ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" квітня 2021 р. Справа№ 910/15205/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Куксова В.В.

Розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи матеріали апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Сільвер-Інвест» на рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2021 у справі №910/15205/20 (суддя Алєєва І.В.)

за позовом комунального підприємства «Київтранспарксервіс»

до товариства з обмеженою відповідальністю «Сільвер-Інвест»

про стягнення 107 153,63 грн.

В С Т А Н О В И В:

Комунальне підприємство «Київтранспарксервіс» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільвер-Інвест» про стягнення 107 153, 63 грн.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідачем неналежним чином виконане грошове зобов`язання за договорами про надання в експлуатацію майданчика для паркування від 13.03.2019 № ДНП-2019-03/34, у зв`язку з чим позивач вказує на існування підстав для стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 170 153, 63 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.02.2021 у справі №910/15205/20 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СІЛЬВЕР-ІНВЕСТ» на користь КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА «КИЇВТРАНСПАРКСЕРВІС» заборгованість у розмірі 97 652,50 грн, пеню у розмірі 4769,84 грн., 3 % річних у розмірі 2953,99 грн., інфляційні втрати у розмірі 1630,00 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2099,11 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що оскільки відповідачем не виконано умови договору в частині оплати товару, то позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2021 у справі №910/15205/20 та ухвалити нове, яким у позові відмовити повністю. Також, скаржник просить поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник посилається на те, скаржник не мав змоги викласти свою позицію та надати докази до суду оскільки позовну заяву не отримав, а з її змістом ознайомився під час ознайомлення з матеріалами справи.

Також апелянт зазначає, що рішення прийнято з неповним встановленням обставин справи, а тому порушено норми матеріального та процесуального права, оскільки судом залишено поза увагою лист-вимога № 053/05-1657 від 22.04.2020 в якому зазначено, що станом на 22.04.2020 заборгованість становить 39 923,00 грн.

Крім того, апелянт зазначає, що надані позивачем акти звірки взаєморозрахунків не можуть слугувати належним доказом заборгованості, оскільки вони не підписані відповідачем.

Згідно витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 10.03.2021, справу №910/15205/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: Яковлєв М.Л. - головуючий суддя; судді: Куксов В.В., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.03.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Сільвер-Інвест» на рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2021 у справі №910/15205/20. Розгляд апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Сільвер-Інвест» на рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2021 у справі №910/15205/20 ухвалено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв (відзивів) та клопотань в письмовій формі протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали.

05.04.2021 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, як таке, що прийнято у повній відповідності до вимог законодавства України.

Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення не підлягає скасуванню чи зміні, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.03.2019 між КП «Київтранспарксервіс» (позивач/сторона 1) та ТОВ «ІНВЕСТ-ПРОПЕРТІ» (сторона 2) укладено Договір про надання в експлуатацію майданчика для паркування № ДНП-2019-03/34.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України).

Згідно із ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За змістом положень ст.193 Господарського кодексу, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ч. 1 статті 762 ЦК України).

Згідно з ч. 1 статті 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Отже, ознаками договору найму (оренди) є: - надання певного майна особою, яка уповноважена ним розпоряджатися, у володіння та користування (або тільки у користування) іншій особі без переходу до такої особи права власності; - має тимчасовий характер. По закінченні строку оренди майно повертається наймодавцю; - завжди оплатний: наймач завжди має сплачувати наймодавцеві за користування майном.

Відповідно до п. 1.1. Договору сторона 1 передає за плату стороні 2 в експлуатацію 74 місця для платного паркування транспортних засобів, а також 8 спеціальних місць для безкоштовного паркування транспортних засобів, які перевозять осіб з інвалідністю, що розташовані на майданчику для паркування за адресою: м. Київ, Голосіївський район, вул. Ломоносова, 36-а, в межах ІІІ територіальної зони паркування м. Києва (надалі - майданчик для паркування), для ведення діяльності з паркування транспортних засобів та здійснення розрахунків з юридичними та фізичними особами за паркування їхніх транспортних засобів.

Відповідно до п. 3.1. Договору майданчик для паркування вважається переданим в експлуатацію стороні 2 з моменту підписання сторонами Акта приймання-передачі майданчика для паркування в експлуатацію.

Відповідно до п. 2.2.6. Договору сторона 2 зобов`язується своєчасно та в повному обсязі здійснювати розрахунки зі стороною 1 згідно умовами цього Договору.

Згідно з п. 4.1. Договору плата сторони 2 стороні 1 згідно умов даного Договору становить 6,50 грн за одне місце для платного паркування транспортних засобів за добу, в тому числі ПДВ.

Відповідно до п. 4.3. Договору плата за провадження діяльності на майданчику для паркування здійснюється в розмірі 100 % місячної вартості не пізніше 20 числа місяця, щодо якого проводиться оплата. Плата за місяць в якому укладено договір здійснюється пропорційно до фактичної кількості днів експлуатації майданчика для паркування в даному місці. Якщо акт приймання передачі майданчика в експлуатацію підписано після 20 числа місяця, платіж вноситься до 1 (першого числа) наступного місяця.

Відповідно до п. 4.7. Договору оплата сторони 2 стороні 1 згідно умов даного Договору проводиться за період з дати підписання акту приймання-передачі майданчика для паркування в експлуатацію по дату фактичного повернення з експлуатації стороні 1 майданчика для паркування.

На виконання умов договору 05.06.2019 між КП «Київтранспарксервіс» та TOB «ІНВЕСТ- ПРОПЕРТІ» був підписаний Акт приймання - передачі паркувального майданчика. Вказаним актом сторони підтвердили, що сторона 1 передала, а сторона 2 прийняла в експлуатацію паркувальний майданчик на 82 машино-місця за адресою: м. Київ, Голосіївський р-н., вул. Ломоносова, 36 а, в межах III територіальної зони паркування м. Києва.

18.10.2019 між КП «Київтранспарксервіс», TOB «ІНВЕСТ- ПРОПЕРТІ» та ТОВ «АЙЛЕРС» укладено Угоду № 24 про зміну сторони Договору від 13.03.2019 № ДНП-2019-03/34 за якою сторони погодили замінити одну із сторін Договору про організацію фіксованих місць для паркування від 13.03.2019 № ДНП-2019-03/34, що укладений між КП «Київтранспарксервіс» та ТОВ «ІНВЕСТ-ПРОПЕРТІ», а саме передати ТОВ «АЙЛЕРС» усі права та обов`язки ТОВ «ІНВЕСТ-ПРОПЕРТІ» по Договору про надання в експлуатацію майданчика для паркування від 13.03.2019 № ДНП-2019- 03/34.

Відповідно до п. 5 Угоди, угода набирає чинності з моменту її підписання та скріплення печатками сторін і діє до закінчення терміну дії Договору від 13.03.2019 № ДНП-2019-03/34.

30.10.2019 між КП «Київтранспарксервіс», ТОВ «АЙЛЕРС» та ТОВ «СІЛЬВЕР-ІНВЕСТ» (відповідач) укладено Угоду № 28 про зміну сторони Договору від 13.03.2019 №ДНП-2019-03/34 за якою сторони погодили замінити одну із сторін Договору про організацію фіксованих місць для паркування від 13.03.2019 № ДНП-2019-03/34, а саме передати ТОВ «СІЛЬВЕР-ІНВЕСТ» (відповідач) усі права та обов`язки ТОВ «АЙЛЕРС» по Договору про надання в експлуатацію майданчика для паркування від 13.03.2019 № ДНП-2019-03/34.

Відповідно до п. 5 Угоди № 28, угода набуває чинності з 01 листопада і діє до закінчення терміну дії Договору від 13.03.2019 № ДНП-2019-03/34 відповідно до його умов.

Пунктом 7.1. Договору передбачено, що він діє до 31.12.2022.

10.02.2020 року між позивачем та відповідачем укладено Додаткову угоду № 1 до Договору від 13.03.2019 № ДНП-2019-03/34, згідно якої сторони дійшли згоди розірвати Договір про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування від 13.03.2019 №-2019-03/34.

Відповідно до п. 7.11. Договору закінчення строку або розірвання цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього Договору.

Однак, в порушення умов договору відповідач не здійснив оплату по договору, у зв`язку з чим позивач направив відповідачу Лист-вимогу від 22.04.2020 № 053/05-1657 про сплату заборгованості за Договором.

Зазначена вимога залишена без реагування.

Після чого, позивач звернення до господарського суду з даним позовом про стягнення з відповідача на користь позивача основної суми заборгованості в розмірі 97 652,50 грн та штрафних санкцій на загальну суму 9501,13 грн.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша статті 526 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

За змістом статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 4.3. Договору плата за провадження діяльності на майданчику для паркування здійснюється в розмірі 100 % місячної вартості не пізніше 20 числа місяця, щодо якого проводиться оплата. Плата за місяць в якому укладено договір здійснюється пропорційно до фактичної кількості днів експлуатації майданчика для паркування в даному місці. Якщо акт приймання передачі майданчика в експлуатацію підписано після 20 числа місяця, платіж вноситься до 1 (першого числа) наступного місяця.

Однак, в порушення умов договору відповідача оплату не здійснив.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що вимога позивача про стягнення з відповідача 97 652,50 грн. основного боргу є правомірною, обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Крім основного боргу позивач просить стягнути з відповідача 4769,84 грн. пені.

У разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ст. 611 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За приписами ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

За умовами п. 5.2. Договору у разі порушення стороною 2 строків здійснення сплати, встановлених цим Договором, сторона 1 набуває право вимоги у сторони 2 сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяча на момент прострочення, за кожен день прострочення від суми несплати.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів перевіривши розрахунок пені наданий позивачем приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача пені підлягає задоволенню.

Також позивачем заявлено вимоги про стягнення 2955,67 грн 3 % річних та 1775,62 грн інфляційних втрат.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки, судом першої інстанції вірно встановлено факт прострочення відповідачем грошового зобов`язання перед позивачем, то колегія суддів перевіривши розрахунок інфляційних втрат наданий позивачем приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно встановив, що позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню у сумі 1630,00 грн.

Також здійснивши перевірку наданого розрахунку 3% річних, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позову в даній частині у сумі 2953, 99 грн.

Щодо посилань апелянта на те, що судом залишено поза увагою лист-вимога № 053/05-1657 від 22.04.2020 в якому зазначено, що станом на 22.04.2020 заборгованість становить 39 923,00 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Так дійсно в листі-вимозі № 053/05-1657 від 22.04.2020 зазначено, що станом на 22.04.2020 заборгованість товариства з обмеженою відповідальністю «Сільвер-Інвест» становить 39 923,00 грн., дана інформації також підтверджується актом звірки за період з 30.11.2019-29.02.2020.

Разом з тим, відповідно до додаткових угод № 24 та № 28 про зміну сторони Договору від 13.03.2019 № ДНП-2019-03/34 за якими в подальшому усі права та обов`язки ТОВ «ІНВЕСТ-ПРОПЕРТІ» та ТОВ «АЙЛЕРС» перейшли до ТОВ «СІЛЬВЕР-ІНВЕСТ», в тому числі і заборгованість по даному договору, що відповідно до актів звірки ТОВ «АЙЛЕРС» становить 6 734,00 грн та ТОВ «ІНВЕСТ-ПРОПЕРТІ» 64 382,50 грн.

Жодних доказів оплати оренди паркомісць відповідачем ані до суду першої інстанції ані до суду апеляційної інстанції не надано.

Щодо посилань апелянта на те, що надані позивачем акти звірки взаєморозрахунків не можуть слугувати належним доказом заборгованості, оскільки вони не підписані відповідачем, колегія суддів зазначає, що відповідачем в свою чергу не надано доказів здійснення ані оплати на виконання умов договору ані підписання акту звірки.

Разом з тим, відповідач не позбавлений справа звернутись до позивача для здійснення акту взаєморозрахунків та в подальшому пред`явлення платіжних доручень під час виконання рішення.

Також колегією суддів не беруться до уваги посилання скаржника на те, що ним було подано всі документи до суду першої інстанції з відзивом на позов, з огляду на наступне.

Відповідно до частини восьмої статті 165 ГПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Оскільки його було подано після закінчення строку на його подання та після прийняття рішення, то колегія суддів не вбачає підстав для його дослідження.

Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод. (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).

Підсумовуючи все вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи заявника апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції, а тому скарга задоволенню не підлягає.

Наведені в апеляційній скарзі аргументи вичерпно спростовуються матеріалами справи.

Згідно статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на той факт, що висновки суду першої інстанції відповідають приписам законодавства та фактичним обставинам справи, а рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги відповідача та залишення рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2021 у справі №910/15205/20 без змін.

Судові витрати (судовий збір) на підставі ст.129 ГПК України покладаються на скаржника.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 8, 129, 252, 269, 270, 273, 275, 276, 281-285 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1.Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Сільвер-Інвест» на рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2021 у справі №910/15205/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2021 у справі №910/15205/20 залишити без змін.

3.Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Матеріали справи № 910/15205/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді Є.Ю. Шаптала

В.В. Куксов