СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" квітня 2021 р. Справа №922/2017/17

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя судді: За участю секретаря судового засідання: За участю представників: від ПрАТ «Львіський холодокомбінат»: від ТОВ «Хладопром»: від ТОВ «Фабрика морозива «Хладопром»:Чернота Л. Ф. Бородіна Л.І., Радіонова О.О. Телеснюк І.В. Рабінович М.П. - адвокат, Ордер Серія ВС №1011093 від 01.03.2021 р., посвідчення адвоката №000851 від 12.01.2018р., договір про надання правової допомоги №09-ЮО від 01.11.2018 р. Радченко О.В. - адвокат, Ордер Серія АІ №1102722 від 05.04.2021 р., посвідчення адвоката №1389 від 08.12.2017 р., договір про надання правової допомоги б/н від 04.09.2018 р. Бабенко С.Ю. - адвокат, Ордер Серія АХ №1041066 від 22.02.2021 р.,свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №002485 від 10.02.2021 р., договір про надання правової допомоги №102 від 15.02.2021 р.

розглянувши апеляційну скаргу (вх.№663 Х/3)Приватного акціонерного товариства "Львівський холодокомбінат", м. Львів
на ухвалу (додаткову) Господарського суду Харківської області
від03.02.2021 року (повний текст ухвали складено 08.02.2021 року)
у справі№922/2017/17 (суддя - Р.М. Аюпова)
за заявою за первісним позовом до про та за зустрічним позовом до проТовариства з обмеженою відповідальністю "Хладопром" (другий відповідач за зустрічним позовом) про розподіл судових витрат та стягнення з позивача за зустрічним позовом понесених судових витрат (вх.№2169 від 28.01.2021 року) у справі Товариства з обмеженою відповідальністю "Фабрика морозива Хладопром", м. Харків Приватного акціонерного товариства "Львівський холодокомбінат", м. Львов заборону використання знаку для товарів та послуг Приватного акціонерного товариства "Львівський холодокомбінат", м. Львов 1.Товариства з обмеженою відповідальністю "Фабрика морозива "Хладопром", м. Харків, 2.Товариства з обмеженою відповідальністю "Хладопром", м. Харків визнання права попереднього користувача
В С Т А Н О В И В:

У провадженні Господарського суду Харківської області перебувала справа №922/2017/17 за позовною заявою ТОВ "Фабрика морозива Хладопром" до Публічного акціонерного товариства "Львівський холодокомбінат" (правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство "Львівський холодокомбінат") про заборону використання знаку для товарів і послуг.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 12.01.2021 провадження у справі було закрито у зв`язку із відмовою позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Фабрика морозива Хладопром" від свого позову, про що останнім зроблено 30.12.2020 письмову заяву. Також цією ухвалою прийнято відмову ПрАТ "Львівський холодокомбінат" від зустрічного позову.

У подальшому, ТОВ "Хладопром" подало до суду заяву про стягнення з ПрАТ "Львівський холодокомбінат" понесених судових витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги у розмірі 40 000, 00 грн.

Додатковою ухвалою Господарського суду Харківської області від 03.02.2021 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Хладопром" (другий відповідач за зустрічним позовом) про розподіл та стягнення з позивача за зустрічним позовом понесених судових витрат (вх. № 2169 від 28.01.2021) - задоволено. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Львівський холодокомбінат" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Хладопром" - 40000,00 грн. витрат на правову допомогу.

Не погоджуючись з постановленою додатковою ухвалою, Приватне акціонерне товариство "Львівський холодокомбінат", м. Львів звернулось з апеляційною скаргою (вх.№663 Х/3) вихід. б/н від 22.02.2021 р., в якій просить:

- поновити Приватному акціонерному товариству "Львівський холодокомбінат" строк на подання апеляційної скарги на додаткову ухвалу Господарського суду Харківської області від 03.02.2021 (повний текст якої складено 08.02.2021), постановлену у справі №922/2017/17 за наслідками розгляду заяви ТОВ "Хладопром" про стягнення судових витрат, та відкрити провадження;

-додаткову ухвалу Господарського суду Харківської області від 03.02.2021 (повний текст якої складено 08.02.2021), постановлену у справі №922/2017/17 за наслідками розгляду заяви ТОВ "Хладопром" про стягнення судових витрат скасувати.

-постановити нову ухвалу, якою у задоволенні заяви ТОВ "Хладопром" про стягнення судових витрат із ПрАТ "Львівський холодокомбінат" відмовити повністю;

-при призначенні судового засідання для розгляду цієї апеляційної скарги розглянути можливість проведення його для представника Приватного акціонерного товариства "Львівський холодокомбінат" у режимі відеоконференції з власними технічними засобами поза межами приміщення суду.

В обґрунтування вимог апелянт посилається на те, що:

- ТОВ «Хладопром» не заявило орієнтовного розміру/розрахунку судових витрат у своїй першій заяві по суті спору - Відзиві на зустрічну позовну заяву №30 від 30.08.2018, який був поданий за правилами та у порядку нової редакції ГПК України, а також не заявляло про це у жодний спосіб протягом майже 4 років розгляду справи;

- ТОВ «Хладопром» протягом розгляду справи №922/2017/17 жодного разу не повідомляло суд та учасників справи про те, що процесуальні документи готуються адвокатом Радченко О.В.;

- підготовка адвокатом Радченко О.В. процесуальних документів у справі №922/2017/17, як вид правової допомоги не охоплювалася предметом договору про надання правової допомоги від 04.09.2018, який визначений у його п. 1.2.;

- ТОВ «Хладопром» не надало підтверджуючі документи сплати витрат на правову допомогу та детального опису виконаних робіт;

- Договір про надання правової (правничої) допомоги від 04.09.2018 є недійсним у силу закону, оскільки всупереч приписам Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» підписаний особисто адвокатом Радченко О.В., а не Адвокатським Бюро «ОКСАНИ РАДЧЕНКО», у якому цей адвокат здійснює адвокатську діяльність;

- Додаткова угода до Договору про надання правової (правничої) допомоги та Акт прийняття-передачі наданих послуг підписані особисто адвокатом Радченко О.В., а не Адвокатським Бюро «ОКСАНИ РАДЧЕНКО», у якому цей адвокат здійснює адвокатську діяльність;

- усі перелічені у Додатковій угоді до договору та Акті прийняття-передачі процесуальні документи, які нібито були розроблені адвокатом Радченко О.В. є лише і виключно за змістом дублюванням документів, які подавало ТОВ «Фабрика морозива Хладопром», за винятком зміненого шрифту;

- суд першої інстанції незрозуміло на яких підставах та доказах дійшов висновку про здійснення адвокатом Радченко О.В. своєї діяльності у декількох формах, ПрАТ «Львівський холодокомбінат» вважає, що ухвала Господарського суду Харківської області від 03.02.2021 є такою, що підлягає скасуванню із постановленням нової ухвали про повну відмову у задоволені заяви ТОВ «Хладопром» про стягнення судових витрат у справі №922/2017/17.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.03.2021, зазначену апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Чернота Л.Ф., судді: Бородіна Л.І., Радіонова О.О.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 05.03.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою (вх.№663 Х/3) Приватного акціонерного товариства "Львівський холодокомбінат", м. Львів на додаткову ухвалу Господарського суду Харківської області від 03.02.2021 року та призначено її до розгляду на 05.04.2021 року о 10:30 год. Явка представників учасників справи визнана необов`язковою.

15.03.2021 року до канцелярії суду від представника Приватного акціонерного товариства "Львівський холодокомбінат" - адвоката Рабіновича Михайла Петровича надійшло клопотання б/н від 11.03.2021 року про участь у судовому засіданні 05.04.2021 року о 10:30 год. у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення, розміщеного за посиланням vkz.court.gov.ua ("EаsyCon").

29.03.2021 року (в межах строку, встановленого ухвалою від 05.03.2021 року) від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фабрика морозива Хладопром» надійшові відзив на апеляційну скаргу №3/25 від 25.03.2021 року, в якому останнє просить у задоволенні апеляційної скарги ПрАТ «Львівський холодокомбінат» відмовити, а ухвалу Господарського суду Харківської області від 03.02.2021 року у справі №922/2017/17 - залишити без змін.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 17.03.2021 року задоволено клопотання представника Приватного акціонерного товариства "Львівський холодокомбінат" - адвоката Рабіновича Михайла Петровича про його участь в режимі відеоконференції у судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду з розгляду справи №922/2017/17, який відбудеться 05.04.2021 року о 10:30 год., у залі судового засідання №111.

Представник Приватного акціонерного товариства "Львівський холодокомбінат" у судовому засіданні 05.04.2021 року підтримав вимоги, викладені в апеляційній скарзі, просив додаткову ухвалу Господарського суду Харківської області від 03.02.2021 (повний текст якої складено 08.02.2021), постановлену у справі №922/2017/17 за наслідками розгляду заяви ТОВ "Хладопром" про стягнення судових витрат скасувати. Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні заяви ТОВ "Хладопром" про стягнення судових витрат із ПрАТ "Львівський холодокомбінат" відмовити повністю.

Представники Товариства з обмеженою відповідальністю «Хладопром» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фабрика морозива Хлодопром» заперечували проти вимог, викладених в апеляційній скарзі, просили у задоволенні апеляційної скарги ПрАТ «Львівський холодокомбінат» відмовити. Ухвалу господарського суду Харківської області від 03.02.2021 року у справі №922/2017/17 - залишити без змін.

В судовому засіданні 05.04.2021 року адвокат Радченко О.В. надала виписку з Єдиного державного реєстру для огляду.

Судове засідання проводилось у режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення, розміщеного за посиланням vkz.court.gov.ua ("EаsyCon") у відповідності до вимог ст. ст. 197, 222 ГПК України. Складено протокол судового засідання у відповідності до вимог ст. 223 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням п.17.7. його Перехідних положень в порядку розгляду апеляційної скарги, встановленому ст.270 цього Кодексу.

У відповідності до вимог частини 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши представників сторін, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вищезазначено, ухвалою Господарського суду Харківської області від 12.01.2021 провадження у справі № 922/2017/17 закрито у зв`язку з відмовою позивача за первісним позовом від позову та відмовою позивача за зустрічним позовом від зустрічного позову.

28.01.2021 ТОВ «Хладопром» (представник другого відповідача за зустрічним позовом) подано до суду заяву про розподіл та стягнення судових витрат (вх. № 2169) з додатками - том 14, а.с. 216-220, в якій останнє просило суд, згідно з вимогами статей 123, 126, 129 ГПК України, здійснити розподіл понесених відповідачем за зустрічним позовом витрат на правничу допомогу та стягнути на свою користь з ПрАТ Львівський Хололодокомбінат» (позивач за зустрічним позовом) судові витрати у розмірі 40000,00 грн. - витрати на правову допомогу у господарській справі №922/2017/17 (том 14, а.с. 216-220).

В обґрунтування заяви представник ТОВ «Хладопром» посилався на те, що господарська справа №922/2017/17 була складною за своїм предметом, оскільки питання правомірності використання ПрАТ «Львівський холодокомбінат» своїх позначень на упакування товару, серед іншого, потребує спеціальних знань й без проведення відповідних експертних досліджень та глибокого теоретичного аналізу вирішення такого не було простим й швидким. Крім цього, під час надання правової допомоги у господарській справі №922/2017/17 адвокатом було підготовлено та подано до суду велику кількість процесуальних документів, які є обґрунтованими й вмотивованими, кожен з них за змістовним наповненням у середньому складає 6-10 аркушів. Було витрачено час на аналіз доказів у цій справі та законодавства, яке регулювало відповідні спірні відносини. Обставини, на які посилається представник другого відповідача за зустрічним позовом свідчать про співмірність заявлених до відшкодування та реально понесених судових витрат на правову допомогу ТОВ «Хладопром». Всі перелічені в додаткових угодах до договорів про надання правової (правничої) допомоги процесуальні документи були реально підготовлені та подані до суду й містяться в матеріалах господарської справи №922/2017/17, а їх підготовка та подання були необхідними для забезпечення максимально ефективного захисту прав та інтересів ТОВ «Хладопром».

Заперечуючи проти заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу, понесених ТОВ "Хладопром", представником Приватного акціонерного товариства "Львівський холодокомбінат", м. Львів, надані до суду заперечення (вх. №561 від 03.02.2021) - том 15, а.с, 7-14, в яких позивач за зустрічним позовом, наголошує на наступному:

- ТОВ "Хладопром" протягом майже 4 років жодного разу не заявляло орієнтовного розрахунку судових витрат;

- ТОВ "Фабрика морозива Хладопром" першим відмовилося від первісного позову, подавши 30.12.2020 письмову заяву, що і стало підставою для відмови від зустрічного позову ПрАТ "Львівський холодокомбінат";

- ТОВ "Хладопром" не надало підтверджуючі документи сплати витрат на правову допомогу та детального опису виконаних робіт;

- Договір про надання правової (правничої) допомоги від 04.09.2018 є недійсними у силу закону, оскільки всупереч приписам Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" підписаний особисто адвокатом Радченко О.В., а не адвокатським бюро "ОКСАНИ РАДЧЕНКО", у якому цей адвокат здійснює адвокатську діяльність;

- Додаткова угоди до договору про надання правової (правничої) допомоги та акти приймання-передачі наданих послуг підписані особисто Радченко О.В., а не адвокатським бюро, у якому цей адвокат здійснює адвокатську діяльність;

- Акти приймання-передачі наданих послуг не містять усіх необхідних реквізитів первинних документів;

- Усі перелічені у додатковій угоді до договору, акті приймання-передачі процесуальні документи, дублюють документи, які подавало ТОВ "ФМ Хладопром".

Всі ці обставини, на думку представника ПрАТ "Львівський холодокомбінат", є підставою для відмови в задоволенні заяви ТОВ "Хладопром" про стягнення судових витрат у справі № 922/2017/17.

Ухвалою Господарського суду від 03.02.2021 (повний текст додаткової ухвали складено та підписано 08.02.2021), керуючись ст. ст. 73, 76, 86, 126, 127, 129, 236-239, 244 ГПК України, заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Хладопром" (другий відповідач за зустрічним позовом) про розподіл та стягнення з позивача за зустрічним позовом понесених судових витрат (вх. № 2169 від 28.01.2021) - задоволено. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Львівський холодокомбінат" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Хладопром" - 40000,00 грн. витрат на правову допомогу.

Мотивуючи ухвалу, місцевий господарський суд дійшов висновку, що надані ТОВ "Хладопром" докази в обґрунтування понесених витрат на правову допомогу, свідчать про доведеність заявлених до відшкодування та реально понесених судових витрат, надання правничої допомоги (п.1. ч.1 ст. 126 ГПК України) на суму 40000,00 грн.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в їх сукупності, колегія суддів не погоджується з висновками господарського суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Приписами статті 59 Конституції України унормовано, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до пункту 12 частини 3 статті 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є: відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

За приписами статті 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

У відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з положеннями статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони (постанова Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19).

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 Господарського процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.

Аналогічна правова позиція висвітлена у постановах Касаційного господарського суду від 16.07.2020 у справі № 909/452/19, 02.11.2020 у справі № 922/3548/19 та 18.11.2020 у справі № 923/1121/17.

Матеріали справи містять договір про надання правової (правничої) допомоги від 04.09.2018, укладеного між Адвокатом - Радченко Оксаною Вікторівною, що діє на підставі Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія КС №1389, виданого на підставі рішення №54 від 08.12.2017 року Ради адвокатів Київської області, з однієї сторони та Клієнт - Товариство з обмеженою відповідальністю «Хладопром», в особі директора Баришевського О.В., який діє на підставі Статуту, з другої сторони, уклали цей договір про надання правової допомоги (том 14, а.с.226-227).

Відповідно до яких адвокат приймає на себе доручення іншої сторони - Клієнта про надання правової (правничої) допомоги обумовленого виду в інтересах Клієнта на умовах, передбачених договором, а інша сторона Клієнт - зобов`язується сплатити гонорар за дії Адвоката (п. 1.1 договору).

Клієнт доручає, а Адвокат, приймає на себе доручення іншої сторони - Клієнта про надання правової (правничої) допомоги таких видів:

Підготовка проектів юридичних документів (оформлення звернень, запитів, претензій, клопотань, заяв тощо) з питань діяльності Клієнта; юридичні консультації в письмовій формі, які надаються за запитами співробітників Клієнта; юридична експертиза проектів та укладення договорів Клієнта, розробка проектів договорів; підготовка проектів рішень, протоколів та інших документів; розробка та експертиза внутрішніх (локальних) актів для Клієнта (положень, правил, інструкцій, наказів, тощо); представництво інтересів Клієнта в судах України загальної юрисдикції під час розгляду судової справи за №922/2017/17; представництво інтересів Клієнта у відносинах з органами державної влади та органах місцевого самоврядування, іншими юридичними та фізичними особами (участь в переговорах, слідчих діях, перевірках, тощо; представництво інтересів Клієнта при вирішенні спорів у судах всіх юрисдикцій та інстанцій у тому числі в третейському суді; узагальнення і аналіз результатів розгляду претензій, результатів перевірок, судових справ, практики діяльності Клієнта у правовій сфері (1.2 -1.2.5 договору).

Порядок та обчислення гонорару, порядок його сплати визначаються в додатковій угоді до договору про надання правової допомоги, згідно пункту 3.1 договору.

Сторони погодили, що договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до 31.12.2021 року (п. 5.3 договору).

Крім того, додатковою угодою до договору про надання правової (правничої) допомоги від 25.01.2021 року (том 14, а. с. 228) встановлено, що на виконання п. 3.2 договору від 04.09.2018 про надання правової (правничої) допомоги, сторони визначають такий обсяг наданих клієнту послуг (робіт):

Підготовка процесуальних документів у справі №922/2017/17:

- відзив ТОВ «Хладопром» №19 від 20.04.2020 року на апеляційну скаргу ПрАТ «Львівський Холодокомбінат» від 12.03.2020 року;

- заява № 05 від 29.05.2020 року на виконання ухвали Східного апеляційного господарського суду від 27.05.2020 року;

- відзив ТОВ «Хладопром» №19 від 01.10.2019 року на апеляційну скаргу ПрАТ «Львівський Холодокомбінат» від 19.08.2019 року;

- заперечення ТОВ «Хладопром» №2 від 08.05.2020 року на клопотання ПрАТ «Львівський Холодокомбінат» при призначення судової експертизи об`єктів інтелектуальної власності;

- заява № 04/09 від 04.09.2018 року про недотримання вимог ст. 197 ГПК України з боку ПрАТ «Львівський Холодокомбінат»;

- відзив ТОВ «Хладопром» №9 від 05.03.2020 року на касаційну скаргу ПрАТ «Львівський Холодокомбінат» від 24.01.2020 року;

- відзив ТОВ «Хладопром» №18/1 від 18.08.2020 року на касаційну скаргу ПрАТ «Львівський Холодокомбінат» від 06.07.2020 року.

Надання Клієнту - ТОВ «Хладопром» адвокатських послуг при розгляді справи №922/2017/17 підтверджує акт приймання - передачі наданих послуг з правової (правничої) допомоги від 25.01.2021(том 14, а.с.229), в якому сторони визначили види наданих послуг, аналогічні переліку робіт, вказаних у додатковій угоді до договору про надання правової (правничої) допомоги від 25.01.2021 року. Крім того, за змістом цього ж акту жодних претензій щодо якості, повноти, строках та обсягу в цілому щодо наданих послуг Клієнт до Адвоката - не мав.

Суд апеляційної інстанції дослідив момент звернення ТОВ «Хладопром» у відповідності до вимог статті 124 ГПК України із заявою про стягнення правової (правничої) допомоги.

За матеріалами справи встановлено та підтверджено у судовому засіданні представником ТОВ «Хладопром», що із зазначеною заявою про відшкодування правової (правничої) допомоги він звернувся після прийняття ухвали від 12.01.2021 року у даній справі (том 15, а.с. 100-102).

Судова колегія апеляційної інстанції дійшла висновку, що місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку про задоволення заяви ТОВ «Хладопром», не застосувавши приписи ч. 2 ст. 124 ГПК України.

А тому, неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат є підставою для відмови в її відшкодуванні.

Під час розгляду заяви, суд не звернув уваги на те, що перша заява по суті спору за зустрічним позовом була подана ТОВ «Хладопром» - 30.08.2018, а саме: відзив на зустрічну позовну заяву №30 від 30.08.2018 (том 6, а.с.29-50).

Під час подання даного відзиву на зустрічну позовну заяву, ТОВ «Хладопром» додало до нього Додаток №1 «Письмове опитування в порядку ст.90 ГПК України», у якому зазначало, що відзив є першою заявою по суті, а відтак бажає скористатись правом, визначеним ст.90 ГПК України (в редакції до 15.12.2018 р.) на поставлення письмових питань.

ТОВ «Хладопром» вступило у дану справу вже під час дії нової редакції ГПК України, яка й застосовувалася ним при поданні першої заяви по суті.

З огляду на те, що під час розгляду справи в суді першої інстанції Товариство з обмеженою відповідальністю «Хладопром» разом з першою заявою по суті спору не подало суду попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які він очікує понести у зв`язку з розглядом справи, судова колегія апеляційної інстанції відмовляє у відшкодуванні таких судових витрат. Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 листопада 2019 року у справі №904/4494/18.

Крім того, апелянт посилається на відсутність взагалі витрат на правову (правничу) допомогу, оскільки є розбіжності щодо повноважень адвоката та адвокатського об`єднання.

Водночас, проаналізувавши наведений у заяві про відшкодування витрат на правову (правничу) допомогу детальний опис наданих ТОВ «Хладопром» адвокатом Радченко Оксаною Вікторівною послуг, а також подані ним документи, колегія суддів вважає, що відображена у цих доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом ТОВ «Хладопром» роботи (наданих послуг) не відповідає критерію розумності та часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт. Крім того, більшість документів, поданих до суду першої інстанції підписано Директором ТОВ «Хладопром» - О.В. Баришевським, тому, не можливо встановити, ким саме було складено.

Для підтвердження розміру витрат на професійну правову допомогу адвокату слід саме у договорі з клієнтом визначати механізм розрахунку свого гонорару. Лише рахунку замало. (ВС/КГС у справі № 922/1163/18 від 06 березня 2019 р). За даною справою рахунок взагалі відсутній.

Зокрема, відзив ТОВ «Хладопром» №19 від 20.04.2020 року на апеляційну скаргу ПрАТ «Львівський Холодокомбінат» від 12.03.2020 року (том 11, а.с.8-28) обсягом 21 сторінка; відзив ТОВ «Хладопром» № 19 від 01.10.2019 року на апеляційну скаргу ПрАТ «Львівський Холодокомбінат» від 19.08.2019 року (том 9, а.с. 181-196), обсягом 16 сторінок; відзив ТОВ «Хладопром» №19 від 05.03.2020 року на касаційну скаргу ПрАТ «Львівський Холодокомбінат» від 24.01.2020 року (том 10, а.с. 203-216), обсягом 14 сторінок та відзив ТОВ «Хладпром» №18/1 від 18.08.2020 року на касаційну скаргу ПрАТ «Львівський Холодокомбінат» від 06.07.2020 року (том 13, а.с. 96-110), обсягом 5 сторінок. Відсутні відомості, скільки саме часу витрачено адвокатом на підготовку та написання відзивів, що пропорційно загальній сумі, зазначеній в акті прийняття-передачі наданих послуг від 25.01.2021 року до договору про надання правової (правничої) допомоги від 04.09.2018, не є співмірним зі складністю справи, з огляду на те, що доводи відзивів на апеляційну та касаційну скаргу містять здебільшого цитування висновків ідентичних один одному, сторони та предмет якої є майже аналогічними даній справі. При цьому, відзив на касаційну скаргу не містить доводів та нормативного обґрунтування стосовно спростування правової позиції, обраної Товариством з обмеженою відповідальністю "Хладопром".

Стосовно заяви №05 від 29.05.2020 року на виконання ухвали Східного апеляційного господарського суду від 27.05.2020 року (том 12, а.с.14-21), обсягом 8 сторінок; заперечень ТОВ «Хладопром» № 2 від 08.05.2020 року на клопотання ПрАТ «Львівський холодокомбінат» при призначення судової експертизи об`єктів інтелектуальної власності (том 11, а.с. 112-128), обсягом 7 сторінок; заяви № 04/09 від 04.09.2018 року про недотримання вимог ст. 197 ГПК України з боку ПрАТ «Львівський Холодокомбінат» (том 6, а.с.57-58), обсягом 2 сторінки, судова колегія апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 Господарського процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, - яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене частиною 4 статті 129 ГПК України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Приписи статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" унормовують, що договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час, згідно вимог статті 30 зазначеного Закону.

Отже, адвокатський гонорар є однією із умов, яка визначається сторонами договору про надання правової допомоги, тому відсутність у договорі розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає підстав вважати, що сторони при укладенні договору про надання правової допомоги погодили розмір адвокатського гонорару (Постанова КЦС ВС у справі № 522/17845/15-ц від 18.12.2019).

Разом із тим , учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом, у відповідності до вимог статті 16 ГПК України.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

В даному випадку, у заяві ТОВ «Хладопром» (вх.№2169) не вказано конкретно вартість кожного виду робіт, перелічених в акті виконаних робіт та витрачений час.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, апеляційний господарський суд враховує, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема, складності справи, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та Додатковій постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського Суду від 11.03.2021 у справі №911/2681/19.

Велика Палата Верховного Суду у своїх постановахвід 27.06.2018 р. у справі №826/1216/16 та від 20.09.2018 р. у справі №751/384015 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу, а саме, на підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат.

Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про відшкодування витрат на розгляд справи за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначає, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим: рішення у справах «Двойних проти України» (пункт 80) від 12 жовтня 2006 року, «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34-36) від 10 грудня 2009 року, «East/ West Alliance Limited» проти України» (пункт 268) від 23 січня 2014 року, «Баришевський проти України» (пункт 95) від 26 лютого 2015 року та інші, у рішенні «Лавентс проти Латвії» (пункт 154) від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір і супроводжуються необхідними документами на їх підтвердження.

Так, у вищезазначеній справі Європейський суд з прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір був обґрунтованим. Суд зазначив, що угода, якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд, не може бути обов`язковою для суду, який винен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрату понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, призначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг». Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.01.2021 року у справі №911/3156/19.

Із викладених вище правових позицій Верховного Суду та практики Європейського Суду з прав людини вбачається, що заявляючи вимогу про відшкодування витрат на правову допомогу, заявник зобов`язаний надати документальне підтвердження своїх витрат, у т.ч. документ, який засвідчує оплату витрат на правову допомогу та детальний опис виконаних адвокатом робіт.

У даному випадку, суд першої інстанції не врахував наведених вище правових позицій, що свідчить про помилковість висновків суду щодо наявності підстав для задоволення заяви.

Стосовно посилання ТОВ «Хладопром» на постанови Верховного Суду від 21.05.2019 у справі №903/390/18 від 21.01.2020 у справі №916/2982/16, від 07.07.2020 у справі №914/1002/19, судова колегія зазначає наступне.

Заявник свідомо використовує з них виключно висновки, на підтримку вигідності своєї позиції.

Дослідивши договір від 04.09.2018 року про надання правової (правничої) допомоги та Додаткову угоду до договору від 25.01.2021, судова колегія встановила, що ані Договір, ані Додаткова угода не містять погодинної оплати та кількість витрачених годин щодо переліку виконаних адвокатом робіт.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія апеляційної інстанції дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Хладопром» та стягнення з Приватного акціонерного товариства «Львівський холододокомбінат» витрат на правову (правничу) допомогу у справі №922/2017/17 у розмірі 40 000,00 грн.

Апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Львіський холодокомбінат» підлягає задоволенню. Ухвала (додаткова) Господарського суду Харківської області від 03.02.2021 року є такою, що підлягає скасуванню із постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні заяви.

Щодо судового збору за подання апеляційної скарги, судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

Законом України «Про судовий збір» встановлено вичерпний перелік об`єктів справляння судового збору. Оскільки вказаним Законом прямо не передбачено, що за оскарження рішення суду, що стосується розподілу судових витрат, має бути сплачено судовий збір, то він у будь-якій формі сплачуватись не повинен. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 20 грудня 2019 року у справі №240/6150/18.

За відсутності прямої вказівки у законодавстві на необхідність сплати судового збору за подання скарг, їх залишення без руху чи повернення з підстави відсутності доказів сплати судового збору неправомірно обмежуватиме право скаржника на доступ до суду. Схожа правова позиція висвітлена в окремій думці до постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2018 у справі №915/955/15.

Крім того, у пункті 6.3 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27.09.2019 року зі справи №925/673/18 зазначено, що згідно з приписами пункту 5 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» не справляється судовий збір, зокрема, за подання заяви про винесення додаткового судового рішення. Аналогічним чином вирішується й питання щодо сплати судового збору за подання апеляційних (касаційних) скарг на додаткове рішення або ухвалу про відмову у задоволенні заяви про винесення додаткового судового рішення щодо повернення судового збору з державного бюджету. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.10.2020 року у справі №910/15191/19.

Керуючись статтями 123, 124, 126, 129, 221, 244, 269, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Львівський холодокомбінат» на додаткову ухвалу господарського суду Харківської області від 03.02.2021 року (повний текст якої складено 08.02.2021 року), постановлену у справі №922/2017/17 за наслідками розгляду заяви ТОВ «Хладопром» про стягнення судових витрат на правову (правничу) допомогу задовольнити.

Додаткову ухвалу господарського суду Харківської області від 03.02.2021 року (повний текст якої складено 08.02.2021 року) у справі №922/2017/17 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Хладопром» про стягнення витрат на правову (правничу допомогу) у господарській справі №922/2017/17 у розмірі 40 000,00 грн. - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено та підписано 12.04.2021 року.

Головуючий суддя Л.Ф. Чернота

Суддя Л.І. Бородіна

Суддя О.О. Радіонова