за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати Клієнту (відповідачу) строковий «Кредит КУБ» для фінансування поточної діяльності клієнта, в обмін на зобов`язання клієнта з повернення кредиту, сплати процентів в обумовлені цим договором терміни. Істотні умови кредиту (сума кредиту, проценти за користування кредитом, розмір щомісячного платежу, порядок їх сплати) вказуються в Заяві про приєднання по Умов та правил надання банківських послуг (далі - Заява). Клієнт приєднується до Послуги шляхом підписання електронно-цифровим підписом Заяви в системі Приват24 або у сервісі «Paperless» або іншим шляхом, що прирівнюється до належного способу укладення сторонами кредитного договору. Кредит також може надаватись шляхом видачі кредитних коштів з наступним їх перерахуванням на рахунок підприємства-продавця за товари та послуги. Розмір кредиту, який може бути наданий в рамках Послуги складає від 50.000 грн. до 1.000.000 грн.

Відповідно до п. 3.2.8.3. Умов надання кредитів у рамках Послуги здійснюється на наступних умовах:

- повернення кредиту здійснюється щомісячно шляхом забезпечення Клієнтом позитивного сальдо на його поточному рахунку в сумах і дати щомісячних внесків, зазначених в заяві (п. 3.2.8.3.1);

- Клієнт доручає Банку щомісячно у строки, зазначені в Заяві, здійснювати договірне списання з його рахунків, відкритих у Банку, на погашення заборгованості за Послугою у кількості та розмірі, зазначеному в кредитному договорі. Остаточним терміном погашення заборгованості за кредитом є дата повернення кредиту. Згідно зі ст., ст. 212, 651 ЦК України при порушенні Клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбачених цим договором, Банк на свій розсуд, починаючи з 91-ого дня порушення будь-якого із зобов`язань, має право змінити умови договору, встановивши інший термін повернення кредиту (Банк здійснює інформування клієнта на свій вибір або письмово, або через встановлені засоби електронного зв`язку Банку та Клієнта (системи клієнт-банк, інтернет-клієнт-банк, sms-повідомлення або інших)). При непогашенні заборгованості за цим договором у термін, зазначений в повідомленні, вся заборгованість за кредитним договором, починаючи з наступного дня від дати, зазначеної в повідомленні, вважається простроченою (п. 3.2.8.3.1.3);

- за користування Послугою Клієнт сплачує щомісячно на протязі всього терміну кредиту проценти за користування кредитом в розмірі та згідно Графіку, зазначених в заяві та Тарифах. При несплаті процентів у строк, визначений Графіком, вони вважаються простроченими (крім випадків розірвання договору згідно п. 3.2.8.6.2) (п. 3.2.8.3.2);

- при порушенні Клієнтом будь-якого грошового зобов`язання Клієнт сплачує Банку проценти за користування кредитом у розмірі, встановленому в Заяві. У разі порушення клієнтом будь-якого з грошових зобов`язань і при реалізації права Банку, передбаченого п. 3.2.8.3.1, Клієнт сплачує Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, за кожен календарний день прострочення (п. 3.2.8.3.3).

Згідно зі змістом п. 3.2.8.9.6 витягу з Умов зобов`язання за договором виконуються в такій послідовності: перш за все відшкодування витрат/збитків банку згідно з п. 3.2.8.5.14, далі для погашення неустойки, далі - прострочених процентів, далі - простроченого кредиту, далі - процентів, далі - кредиту.

Як свідчать матеріали справи, 02.09.2019 на підставі кредитного договору № б/н від 02.09.2019 позивачем перераховано на поточний рахунок відповідача кредитні кошти у розмірі 230.000,00 грн., що підтверджується копією банківської виписки за період з 02.09.2019 по 18.12.2020 по рахунку № НОМЕР_2 ФОП Сироватка Б.І.

У відповідності до пунктів 3.2.8.5.2. та 3.2.8.5.3. Умов відповідач взяв на себе зобов`язання оплатити щомісячні проценти за користування кредитом згідно з п. 3.2.8.3.2, повернути кредит та здійснити інші платежі, передбачені договором, у терміни і в сумах, які встановлено в пунктах 3.2.8.3.1., 3.2.8.3.2., 3.2.8.5.14., 3.2.8.6.2., а також зазначені в Заяві, шляхом розміщення необхідних для планового погашення внеску коштів на своєму поточному рахунку.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічний припис містять п. п. 1, 7 ст.193 ГК України.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (частина 2 статті 193 ГК України).

В силу приписів ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з п. 1.3. Заяви про приєднання строк кредиту: 12 місяців з моменту видачі коштів. В пункті 1.6 заяви встановлено порядок погашення заборгованості за кредитом: щомісяця рівними частинами до календарного числа місяця, в який було здійснено видачу коштів. За таких обставин, відповідач повинен був повертати кредитні кошти, які було видано 02.09.2019, шляхом сплати щомісячно до 02 числа суми 19.166,67 грн. та остаточно повернути кредитні кошти в повному обсязі до 02.09.2020.

Як слідує із наданого до матеріалів справи розрахунку позивача (арк.с. 26), відповідач зобов`язання щодо повернення кредиту у встановлений Графіком погашення основної суми боргу та процентів за кредитом не здійснював, у зв`язку із чим станом на 18.12.2020 загальний залишок заборгованості відповідача за наданим кредитом склав 114.999,65 грн.

Відповідач доказів належного виконання зобов`язань за договором суду не надав. Факт наявності заборгованості за Заявою від 02.09.2019 підтвердив у відзиві на позов.

Відповідно до безкоштовного запиту з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 27.01.2021 було внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця Сироватки Богдана Ігоровича (за рішенням фізичної особи - підприємця).

Частиною 9 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» передбачено, що фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи -підприємця.

Відповідно до ст. 52 Цивільного кодексу України фізична особа-підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення. Фізична особа - підприємець, яка перебуває у шлюбі, відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм особистим майном і часткою у праві спільної сумісної власності подружжя, яка належатиме їй при поділі цього майна.

Правовий аналіз статті 526 Цивільного кодексу України встановлює, що цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, які полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Зобов`язання виникають, зокрема, з договорів та інших юридичних фактів (стаття 11 Цивільного кодексу України). Зобов`язанням є правовідношення (частина перша статті 509 Цивільного кодексу України), а змістом правовідношення - права й обов`язки його сторін.

Із аналізу вищенаведених приписів законодавства, ст. ст. 598-609 Цивільного кодексу України слідує, що однією з особливостей підстав припинення зобов`язань для фізичної особи - підприємця є те, що у випадку припинення суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з державного реєстру суб`єктів підприємницької діяльності) її зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як за фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними із підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Отже, у разі припинення підприємницької діяльності фізичною особою, як її права, так і обов`язки за укладеними під час здійснення підприємницької діяльності договорами не припиняються, а залишаються за нею як за фізичною особою.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої палати Верховного Суду від 05.06.2018 р. по справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), постанові Верховного Суду від 16.08.2018 р. у справі № 320/9471/15-ц (провадження № 61-18132св18).

Також у постанові Великої палати Верховного Суду від 05.06.2018 р. по справі №338/180/17 зазначено, що з 15 грудня 2017 року господарський суд згідно з пунктом 6 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України у редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України. Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року не може закрити провадження у справі, якщо до подання позову припинено діяльність фізичної особи-підприємця, яка є однією зі сторін у справі.

Відтак, з 15 грудня 2017 року господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за пунктом 1 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України спорів, в яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.

З урахуванням викладеного, вимога про стягнення з відповідача суми 114.999,65 грн. грн. заборгованості за кредитом підлягає задоволенню судом.

Пунктом 3.2.8.3.1. Умов передбачено, що повернення кредиту здійснюється щомісяця шляхом забезпечення Клієнтом позитивного сальдо на його поточному рахунку в сумах і в дати щомісячних внесків, зазначених у Заяві. Для позичальників, що працюють у сегменті агро-бізнесу, може бути встановлений окремий порядок погашення, що передбачає погашення основного боргу на протязі 6 місяців користування кредитом на вибір Клієнта за погодженням Банку. Банк здійснює договірне списання грошей з поточного рахунку Клієнта в строки і розмірах, передбачених умовами кредитного договору. Остаточний термін погашення заборгованості за кредитом є дата повернення кредиту.

У відповідності до пунктів 3.2.8.5.2. та 3.2.8.5.3. Умов Відповідач взяв на себе зобов`язання оплатити проценти за користування кредитом у вигляді щомісячної комісії згідно з п. 3.2.8.3.2., а також повернути кредит у терміни і в сумах, які встановлено в пунктах 3.2.8.3.1., 3.2.8.5.14., 3.2.8.6.2., а також зазначені в Заяві, шляхом розміщення необхідних для планового погашення внеску коштів на своєму поточному рахунку.

Відповідно до п. 3.2.8.9. Умов за користування кредитом у період з дати списання коштів з позикового рахунку до дат погашення кредиту згідно з пунктами 3.2.8.1., 3.2.8.2., З.2.8.3., 3.2.8,3.1. цього Договору Клієнт сплачує проценти у вигляді щомісячної комісії в розмірі, зазначеному в п. 3,2.8.3.2.

За змістом п. 3.2.8.3.2. Умов за користування Послугою Клієнт сплачує щомісяця проценти за користування кредитом у вигляді щомісячної комісії в розмірі, що зазначені в пункті 1.4. Заяви.

Пункт 3.2.8.9.2. Умов передбачає, що сплата процентів за користування кредитом у вигляді щомісячної комісії, передбаченої пунктом 3.2.8.3.2. Умов, здійснюється в дати платежів, зазначені у Заяві, про що зазначено у п. 3.2.8.3.1.Умов.

В силу статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, зміна зобов`язання та сплата неустойки.

Статтею 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Відповідно до п. 1.4, 1.5 Заяви встановлено, що проценти (комісія) за користування кредитом: перші 6 місяців 1,8% в місяць від початкового розміру кредиту, починаючи з 7-го місяця - 1,6% від початкового розміру кредиту (в т.ч. при достроковому погашенні кредиту). У випадку порушення строку погашення заборгованості за кредитом, що зазначений в п. 1.5 цієї Заяви, проценти за користування кредитом становлять розмір 4% від суми простроченої заборгованості.

Тобто, сторонами узгоджено, що в разі порушення порядку щомісячного повернення до 02 числа місяця рівної частини заборгованості за кредитом, сплачуються проценти за користування кредитом в розмірі 4% від суми заборгованості.

Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованість відповідача за відсотками у вигляді щомісячної комісії виникла починаючи з 02.02.2020 та нарахована по 18.12.2020 і становить 33.120,00 грн., заборгованість за відсотками на прострочену заборгованість нарахована за період з 02.11.2020 по 18.12.2020 і становить 3.475,53 грн.

За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Положення абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосоване лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Пунктом 4 ст. 236 ГПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 (пункт 54 постанови) зазначила, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Приймаючи до уваги висновки Великої Палати Верховного Суду, що викладені в постанові від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 та той факт, що кредитний договір (Заява про приєднання до Умов та правил надання послуг «КУБ» від 02.09.2019) було укладено строк на 12 місяців, суд погоджується з запереченнями відповідача про безпідставність нарахування відсотків за користування кредитом після спливу дії договору, а саме з 03.09.2020 по 18.12.2020.

Таким чином, враховуючи встановлений судом факт неналежного виконання відповідачем зобов`язання щодо повернення кредиту, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість за кредитом за період з 02.11.2020 по 18.12.2020, не підлягають задоволенню, оскільки нараховані Банком після спливу дії кредитного договору.

Так само є безпідставним нарахування позивачем заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії, нарахованої згідно пунктів 3.2.8.3.2 та 3.2.8.9 Умов за період з 03.09.2020 по 18.12.2020 у розмірі 11.040,00 грн. Решта вимог щодо стягнення з боржника 22.080,00 грн. заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії, нарахованої згідно пунктів 3.2.8.3.2 та 3.2.8.9 Умов, визнана судом обґрунтованою та правомірною у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

Також позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача суми 2.039,14 грн. пені, нарахованої згідно пункту 3.2.8.10.1 Умов, за загальний період з 03.09.2020 по 18.12.2020 (відповідно до розрахунку позивача).

За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, зміна умов зобов`язання та сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 4 ст. 231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Пунктом 3.2.8.10 Заяви визначено, що у разі порушення Клієнтом будь-якого із зобов`язань щодо сплат процентів за користування кредитом та термінів повернення кредиту, передбачених 11.11.3.2.8.3.1., 3.2.8.3.2., п.3.2.8.9. цього Договору, Клієнт сплачує Банку за кожен випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. Нарахування пені здійснюється за методом "факт/360", тобто для розрахунку використовується фактична кількість днів у місяці але умовно в році 360 днів. Сплата пені здійснюється у гривні.

Господарсько-правова відповідальність учасників господарських відносин за правопорушення у сфері господарювання означає реалізацію до них господарських санкцій, тобто до суб`єкта господарських правовідносин застосовується нарахування штрафних санкцій у відповідності до норм чинного законодавства та умов договору у разі наявності правопорушення.

Господарське правопорушення - це винне, протиправне діяння, що завдає шкоди господарським відносинам, правам і законним інтересам суб`єктів господарювання та інших учасників господарських відносин.

Склад господарського правопорушення включає: 1) протиправну поведінку суб`єкта господарювання; 2) наявність шкідливих наслідків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою правопорушника і шкодою; 4) вину правопорушника.

Частиною 2 ст. 216 ГК України встановлено, що застосування господарських санкції повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

В пункті 71 постанови від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що за змістом приписів параграфу 2 глави 49 ЦК України особливість пені у тому, що вона нараховується з першого дня прострочення та доти, поки зобов`язання не буде виконане. Період, за який нараховується пеня за порушення зобов`язання, не обмежується. Її розмір збільшується залежно від тривалості порушення зобов`язання. Тобто, вона може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання (зокрема, щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано у законі чи в договорі.

З аналізу норм чинного законодавства слідує, що безумовною умовою застосування штрафних санкції є наявність порушення зобов`язань.

Матеріали справи містять відзив відповідача в якому підтверджено неналежне виконання Клієнтом зобов`язань щодо своєчасного повернення кредитних коштів, тобто відповідач не заперечив порушенням ним порядку та строків повернення кредитних коштів.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку про правомірність застосування Банком штрафних санкцій у вигляді нарахування пені за прострочення виконання Клієнтом зобов`язань за кредитним договором.

Отже, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені є обґрунтованими та підлягають задоволенню у заявленому позивачем розмірі.

Заперечення відповідача про відсутність підстав для нарахування пені після спливу строку дії договору спростовані наведеними вище обставинами. Відповідач дійшов помилкового висновку, що внаслідок припинення дії договору у зв`язку зі спливом строку дії Банк втрачає право нараховувати штрафні санкції за неналежне виконанням Клієнтом зобов`язань за кредитним договором. Суд заважує, що закінчення строку дії договору не виключає проведення між сторонами розрахунків за зобов`язаннями, що виникли до моменту припинення договору, в тому числі застосування заходів майнової відповідальності за невиконання (неналежне виконання) грошових зобов`язань.

Згідно ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно задоволених вимог, а саме, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі: 2086,79 грн. (139.119,06 грн.(задоволено) : 153.634,59 грн. (заявлено) х 2304,52 грн. (сплачений судовий збір).

Втім, приписами ч. 1 ст. 130 ГПК України встановлено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Аналогічна норма міститься в ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Враховуючи визнання відповідачем наявності заборгованості за вказаним правочином у загальному розмірі 137.263,63 грн., суд вважає за необхідне застосувати положення ч. 1 ст. 130 ГПК України та повернути АТ Комерційний банк «Приватбанк» з Державного бюджету України 50% судового збору від визнаної суми сплаченого на підставі платіжного доручення №ZZ423B1AHB від 13.01.2021, що складає 1.029,48 грн. (137.263,63 грн. х 1.5% : 2), про що постановити відповідну ухвалу.

Решта сплаченого позивачем судового збору у сумі 1.057,32 грн. (1.029,48 грн. (50% від визнаної відповідачем суми) +27,84 грн. (різниця між повернутої з Державного бюджету України та задоволеною сумою) підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача.

Судовий збір у розмірі 217,73 грн. залишається за позивачем.

Як вже зазначалося судом вище, у разі припинення підприємницької діяльності фізичною особою, як її права, так і обов`язки за укладеними під час здійснення підприємницької діяльності договорами не припиняються, а залишаються за нею як за фізичною особою. З урахуванням викладеного, заявлені вимоги підлягають задоволенню за рахунок фізичної особи Сироватки Богдана Ігоровича .

Керуючись ст. ст. 126, 129, 238, 240, 241, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до відповідача Сироватки Богдана Ігоровича про стягнення 153.634,59 грн. задовольнити частково.

2. Стягнути з Сироватки Богдана Ігоровича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (01001, місто Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ідентифікаційний код 14360570) 114.999,65 грн. (сто чотирнадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять грн. 65 коп.) заборгованості за кредитом, 22.080,00 грн. (двадцять дві тисячі вісімдесят грн. 00 коп.) заборгованість за відсотками у вигляді щомісячної комісії, 2.039,41 грн. (дві тисячі тридцять дев`ять грн. 41 коп.) пені, 1.057,32 грн. (одну тисячу п`ятдесят сім грн. 32 коп.) судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В частині стягнення 3.475,53 грн. заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість та 11.040,00 грн. заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії відмовити.

4. Повернути акціонерному товариству комерційний банк «Приватбанк» (01001, місто Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ідентифікаційний код 14360570) з Державного бюджету України 50% судового збору, сплаченого на підставі платіжного доручення №ZZ423B1AHB від 13.01.2021, що складає 1.029,48 грн., про що постановити відповідну ухвалу після набрання рішенням законної сили.

5. Судові витрати у розмірі 217,73 грн. покласти на позивача.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 12 квітня 2020 року.

Суддя О.В. Федорова