ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2021м. ДніпроСправа № 904/35/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Фещенко Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Михайлової К.В.

та представників:

прокурор: Трубіцина В.Д.;

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження справу

за позовом Кіровоградської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) (м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область)

до Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" (м. Жовті Води, Дніпропетровська область)

про стягнення збитків, заподіяних навколишньому природному середовищу внаслідок забруднення водного об`єкту скидом недостатньо очищених зворотних вод, у сумі 59 118 грн. 25 коп.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Кіровоградська місцева прокуратура звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Кіровоградській області (далі - позивач) з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" (далі - відповідач) збитки, заподіяні навколишньому природному середовищу внаслідок забруднення водного об`єкту скидом недостатньо очищених зворотних вод, у сумі 59 118 грн. 25 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Держекоінспекцією у Кіровоградській області у період з 22.04.2019 по 26.04.2019 на підставі направлення № 267/19 від 11.04.2019 у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання, проведено планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства в діяльності Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" Інгульська шахта. Держекоінспекторами з охорони навколишнього природного середовища у Кіровоградській області складено акт за результатами проведення планового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання відтворення і охорони природних ресурсів № 19-65 про проведення заходу державного нагляду (контролю) в період з 22.04.2019 по 26.04.2019, яким встановлено що ДП "Схід ГЗК" Інгульська шахта внаслідок неефективної роботи очисних споруд в період з 26.04.2019 по 19.07.2019 здійснювався скид недостатньо очищених зворотних вод у р. Інгул, чим порушено вимоги статті 40 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", пункт 8 статті 44 та статтю 70 Водного кодексу України. За результатами виявлених порушень у сфері водокористування Держекоінспекцією у Кіровоградській області відповідно до Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, розраховано збитки, завдані ДП "СхідГЗК" Інгульська шахта навколишньому природному середовищу внаслідок скиду недостатньо очищених зворотних вод за період з 26.04.2019 по 19.07.2019 в сумі 59 118 грн. 25 коп. Прокурор у позовній заяві обґрунтував в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, а також визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначив орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 28.10.2020 (суддя Мельниченко І.Ф.) позов залишено без розгляду.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 28.12.2020 ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області про залишення позовної заяви без розгляду від 28.10.2020 у справі № 904/35/20 скасовано; справу № 904/35/20 передано на розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.12.2020, справу № 904/35/20 передано судді Фещенко Ю.В. для розгляду.

Ухвалою суду від 04.01.2021 справу прийнято до свого провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено повторне проведення підготовчого провадження та підготовче засідання на 26.01.2021.

Від позивача за допомогою засобів електронного зв`язку надійшла заява (вх. суду №3112/21 від 20.01.2021), яка в подальшому надійшла в оригіналі (вх. суду № 3768/21 від 25.01.2021), в якій останній просить суд замінити позивача - Державну екологічну інспекцію у Кіровоградській області на Державну екологічну інспекцію Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області), посилаючись на таке:

- 09.09.2020 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 802 "Про утворення міжрегіональних територіальних органів та ліквідацію територіальних органів Державної екологічної інспекції", в якій вирішено ліквідувати Державну екологічну інспекцію у Кіровоградській області, Державну екологічну інспекцію у Дніпропетровській області та створити Державну екологічну інспекцію Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області);

- відповідно до пункту 1.1.3 наказу Державної екологічної інспекції України № 501 від 22.12.2020 справи Державної екологічної інспекції у Кіровоградській області передано до Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області);

- пунктом 3 наказу Державної екологічної інспекції України № 503 від 22.12.2020 повноваження Державної екологічної інспекції у Кіровоградській області та Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області по здійсненню державного нагляду (контролю) у природоохоронній сфері на території Дніпропетровської та Кіровоградської областей припинено;

- відповідно до пункту 4 наказу Державної екологічної інспекції України № 503 від 22.12.2020 з 23.12.2020 розпочала здійснювати відповідні повноваження Державна екологічна інспекція Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області);

- у зв`язку з тим, що до Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) повністю перейшли функції Державної екологічної інспекції у Кіровоградській області та Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області по здійсненню державного нагляду (контролю) у природоохоронній сфері на території Дніпропетровської та Кіровоградської областей, то Державна екологічна інспекція Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) є правонаступником Державної екологічної інспекції у Кіровоградській області та Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області, що узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 30.12.2020 у справі № 805/4361/17-а.

Від відповідача надійшло клопотання (вх. суду № 4021/21 від 26.01.2021), в якому останній просить суд відкласти розгляд справи для належної підготовки відзиву на позовну заяву, у зв`язку з тим, що ухвала суду від 04.01.2021 була отримана останнім 13.01.2021.

У підготовче засідання 26.01.2021 з`явилися прокурор та представник позивача; представник відповідача у вказане засідання не з`явився, при цьому судом було враховано наявність клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, яке було задоволено судом, а також відзначено, що станом на 26.01.2021 в матеріалах справи відсутній відзив на позовну заяву.

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 26.01.2021 здійснено заміну позивача з Державної екологічної інспекції у Кіровоградській області на її правонаступника - Державну екологічну інспекцію Придніпровського округу; відкладено підготовче засідання на 18.02.2021.

Від відповідача надійшло клопотання (вх. суду № 8556/21 від 18.02.2021), в якому останній просить суд відкласти розгляд справи, посилаючись на неможливість прийняти участь у вказаному судовому засідання, у зв`язку з відрядженням та участю його представника в іншому судовому засіданні у м. Києві.

Підготовче засідання, призначене на 18.02.2021, не відбулось у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та перебуванням судді на лікарняному з 28.01.2021 по 22.02.2021 включно.

В подальшому, ухвалою суду від 23.02.2021 судове засідання було призначено в межах розумного строку на 24.03.2021.

У підготовче засідання 24.03.2021 з`явилися прокурор та представник позивача; представник відповідача у вказане засідання не з`явився, при цьому судом було враховано наявність клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, з приводу якого судом відзначено таке:

- про день, час та місце підготовчого засідання відповідач був повідомлений належним чином, що вбачається із залученого до матеріалів справи поштового повідомлення, відповідно до якого ухвала суду від 23.02.2021 була отримана відповідачем 02.03.2021 (а.с.165);

- при цьому, ухвалою суду від 04.01.2021 було запропоновано відповідачу, протягом 15-ти днів з дня вручення ухвали про прийняття справи до провадження подати до суду відповідно до вимог статей 165, 178 ГПК України відзив на позовну заяву, а його копію з додатками надіслати усім учасникам справи;

- ухвалу про прийняття справи до провадження отримано відповідачем 12.01.2021, про що свідчить підпис представника підприємства останнього на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, яке залучено до матеріалів справи (а.с. 114);

- судом також враховані Нормативи і нормативні строки пересилання поштових відправлень, затверджені наказом Міністерства інфраструктури України № 958 від 28.11.2013, на випадок направлення відповідачем відзиву на позовну заяву або клопотання до суду поштовим зв`язком;

- однак, станом на 24.03.2021 строк на подання відзиву на позовну заяву, з урахуванням додаткового строку на поштовий перебіг, закінчився;

- будь-яких клопотань про продовження вказаного процесуального строку у порядку, передбаченому частиною 2 статті 119 Господарського процесуального кодексу України, до суду від відповідача не надходило; поважних причин пропуску вказаного строку суду також не повідомлено;

- згідно із частиною 1 статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку;

- відповідно до частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Так, судом було відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи на підставі пункту 2 частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки. Як вбачається з поданого відповідачем 18.02.2021 клопотання про відкладення розгляду справи, відповідач обізнаний про день, час та місце даного судового засідання, а неявка у судове засідання 24.03.2021 є повторною, оскільки у попереднє судове засідання, яке відбулося 26.01.2021, представник відповідача також не з`явився, більше того, також подавав клопотання про відкладення розгляду справи, яке було задоволено судом. Але, як вбачається з матеріалів справи, відзив відповідачем протягом декількох місяців так наданий і не був, за для надання часу для підготовки якого судом було задоволено перше клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

У підготовчому засіданні 24.03.2021 судом, відповідно до вимог статті 182 Господарського процесуального кодексу України, були здійснені всі дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Ухвалою суду від 24.03.2021 було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 14.04.2021.

Від позивача засобами електронного зв`язку надійшло клопотання (вх. суду № 48779/21 від 14.04.2021), в якому він просив суд розглянути справу у судовому засіданні 14.04.2021 без участі його представника; вказував, що підтримує позовні вимоги прокурора у повному обсязі.

У судове засідання 14.04.2021 з`явився прокурор, представники позивача та відповідача у вказане засідання не з`явилися, при цьому судом було враховано наявність клопотання позивача про розгляд справи без участі його представника, яке було задоволено судом. Відповідач про день, час та місце вказаного судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням № 800, з якого вбачається отримання ухвали суду 30.03.2021, отже завчасно. При цьому, причин нез`явлення суду відповідач не повідомив.

Відповідно до частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Слід також зауважити, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України).

Слід також відзначити, що у частині 2 статті 129 Конституції України визначено одним із принципів судочинства змагальність сторін та свободу в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки до судового засідання та подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

У судовому засіданні 14.04.2021 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення прокурора,

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є обставини, пов`язані з наявністю підстав для стягнення збитків, заподіяних навколишньому природному середовищу внаслідок забруднення водного об`єкту скидом недостатньо очищених зворотних вод, у сумі 59 118 грн. 25 коп.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з частиною 1 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Відповідно до частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Так, частиною 3 статті 53 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

За приписами частини 4 статті 53 Господарського процесуального кодексу України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Європейський Суд з прав людини також звертав увагу на категорії справ, де підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так, у справі "Менчинська проти Російської Федерації" (рішення від 15.01.2009, заява № 42454/02, пункт 35) Європейський Суд з прав людини висловив таку думку (неофіційний переклад): "сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави".

Згідно з рішенням Конституційного Суду України № 3-рн/99 від 08.04.1999 під поняттям "орган уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах" потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте, держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

Із урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Судом враховано, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Проте, з метою захисту інтересів держави прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежним чином.

Так, у постанові Верховного Суду від 16.04.2019 у справі № 910/3486/18 суд дійшов висновку, що представництво прокурором у суді законних інтересів держави здійснюється у разі, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює відповідний орган. При цьому прокурор не зобов`язаний встановлювати причини, за яких позивач не здійснює захист своїх інтересів.

Відповідна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 18.04.2019 у справі № 906/506/18, від 11.04.2019 у справі № 904/583/18, від 13.02.2019 у справі №914/225/18, від 21.05.2019 у справі № 921/31/18.

Розглядаючи питання обґрунтування прокурором підстав представництва інтересів держави у суді, Великою палатою Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 наголошено, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу. При цьому, бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично, надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушено інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушено законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме: подання; і позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси, держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо у відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного королівства" суд проголосив, що засіб захисту повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання даної норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Зокрема, така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 904/9169/17.

Необхідність захисту інтересів держави прокурором полягає у необхідності відновлення законності та справедливої рівноваги між інтересами держави і суспільства з одного боку та приватними інтересами - з іншого.

При цьому, як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.10.2019 у справі № 903/129/18 сам факт незвернення до суду уповноваженим органом з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси держави, територіальної громади, свідчить про те, що вказаний орган неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів держави та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статей 13, 16 Конституції України водні ресурси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України, а забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України є обов`язком держави.

За Законом України "Про охорону навколишнього природного середовища" державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси (стаття 5 Закону).

Пунктом "а" частини 1 статті 20-2 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" визначено компетенцію центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить організація і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства про охорону і раціональне використання вод та відтворення водних ресурсів.

Державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів (стаття 35 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища").

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.2017 № 275 (далі Положення) Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра енергетики та захисту довкілля і який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Згідно з пунктом 7 Положення Держекоінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Держекоінспекція відповідно до покладених на неї завдань:

- здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства про охорону, раціональне використання вод та відтворення водних ресурсів, зокрема щодо: наявності та додержання умов дозволів, установлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин, лімітів забору і використання води та скидання забруднюючих речовин; ведення водокористувачами обліку забору та використання вод, здійснення контролю за якістю і кількістю скинутих у водні об`єкти зворотних вод і забруднюючих речовин та за якістю води водних об`єктів у контрольних створах, а також подання відповідним органам звітів;дотримання регламентів скидання промислових забруднених стічних чи шахтних, кар`єрних, рудникових вод з накопичувачів, норм і правил експлуатації технологічних водойм (ставки-охолоджувачі теплових і атомних станцій, рибоводні ставки, ставки-відстійники та інші) (пункт "в" підпункту 2 пункту 4 Положення);

- пред`являє претензії про відшкодування шкоди, збитків і втрат, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства з питань, що належать до її компетенції, та розраховує їх розмір, звертається до суду з відповідними позовами (підпункт 8 пункту 4 Положення).

Державна екологічна інспекція у Кіровоградській області утворена як юридична особа публічного права та є територіальним органом Держекоінспекції відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.09.2011 № 995 "Про утворення територіальних органів Державної екологічної інспекції".

Державна екологічна інспекція у Кіровоградській області, як територіальний орган Держекоінспекції, уповноважена, відповідно до Положення про Державну екологічну інспекцію в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що затверджена наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 11.08.2017 №312, зі змінами (нова редакція), внесеними наказом Державної екологічної інспекції України від 22.11.2018 № 249, здійснювати державний нагляд (контроль) за додержанням вимог природоохоронного законодавства, розраховувати розмір збитків, заподіяних державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства, вживати заходів досудового врегулювання спорів, виступати позивачем та відповідачем у судах.

Отже, Державна екологічна інспекція у Кіровоградській області є органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, та належним позивачем у вказаній справі.

Разом із цим встановлено, що за наявності факту порушення інтересів держави у сфері довкілля, Державна екологічна інспекція у Кіровоградській області, до компетенції якої віднесено повноваження контролю за використанням та охороною природних ресурсів, неналежно здійснює їх захист та не вживає достатніх заходів до примусового зобов`язання відповідача відшкодовувати завдані державним інтересам збитки, обмежившись наразі лише скеруванням порушнику претензій про відшкодування таких збитків та листа до прокуратури про представництво інтересів держави в суді.

Такі обставини виникли у зв`язку з недостатністю фінансування та відсутністю у Державної екологічної інспекції у Кіровоградській області коштів для сплати судового збору, що підтверджується довідкою від 11.11.2019 № 9.

Підставою для представництва інтересів держави прокурором в даному випадку є порушення інтересів держави, що полягає у невідшкодуванні відповідачем збитків, заподіяних державі внаслідок забруднення водного об`єкта скидом недостатньо очищених зворотних вод та, як наслідок, недоотримання коштів до бюджетів різних рівнів, необхідних для реалізації природоохоронних заходів.

Необхідність захисту інтересів держави полягає у забезпеченні відновлення економічних та майнових інтересів держави у судовому порядку щодо надходжень коштів до бюджету, необхідних для реалізації функцій держави, забезпечення раціонального використання водних ресурсів, фінансового забезпечення здійснення природоохоронних заходів, включаючи заходи для зниження забруднення навколишнього природного середовища та дотримання екологічних нормативів і нормативів екологічної безпеки, для зниження впливу забруднення навколишнього природного середовища на здоров`я населення.

Враховуючи вищенаведене, з метою захисту інтересів держави та стягнення завданих збитків, вбачаться виключні підстави для звернення прокурора з відповідним позовом.

Отже, сам факт незвернення до суду Державної екологічної інспекції у Кіровоградській області з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства, свідчить про те, що вказаний орган неналежно виконує свої повноваження, що захист інтересів держави у спірних правовідносинах здійснювався неефективно без вжиття всіх можливих заходів та використання повного кола повноважень визначених законом, а вжиті заходи не були спрямовані на реальний захист порушених інтересів держави, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів держави, що узгоджується з вимогами постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18.

За висновком Великої Палати Верховного Суду, який викладено у пункті 79 постанови від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18, звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статті 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Частина 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачає, що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. За висновком Великої Палати Верховного Суду України, який викладено у відповідній постанові, таке оскарження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва.

У даній справі орган, який уповноважений здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, не оспорив шляхом подання відповідної заяви, обставин, на які посилається прокурор у поданій заяві. Не звернувся і відповідний орган з позовом після направлення йому повідомлення прокурором і під час розгляду справи не оскаржив підстави для представництва, зазначені прокурором.

Отже, позивач є органом, який уповноважений здійснювати відповідні функції у спірних відносинах та про свій намір звернутися з даним позовом прокурор повідомив позивача в порядку статті 23 Закону України "Про прокуратуру", шляхом направлення повідомлення №12-31-78-8334ВИХ19 від 10.12.2019 (а.с. 103 у томі 1).

Таким чином, господарський суд приходить до висновку, що прокурор при зверненні з даним позовом з дотриманням норм статті 53 Господарського процесуального кодексу України та статті 23 Закону України "Про прокуратуру" визначив уповноважений орган державної влади та належним чином обґрунтував необхідність захисту інтересів держави у спірних правовідносинах внаслідок у тому числі бездіяльності позивача.

Отже, у даній справі прокурор підтвердив наявність підстав для представництва.

Враховуючи вказане, заперечення відповідач, викладені у відзиві на позовну заяву та інших заявах щодо відсутності підстав для представництва відхиляються судом.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з огляду на таке.

Згідно з пунктом 3 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі.

Держава, як суб`єкт публічного права, в особі уповноважених органів також може бути учасником цивільних відносин (частина 2 статті 2 Цивільного кодексу України), у тому числі відносин відшкодування шкоди.

Інгульська шахта Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" є відокремленим підрозділом Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат", про що свідчить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Відповідно до Статуту Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" Інгульська шахта не є юридичною особою. З огляду на вищезазначене, Державне підприємство "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" є належним відповідачем по справі.

Держекоінспекцією у Кіровоградській області у період з 22.04.2019 по 26.04.2019 на підставі направлення № 267/19 від 11.04.2019, у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання, проведено планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства в діяльності Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" Інгульська шахта.

Також, з метою перевірки стану виконання припису, 12.06.2019 та 16.07.2019 проведено позапланові перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в діяльності Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" Інгульська шахта.

Держекоінспекторами з охорони навколишнього природного середовища у Кіровоградській області складено акт за результатами проведення планового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів № 19-65 про проведення заходу державного нагляду (контролю) в період з 22.04.2019 по 26.04.2019, який підписаний директором та інженером з ОНС служби РБ та ОНС ДП "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" Інгульська шахта.

Крім того, посадовими особами Держекоінспекції у Кіровоградській області складено акти за результатами проведення позапланових заходів державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів № 19-97 про проведення заходу державного нагляду (контролю) 12.06.2019 та № 19-123 про проведення заходу державного нагляду (контролю) в період з 15.07.2019 по 16.07.2019.

Встановлено, що ДП "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" Інгульська шахта внаслідок неефективної роботи очисних споруд в період з 26.04.2019 по 19.07.2019 здійснювався скид недостатньо очищених зворотних вод у р. Інгул, чим порушено вимоги статті 40 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", пункт 8 статті 44 та статтю 70 Водного кодексу України.

Так, перевищені допустимі концентрації ГДС по:

- хлоридах 765,76 мг/дм3 при нормі 547,20 мг/дм3;

- сульфатах 771,32 мг/дм3 при нормі 500,5 мг/дм3;

- завислих речовинах 36,66 мг/дм3 при нормі 18,79 мг/дм3;

- нітритах 1,37 мг/дм3 при нормі 0,37 мг/дм3;

- сухому залишку - 2695,0 мг/дм3 при нормі 2217,0 мг/дм3.

Згідно з довідками ДП "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" Інгульська шахта від 31.07.2019 № 01-03/40212 та від 05.08.2019 № 35-01/5909 підприємством скинуто у р. Інгул в період з 26.04.2019 по 19.07.2019 633780,0 м3 недостатньо очищених зворотних вод. Тривалість скиду зворотних вод складає 2040 годин.

Концентрації забруднюючих речовин взято із протоколів вимірювань показників та властивостей вод від 26.04.2019 № 14 (акт відбору проб води від 22.04.2019), від 26.04.2019 № 15 (акт відбору проб води від 23.04.2019), від 21.06.2019 № 25 (акт відбору проб води від 12.06.2019), від 19.07.2019 № 32 (акт відбору проб води від 15.07.2019) Державної екологічної інспекції у Кіровоградській області.

За результатами перевірки державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Кіровоградської області складено протокол про адміністративне правопорушення від 25.04.2019 № 190829 та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення від 25.05.2019 № 190829. Сума штрафу на підставі зазначеної постанови сплачена у добровільному порядку.

З метою усунення виявлених під час перевірки порушень вимог природоохоронного законодавства посадовими особами Держекоінспекції у Кіровоградській області 02.05.2019 на адресу ДП "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" Інгульська шахта внесено припис за № 19/52, яким зобов`язано до 30.05.2019 довести ступінь очистки зворотних (шахтних) вод по скиду № 1 в р. Інгул до встановлених нормативів ГДС по дозволу № 172/КР/49д-18.

За результатами виявлених порушень у сфері водокористування Держекоінспекцією у Кіровоградській області відповідно до Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів (далі Методика), затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища № 389 від 20.07.2009 (зі змінами та доповненнями), розраховано розмір збитків, завданих ДП "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" Інгульська шахта навколишньому природному середовищу внаслідок скиду недостатньо очищених зворотних вод за період з 26.04.2019 по 19.07.2019 в сумі 59 118 грн. 25 коп.

Цією Методикою встановлено порядок визначення розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, у тому числі у випадку забруднення водних об`єктів, у тому числі пов`язаного із самовільними та аварійними скидами у водний об`єкт забруднюючих речовин та фізико-хімічних показників (далі забруднюючі речовини) із зворотними водами (пункт 1.2).

Вказана Методика застосовується державними інспекторами України з охорони навколишнього природного середовища при розрахунку розмірів збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, які виявлені за результатами державного контрою за додержанням вимог суб`єктами господарювання природоохоронного законодавства (пункт 1.4).

Підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, іноземні юридичні особи зобов`язані відшкодувати збитки, завдані ними внаслідок порушень водного законодавства, в розмірах і порядку, встановлених законодавством України.

Держекоінспекцією у Кіровоградській області 12.08.2019 на адресу ДП "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" Інгульська шахта направлено претензію про відшкодування збитків, заподіяних державі відповідачем внаслідок забруднення р. Інгул скидом недостатньо очищених зворотних вод на суму 59 118 грн. 25 коп., яка була залишена без відповіді.

Наразі збитки, заподіяні державі внаслідок порушення ДП "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, не відшкодовані.

Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди визначено у статті 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої встановлена презумпція вини правопорушника. Тобто майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Водним кодексом України передбачено, що усі води (водні об`єкти) на території України є національним надбанням Українського народу, однією з природних основ його економічного розвитку і соціального добробуту. Водні ресурси забезпечують існування людей, тваринного і рослинного світу і є обмеженими та уразливими природними об`єктами.

Згідно з вимогами статей 66, 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно дотримуватись Конституції України та законів України, не заподіювати шкоду природі, відшкодовувати завдані ним збитки.

Відповідно до положень статей 68, 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність.

Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Стаття 41 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" встановлює економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища, зокрема, передбачає відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Статтею 47 цього Закону визначено, що для фінансування заходів щодо охорони навколишнього природного середовища утворюються Державний, Автономної Республіки Крим та місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища.

Відповідно до пункту 7 частини 3 статті 29 Бюджетного кодексу України джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів є, зокрема, 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності.

Крім того, згідно з пунктом 4 частини 1 статті 69-1 Бюджетного кодексу України до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать, зокрема, 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя 70 відсотків.

Кошти місцевих, Автономної Республіки Крим і Державного фондів охорони навколишнього природного середовища можуть використовуватися тільки для фінансового забезпечення здійснення природоохоронних заходів, включаючи заходи для зниження забруднення навколишнього природного середовища та дотримання екологічних нормативів і нормативів екологічної безпеки, для зниження впливу забруднення навколишнього природного середовища на здоров`я населення.

Ненадходження цих коштів до Державного та місцевого бюджетів перешкоджає державі у здійсненні нею зобов`язань щодо відновлення природних ресурсів та забезпечення екологічної безпеки держави.

Відповідно до статті 109 Водного кодексу України спори з питань використання і охорони вод розглядаються судом в порядку, встановленому законодавством.

Під час нового розгляду справи судом відповідачем не було подано відзив на позовну заяву, про що було зазначено в ухвалі суду про прийняття справи до свого провадження від 04.01.2021, однак під час попереднього розгляду справи відповідач подавав відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись зокрема на неправомірність розрахунку збитків в сумі 59 118 грн. 25 коп.

З приводу заперечень відповідач суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до статті 70 Водного кодексу України скид стічних вод у водні об`єкти допускається лише за умови дотримання нормативів гранично допустимих концентрацій та гранично допустимого скидання забруднюючих речовин.

За частиною 1 статті 33 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" екологічні нормативи встановлюють гранично допустимі викиди та скиди у навколишнє природне середовище забруднюючих хімічних речовин, рівні допустимого шкідливого впливу на нього фізичних та біологічних факторів.

Згідно з пунктом 1.7 Методики № 389 гранично допустима концентрація (ГДК) речовин у воді - встановлений рівень концентрації речовини у воді, вище якого вода вважається не придатною для конкретних цілей водокористування. Граничнодопустимий скид (ГДС) - маса речовини у зворотній воді, що є максимально допустимою для відведення за встановленим режимом для цього пункту водного об`єкта за одиницю часу.

Інструкцією про порядок розробки та затвердження гранично допустимих скидів (ГДС) речовин у водні об`єкти зі зворотними водами, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 15.12.1994 № 116, визначено порядок розробки проектів і розрахунку ГДС речовин, що надходять із зворотними водами у водні об`єкти. Використання єдиної методики розрахунку ГДС речовин гарантує дотримання норм якості води у водному об`єкті з урахуванням взаємопов`язаного розвитку водоохоронного комплексу. Згідно п. 1.1 зазначеної Інструкції норми якості води включають в себе нормовані властивості води, тобто загальні вимоги до фізичних, хімічних, біологічних характеристик властивостей води (температури, водневогопоказника pH, запахів, присмаків, токсичності води та ін.) і нормовані речовини, що характеризуються нормами їх вмісту і гранично допустимими концентраціями (ГДК) у воді водних об`єктів для різних категорій водокористування (або ОБРВ шкідливих речовин у воді рибогосподарських водних об`єктів і ОДР вмісту таких речовин у воді водних об`єктів господарсько-питного та комунально-побутового водокористування).

Згідно з пунктом 16 Правил охорони поверхневих вод від забруднення зворотними водами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.1999 № 465 необхідний ступінь очищення зворотних вод, що скидаються у водні об`єкти, визначається нормативами гранично допустимого скидання (ГДС) забруднюючих речовин.

Ступінь забруднення стічних вод оцінюється концентрацією, тобто масою домішок в одиницю обсягу мг/л або г/м.куб.

За формулою 12 Методики № 389 (пункт 7.1) здійснюється розрахунок розмірів відшкодування збитків, заподіяних водних об`єктам (крім морських вод) внаслідок скидів забруднюючих речовин зі зворотними водами з перевищенням встановленого нормативу ГДС:

де, зокрема, Мі маса наднормативного скиду і-ї забруднюючої речовини у водний об`єкт зі зворотними водами, т.

В той же час, розрахунок маси наднормативного скиду забруднюючої речовини у водний об`єкт зі зворотними водами внаслідок перевищення встановленого нормативу ГДС здійснюється за формулою 1 Методики № 389 (пункт 5.1):

Мі = (Сіф- Сід) х Qіф х t х 10-6 ,

де:

Сіф середня фактична концентрація і-ї забруднюючої речовини іф у зворотних водах, г/м.куб;

Сід дозволена для скиду концентрація і-ї забруднюючої речовини, визначена при затвердженні ГДС, г/м.куб;

Qіф фактичні витрати зворотних вод, м.куб/год;

T тривалість скидання зворотних вод з порушенням нормативів ГДС, год.;

10-6 коефіцієнт перерахування маси забруднюючих речовин.

Отже, Державною екологічною інспекцією у Кіровоградській області розраховано розмір збитків, заподіяних державі внаслідок забруднення р. Інгул скидом недостатньо очищених стічних вод, користуючись формулою 12 Методики № 389, з урахуванням маси наднормативного скиду забруднюючої речовини у водний об`єкт зі зворотними водами внаслідок перевищення встановленого нормативу ГДС, обрахованої відповідно до формули 1 Методики № 389. При цьому, для обрахунку маси наднормативного скиду забруднюючої речовини у водний об`єкт зі зворотними водами внаслідок перевищення встановленого нормативу ГДС були використані середні фактичні концентрації забруднюючої речовини у зворотних водах (ГДК), отримані за результатами інструментально-лабораторних вимірювань.

Відповідно до пункту 2.4 Методики № 389 з моменту встановлення факту скиду зворотних вод з перевищенням встановлених нормативів ГДС до повного його припинення проби води відбираються не менше трьох разів.

Факт скиду зворотних вод з перевищенням встановлених нормативів ГДС встановлено за результатами перевірок Державної екологічної інспекції у Кіровоградській області, проведених в діяльності ДП "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" Інгульська шахта в період з 22.04.2019 по 26.04.2019, а також 12.06.2019, 15.05.2019 16.07.2019.

Проби води відбиралися спеціалістами відділу інструментально-лабораторного контролю Державної екологічної інспекції у Кіровоградській області 22.04.2019 (акт відбору проб № 14), 23.04.2019 (акт відбору проб № 15), 12.06.2019 (акт відбору проб № 25), 15.07.2019 (акт відбору проб № 32), що відповідає вимогам вищезазначеного пункту 2.4 Методики № 389.

Враховуючи вказане, заперечення відповідача відхиляються судом.

Відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 78 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Таким чином, за результатами аналізу всіх наявних у справі доказів в їх сукупності суд приходить до висновку, що докази на підтвердження правомірності вимог про стягнення збитків, заподіяних навколишньому природному середовищу внаслідок забруднення водного об`єкту скидом недостатньо очищених зворотних вод, у сумі 59 118 грн. 25 коп. є більш вірогідними, ніж докази надані на їх спростування.

Отже, позовні вимоги прокурора підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Кіровоградської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) до Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" про стягнення збитків, заподіяних навколишньому природному середовищу внаслідок забруднення водного об`єкту скидом недостатньо очищених зворотних вод, у сумі 59 118 грн. 25 коп. - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" (52210, Дніпропетровська область, м. Жовті Води, вулиця Горького, будинок 2; ідентифікаційний код 14309787) на користь Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) (50103, Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Героїв АТО, будинок 92, ідентифікаційний код 43877118) - 59 118 грн. 25 коп. - збитків, заподіяних навколишньому природному середовищу внаслідок забруднення водного об`єкту скидом недостатньо очищених зворотних вод.

Стягнути з Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" (52210, Дніпропетровська область, м. Жовті Води, вулиця Горького, будинок 2; ідентифікаційний код 14309787) на користь Дніпропетровської обласної прокуратури (49044, місто Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, 38; ідентифікаційний код 02909938) 1 921 грн. 00 коп. - витрат по сплаті судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення, шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений та підписаний 14.04.2021.

Суддя Ю.В. Фещенко