ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14 квітня 2021 року Справа № 903/200/21

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "Ганок"

до фізичної особи-підприємця Більського Олександра Андрійовича

про стягнення 30906,92 грн.,

Суддя Вороняк А.С.

секретар судового засідання Коритан Л. Ю.

за участю представників сторін:

від позивача: Самчук А. М. (ордер серія АС № 1009196 від 14.04.2021),

від відповідача: н/з,

Встановив: Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма "Ганок" звернулось з позовом до фізичної особи-підприємця Більського Олександра Андрійовича про стягнення 30906,92 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору поставки № 40 від 14.07.2020 в частині повної оплати вартості отриманого товару.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 23.03.2021 відкрито провадження у справі; постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. Розгляд справи по суті призначено на 14.04.2021.

В судове засідання 14.04.2021 представник відповідача не прибув, ухвала суду від 23.03.2021, яка була надіслана відповідачу на адресу, яка зазначена у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, повернулась на адресу суду із відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою».

Представник позивача в судовому засіданні 14.04.2021 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, з підстав, викладених у позові, просив суд позов задовольнити.

Суд звертає увагу, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду.

Дана правова позиція викладена у постанові КГС Верховного суду від 18.03.2021 по справі № 911/3142/19, а також близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б.

Крім того, відповідно до ч. 6, п.4 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Беручи до уваги приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стосовно розгляду справи упродовж розумного строку, господарський суд визнавши зібрані докази достатніми для розгляду спору, -

встановив:

14.07.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю Фірма «Ганок» (постачальник) та фізичною особою-підприємцем Більським Олександром Андрійовичем (покупець) було укладено Договір поставки №40 від 14.07.2020 (далі-Договір).

Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 Договору постачальник зобов`язується передавати у встановлений строк у власність покупця готову продукцію, аксесуари і запасні частини (далі товар), надати послуги, а покупець зобов`язується прийняти товар/послугу в асортименті, кількості та за ціною, узгодженою сторонами і сплатити певну грошову суму. Рахунки-фактури, видаткові накладні та акти виконаних робіт, що видаються постачальником, крім беззаперечного доказу одержання товару/послуги покупцем, мають силу специфікацій в розумінні статті 266 Господарського кодексу України.

Фізичній особі-підприємцю Більському Олександру Андрійовичу згідно товарних накладних № 1540 від 19.08.2020 року, №1597 від 01.09.2020 року, № 1598 від 01.09.2020 року, №1599 від 01.09.2020 року, було поставлено товар на загальну суму 45906,92 грн., що підтверджується відмітками про отримання на видаткових накладних (а.с. 7-10).

Згідно п. 4.3. Договору кінцевий термін повної оплати, розрахунок за поставлений товар здійснюється покупцем протягом 30 календарних днів з дня отримання ним товару.

В порушення взятих на себе зобов`язань згідно Договору відповідач не здійснив оплату, отриманого товару в строк, встановлений Договором.

20 жовтня 2020 року, відповідачем була отримана претензія позивача щодо оплати отриманого товару (а.с. 12).

У відповідь на претензію відповідач пообіцяв погасити борг в розмірі 45 906, 92 грн. до 01 листопада 2020 року (а.с. 13).

30.10.2020 відповідачем було сплачено 15000 грн., що підтверджується меморіальним ордером №278 від 30.10.2020 року, решта суми - 30906,92 грн. залишилась не сплаченою.

Станом на день подання позивачем позовної заяви борг відповідача становить 30906,92 грн.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України (далі-ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно ст. 144 Господарського кодексу України (далі - ГК України), майнові права та майнові обов`язки суб`єктів господарювання виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Судом встановлено, що в даному випадку, відносини між сторонами носять договірний характер, укладений між ними Договір предметом судових розглядів не виступав, недійсним судом не визнавався, сторонами розірваний не був.

Згідно ст. 173 ГК України та ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст. 193 ГК України, статей 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором, не випливає із суті зобов`язання. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

З огляду на викладене, враховуючи укладення між сторонами Договору, поставку товару позивачем, отримання товару відповідачем та не проведення при цьому всіх належних розрахунків, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення заборгованості в сумі 30906,92 грн. підлягає до задоволення.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Беручи до уваги наявні в матеріалах справи докази, господарський суд, оцінюючи за своїм переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме з відповідача слід стягнути 30906,92 грн. заборгованості згідно Договору поставки № 40 від 14.07.2020.

Враховуючи приписи щодо покладення судового збору на учасників судового процесу в залежності від результату вирішення спору, передбачені ст. 129 ГПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути 2270 грн. судового збору.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг).

На підтвердження розміру витрат на професійну правничу представником позивача подано до суду Договір про надання правової допомоги від 01.02.2021 (а. с. 16-17), рахунок-фактуру №1 від 01.02.2021 на суму 5000 грн. (а. с. 18), копію платіжного доручення про сплату 5000 грн. (а. с. 19), копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с. 20).

Беручи до уваги викладене, результат розгляду справи, із відповідача слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 5000 грн. на підставі ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.73-79, 86, 129, 130, 185, 232, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

вирішив:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути із фізичної особи-підприємця Більського Олександра Андрійовича ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "Ганок" (Волинська область, м. Луцьк, вул. Єршова, 7г, ) 30906,92 грн. (тридцять тисяч дев`ятсот шість грн. 92 коп.) заборгованості, 2270 грн. (дві тисячі двісті сімдесят грн. 00 коп.) судового збору, 5000 грн. (п`ять тисяч грн. 00 коп.) витрат позивача на правову допомогу.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 15.04.2021

Суддя А. С. Вороняк