ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
01.04.2021 Справа № 914/2596/20
За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Гелікон, м. Ковель, Волинська область
до відповідача: Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Львів
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю НВФ Органічні технології, м.Харків
про: визнання недійсним рішення №63/70-р/к від 06.08.2020 по справі №2-01-40/2018
Суддя У.І.Ділай
Секретар В.Д.Андрусик
За участю представників:
Від позивача: не з`явився
Від відповідача: не з`явився
Від третьої особи: не з`явився
На розгляді Господарського суду Львівської області перебувала справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Гелікон, до відповідача: Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, про визнання недійсним рішення №63/70-р/к від 06.08.2020 по справі №2-01-40/2018.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 16.03.2021 у справі №914/2596/20 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

До проголошення вступної та резолютивної частини рішення представник позивача подав заяву про стягнення з відповідача суми витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00грн.

Приймаючи рішення, Господарський суд Львівської області прийшов до висновку надати відповідачу строк до 22.03.2021 для подання доказів та судове засідання по розгляду заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу призначив на 01.04.2021.

Сторони в судове засідання 01.04.2021 явку повноважних представників не забезпечили.

Розглянувши подану заяву, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як зазначено в ст. 221 Господарського процесуального кодексу України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення (ч. 2 ст. 244 ГПК України).

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. (ст. 126 ГПК України).

Відшкодування витрат позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов`язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об`єднань здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об`єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій (п. 6.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 „Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши матеріали цієї справи та дослідивши подані позивачем заяви (клопотання) по суті спору, починаючи з дати подання позову, Господарський суд Львівської області встановив, що позивач не подавав суду документального підтвердження понесених витрат та не скерував таких доказів у строк встановлений в рішенні суду.

З огляду на викладене, у суду відсутні правові підстави для задоволення поданої представником позивача та відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 126, 221, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Додаткове рішення набирає законної сили в порядку та строки передбачені ст. 241 ГПК України та може бути оскаржена в апеляційному порядку відповідно до розділу 4 Господарського процесуального кодексу України.

Інформацію по справі, яка розглядається можна отримати за наступною веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015.

Повне рішення складено 07.04.2021.

Суддя У.І. Ділай