ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"06" квітня 2021 р. Cправа № 902/253/21

Господарський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Тварковського А.А.,

за участю секретаря судового засідання Німенко О.І.,

представників:

позивача - Федчук Т.М.,

відповідача - Траченко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхбудматеріали" (вул. О. Кобилянської, 4, м. Вінниця, 21010)

до: Тульчинської міської ради (вул. Леонтовича, 1, м. Тульчин, Тульчинський район, Вінницька область, 23600)

про стягнення 2508138,48 грн,

В С Т А Н О В И В :

Товариством з обмеженою відповідальністю "Шляхбудматеріали" подано позов до Тульчинської міської ради про стягнення 2508138,48 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором підряду №151 від 01.09.2020 в частині оплати за виконані у листопаді 2020 роботи капітального ремонту дорожнього покриття, внаслідок чого Товариством з обмеженою відповідальністю "Шляхбудматеріали" заявлено до стягнення з Тульчинської міської ради 2508138,48 грн вартості виконаних робіт.

Ухвалою суду від 19.03.2021 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №902/253/21 в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 06.04.2021.

29.03.2021 через канцелярію суду надійшла заява представника позивача в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України з наданням доказів судових витрат Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхбудматеріали" на професійну правничу допомогу.

05.04.2021 на адресу електронної пошти суду та без ЕЦП та 06.04.2021 через канцелярію суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву з додатком заяви про визнання позову.

На визначену дату та час у судове засідання з`явилися усі учасники справи.

Представник відповідача підтримала заяву Тульчинської міської ради про визнання позову. При цьому пояснила, що 12.01.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю "Шляхбудматеріали" (Підрядник, позивач) звернулося до Тульчинської міської ради з листом - вимогою №1 про здійснення оплати актів виконаних робіт за листопад 2020 року на підставі Договору підряду від 01.09.2020 №151, у відповідь на яку відповідач листом вих. №02-52-2 від 21.01.2020 повідомив про підтвердження даних акта звірки взаємних розрахунків станом на 31.12.2020 у сумі 2508138,48 грн (за актами виконаних робіт №№4-111, 4-112 від 17.11.2020 та №4-113 від 19.11.2020), однак грошові кошти не сплачено, позаяк дані бюджетні зобов`язання розпорядника бюджетних коштів (Тульчинської міської ради) не були взяті на реєстрацію для оплати Органом Державної казначейської служби за відсутності бюджетного фінансування.

Розглянувши подану заяву вих. № 04-06-1070 від 05.04.2021 про визнання позову за підписом міського голови Тульчинської міської ради В.М. Весняного, суд дійшов висновку, що останній наділений повноваженнями на визнання позову в силу посадового становища, оскільки є керівником відповідача згідно з відомостями, що містяться в ЄДРЮОФОП і таке визнання відповідає фактичним обставинам справи, що підтверджуються наявними у справі доказами, не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб, тому визнання позову підлягає прийняттю господарським судом.

При визнанні відповідачем позову суд враховує такі приписи процесуального законодавства.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 191 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 191 Господарського процесуального кодексу України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник в повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, судом встановлено таке.

01.09.2020 між Тульчинською міською радою (Замовник, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Шляхбудматеріали" (Підрядник, позивач) укладено Договір підряду №151 (Договір), згідно з п.1.1. якого Замовник доручає, а Підрядник зобов`язується на свій ризик, власними і залученими силами, засобами і способами, відповідно до затвердженої проектно-кошторисної документації, діючих норм і стандартів та згідно умов даного Договору виконати всі роботи на об`єкті: Капітальний ремонт дорожнього покриття по вул. Пестеля у м. Тульчин, Тульчинського району, Вінницької області (ДК 021:20-8 "Будівництво трубопроводів, ліній зв`язку та електропередач, шосе, доріг, аеродромів і залізничних доріг; вирівнювання поверхонь).

Замовник зобов`язується надати Підряднику затверджену проектно - кошторисну документацію та забезпечити своєчасне фінансування робіт Підрядника, прийняти завершений будівництвом Об`єкт і повністю сплатити вартість виконаних робіт, в порядку та в розмірах передбачених цим Договором (п. 1.2. Договору).

Пунктом 3.1. Договору сторони погодили, що вартість робіт визначається твердою договірною ціною, що складає 12 076 990 грн, в т.ч. ПДВ 2 012 831,67 грн та включає всі витрати Підрядника пов`язані з виконанням умов даного Договору.

За умовами п.п. 3.8., 3.9. Договору оплата за фактично виконані Підрядником роботи згідно цього Договору здійснюється Замовником відповідно до Бюджетного кодексу України, шляхом перерахування грошей в національній валюті України на поточний рахунок Підрядника. Остаточний розрахунок з Підрядником здійснюється Замовником в строк до двадцяти робочих днів після дня підписання Сторонами останнього акту виконаних робіт.

Здавання - приймання робіт загалом оформляється Актом приймання виконаних будівельних робіт (ф. КБ-2в), Довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (ф. КБ-5) ( п. 4.1. Договору).

11.03.2021 сторони уклали Додаткову угоду №2 до Договору, відповідно до якої, зокрема, загальний строк виконання робіт Підрядника за Договором встановлюється з 01.09.2020 до 31.12.2022, строк дії Договору визначено з моменту підписання і до моменту виконання сторонами своїх зобов`язань за цим Договором, але не пізніше 31.12.2022. При цьому Додаток №1 до Договору "Календарний план фінансування по предмету закупівлі: "Капітальний ремонт дорожнього покриття по вул. Пестеля у м. Тульчин, Тульчинського району, Вінницької області" викладено в новій редакції, визначено розподіл капітальних вкладень по роках будівництва: 2020 рік - 2957768,97 грн; 2021 рік - 2508138,47 грн; 2022 рік - 6611082,56 грн.

Факт виконання позивачем робіт за Договором у листопаді 2020 року на загальну суму 2508138,48 грн підтверджується обопільно підписаними Актами приймання виконаних будівельних робіт (ф. КБ-2) (а.с. 28-31; 39-42; 51-54) та Довідками про вартість будівельних робіт та витрати №№4-111, 4-112, 4-113 (ф. КБ-3) (а.с. 27, 38, 50).

Окрім того, наявність у відповідача заборгованості в сумі 2508138,48 грн станом на 31.12.2020 підтверджується обопільно підписаним сторонами Актом звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 (а.с. 62-63).

Несплата Тульчинською міською радою вартості виконаних робіт у листопаді 2020 року в сумі 2508138,48 грн слугувала підставою для звернення Товариством з обмеженою відповідальністю "Шляхбудматеріали" із даним позовом до суду.

Окремо слід зазначити, що до подачі позову позивач звертався до відповідача листом вих. №1 від 12.01.2021 щодо підписання акта звірки взаєморозрахунків та щодо погашення заборгованості в сумі 2508138,48 грн. У відповідь на вказаний лист відповідач, зокрема, повідомив, що наявність заборгованості пояснюється відсутністю фінансування, відтак відповідні акти виконаних робіт не були взяті на реєстрацію та оплату.

З урахуванням встановлених обставин, суд враховує таке.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За своєю правовою природою правовідносини між позивачем та відповідачем в межах даного спору врегульовано положеннями Цивільного кодексу України про підряд, враховуючи укладений Договір підряду №151 від 01.09.2020.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами (ч. 4 ст. 882 ЦК України).

Відповідно до ст. 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

За змістом ч. 1 ст. 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України, ч.7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Частиною 1 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Європейським судом з прав людини в рішенні від 18.10.2005 у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" та в рішенні від 30.11.2004 у справі "Бакалов проти України" зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. Такої ж позиції притримується Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 07.11.2019 у справі № 916/1345/18.

Виходячи з встановлених обставин справи та наведених вище законодавчих приписів, суд дійшов висновку, що позовна вимога щодо стягнення 2508138,48 грн - основного боргу є обґрунтованою, підтверджується наявними у справі доказами, отже, підлягає задоволенню у повному обсязі.

За приписами ч. 1 ст. 73, ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Частиною 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Зважаючи на наведене вище та на те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про задоволення позову з розподілом витрат на сплату судового збору за правилами ст. 129, ч.1 ст.130 ГПК України.

Згідно з ч.1 ст. 130 ГПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма міститься в частині 3 статті 7 Закону України "Про судовий збір".

В даному випадку відповідачем позов визнаний до початку розгляду справи по суті, у зв`язку з чим підготовче провадження закінчене прийняттям даного рішення, тому позивачу підлягає поверненню з Державного бюджету 50 % сплаченого судового збору виходячи із ціни позову (позивачем здійснено переплату 0,01 грн судового збору), а саме в сумі 18811,04 грн на підставі ухвали суду, в решті витрати на сплату судового збору в сумі 18811,04 грн покладаються на відповідача.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат в частині витрат позивача на правову допомогу, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно із ч.ч. 1-3 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ст. 6 ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Згідно зі ст. 30 ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно із ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Як слідує з матеріалів справи, 15.03.2021 між ТОВ "Шляхбудматеріали" (Клієнт) та Федчук Тетяною Мирославівною (Виконавець) укладено Договір, відповідно до п.1 якого Клієнт доручає, а Виконавець приймає на себе доручення клієнта про надання юридичних послуг, яка полягає в наданні правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складання заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення в правовому обґрунтуванні позиції та вимог клієнта, юридичному аналізі обставин справи, відшукуванні та збиранні доказів, та вчинення інших дій, які необхідні у зв`язку з підготовкою до розгляду у суді вимог клієнта до Тульчинської міської ради про стягнення заборгованості за договором підряду від 01.09.2020 № 151, представництво в суді першої та апеляційної інстанцій та інших будь - яких установах, підприємствах, ФОП, фізичними особами без обмеження повноважень, з усіма правами, які надані Клієнту відповідно до чинних норм законодавства України, у тому числі з правом внесення оплати, підпису та подання будь-яких заяв та скарг відповідно до вимог законодавства, у тому числі через особистий кабінет виконавця підсистеми "Електронний суд" відкритого середовища ЄСІТС.

Згідно з пунктами 2,3 Договору сторони дійшли згоди, що Клієнт (або його представник) зобов`язуються оплатити винагороду за дії Виконавця з надання правової допомоги (юридичних послуг), а також оплатити (у разі оплати виконавцем компенсувати йому) фактичні витрати, пов`язані з виконанням доручення, зокрема оплата праці фахівців, чиї висновки запитуються виконавцем, транспортні витрати, оплата друкарських, копіювальних та інших технічних робіт, перекладу та нотаріального посвідчення документів, телефонних розмов, судових витрат тощо. Винагорода обчислюється за домовленістю сторін в фіксованому розмірі 15 000,00 (п`ятнадцять тисяч) грн, які сплачуються протягом дії договору.

Відповідно до підписаного між Виконавцем та Клієнтом Акту/Звіту виконаних робіт (проміжний) по Договору від 15.03.2021, датованого 26.03.2021, сторони підтвердили факт надання юридичних послуг на загальну суму 15000 грн.

Також матеріали справи містять копію Свідоцтва №267 від 19.12.2003 про право Федчук Тетяни Мирославівни на заняття адвокатською діяльністю та ордер серії ВН №138540 від 15.03.2021 на надання правової допомоги Федчук Тетяною Мирославівною Товариству з обмеженою відповідальністю "Шляхбудматеріали" на підставі договору №б/н від 15.03.2021.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 07.09.2020, зокрема викладено висновки, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" При цьому адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Окрім того, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 28.12.2020 по справі № 640/18402/19 зазначив, що розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у Договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу, тому з урахуванням умов договору про надання правової допомоги, враховуючи складання і підписання адвокатом всіх процесуальних документів від імені і в інтересах позивача відповідні витрати підтверджено належними та допустимими доказами, навіть за відсутності детального опису робіт.

З огляду на вищевикладене, позаяк Договором від 15.03.2021 передбачено фіксований розмір винагороди за надані адвокатом послуги в сумі 15000 грн, суд не надає оцінку обсягу послуг та витраченому адвокатом часу.

Окремо слід зазначити, що заявлена сума витрат позивача на професійну правничу допомогу відповідає попередньому (орієнтовному) розрахунку таких витрат, який зазначено у позовній заяві.

Частиною 4 ст. 126 ГПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співрозмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст. 126 ГПК України). При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Таку правову позицію щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, викладено в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

Окрім того, у зазначеній постанові висловлено позицію, що розподілу підлягають витрати на професійну правничу допомогу незалежно від того чи їх фактично сплачено чи має бути сплачено, що слідує зі змісту п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Так, враховуючи наявні у справі матеріали, витрати позивача на професійну правничу допомогу підлягають подальшій сплаті.

Відповідачем не подано клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, а також доказів, котрі могли б підтвердити неспівмірність таких витрат, отже, у суду відсутні підстави втручатися у розмір визначеного сторонами гонорару, зміст наданих послуг та їх співмірність з предметом спору.

У відповідності до п.1 ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

З огляду на викладене, беручи до уваги, що заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу є обґрунтованими та підтверджуються матеріалами справи, враховуючи, що відповідачем в порядку, визначеному п. 5 ст. 126 ГПК України не подано суду клопотання про їх зменшення, суд дійшов висновку про необхідність покладення зазначених витрат в заявленій позивачем сумі на Тульчинську міську раду в силу приписів ст. 129 ГПК України.

Керуючись статтями 2, 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 126, 129, 183, 185, 191, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Тульчинської міської ради (вул. Леонтовича, 1, м. Тульчин, Тульчинський район, Вінницька область, 23600; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхбудматеріали" (вул. О. Кобилянської, 4, м. Вінниця, 21010; код ЄДРПОУ 13333,48 грн - основного боргу; 18811,04 грн - витрат на сплату судового збору та 15000 грн - витрат на професійну правничу допомогу.

3. Згідно з приписами ч.1 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

4. Відповідно до положень ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, а також на відповідні адреси електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Повне рішення складено 14 квітня 2021 р.

Суддя А.А. Тварковський

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2,3,4 - позивачу - вул. О. Кобилянської, 4, м. Вінниця, 21010; ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

5,6 - відповідачу - вул. Леонтовича, 1, м. Тульчин, Тульчинський район, Вінницька область, 23600; .