ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2021 року м.Дніпро Справа № 904/3062/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кузнецова В.О.,

суддів Коваль Л.А., Мороза В.Ф.

секретар судового засідання Крицька Я.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Сольексім" на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.11.2020 (повний текст додаткового рішення складено 30.11.2020, суддя Бондарєв Е.М.) у справі

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Сольексім", м. Київ

до ОСОБА_1 , Дніпропетровська область, смт. Слобожанське

про стягнення 465 757,56 грн заборгованості за поставлену продукцію, 36 317,45 грн пені, 34 684,63 грн 25% штрафу, 6 434,60 грн інфляційних втрат

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст додаткового рішення суду першої інстанції

Додатковим рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 24.11.2020 у даній справі заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Сольексім" про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Сольексім" витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 000,00 грн. В решті вимог відмовлено.

Додаткове рішення місцевого господарського суду мотивовано тим, що розмір витрат на правову допомогу у даній справі не відповідає критеріям співмірності із складністю справи, та не відповідає обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг).

ІІ. Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи учасників справи

2.1 Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Товариство з обмеженою відповідальністю "СОЛЬЕКСІМ", не погоджуючись із зазначеним додатковим рішенням суду першої інстанції звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій в якій просить додаткове рішення господарського суду скасувати та ухвалити нове додаткове рішення про стягнення на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 16 000,00 грн.

Скаржник не погоджується із висновком суду першої інстанції, що розмір витрат на правову допомогу не відповідає критеріям співмірності із складністю справи та не відповідає обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг).

Заявник апеляційної скарги зазначає, що вказана справа була складною та кількість часу, витраченого адвокатом на зустріч на консультацію з клієнтом відповідають обставинам справи. Складність справи полягала в тому, що відповідачем була фізична особа - підприємець, яка припинала діяльність як суб`єкт господарювання. Адвокатом було проаналізовано та пояснено клієнту (позивачу) судову практику щодо стягнення заборгованості за договорами, укладеними з фізичною особою - підприємцем, що припинив господарську діяльність на момент подання до суду позовної заяви іншою стороною. Кількість часу (5 год), витраченого адвокатом на складання та подання позовної заяви формування правової позиції позивача; розрахунок пені, 3% річних, інфляційних втрат; складання інших процесуальних документів, що подавались з позовною заявою; відправлення позовної заяви до суду відповідає обставинам справи та не є завищеним.

Представник позивача надавав професійну правничу допомогу позивачеві у спосіб, який на переконання адвоката, був найбільш сприятливий для справедливого вирішення справи та задоволення позовних вимог свого клієнта. Представник позивача при поданні клопотання про відкладення судового засідання, заяви про надання додаткових доказів та клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, керувався власним баченням розгляду справи та вчиняв ті дії, які на його думку, були необхідні для належного надання послуг, передбаченим договором jnpo надання правової допомоги, укладеним з клієнтом (позивачем).

Скаржник стверджує, що судом неправомірно зменшено розмір витрат на професійну правничу допомогу, оскільки відповідач не заперечував проти розміру витрат, заявлених позивачем.

2.2 Доводи інших учасників справи

Відзиву апеляційну скаргу на апеляційну скаргу відповідачем не надано.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (ч.3 ст.263 Господарського процесуального кодексу України).

ІІІ. Апеляційне провадження

3.1 Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді

Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.12.2020 для розгляду апеляційної скарги визначена колегія у складі: головуючий суддя Кузнецов В.О., судді Мороз В.Ф., Коваль Л.А.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 28.12.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Сольексім" на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.11.2020; призначено справу до розгляду на 02.02.2021.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 02.02.2021 розгляд справи відкладено до 09.03.2021.

У зв`язку з перебуванням судді-доповідача Кузнецова В.О. на лікарняному, відповідно до Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, затверджених рішенням, оформленим протоколом зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду №2 від 08.10.2018 зі змінами, розгляд справи, призначеної на 09.03.2021 не відбувся.

Розпорядженням керівника апарату суду від 26.03.2021 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи, у зв`язку з перебуванням на лікарняному судді Мороза В.Ф. (для вирішення питання про призначення справи до розгляду).

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 26.03.2021 для вирішення питання про призначення справи до розгляду визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Кузнецов В.О., судді Чередко А.Є., Коваль Л.А.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 26.03.2021 призначено справу до розгляду на 06.04.2021.

Розпорядженням керівника апарату суду від 06.04.2021 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи, у зв`язку з усуненням обставин, що зумовили зміну судді Мороза В.Ф..

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 06.04.2021 для розгляду апеляційної скарги визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Кузнецов В.О., судді Мороз В.Ф., Коваль Л.А.

06.04.2021 учасники справи не забезпечили в судове засідання явку повноважних представників.

Позивачем подано клопотання про розгляд справи за відсутністю його представника.

Колегія суддів вважає, що неявка представників сторін не перешкоджає розгляду справи.

06.04.2021 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

3.2 Стислий виклад обставин справи, встановлених судами

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сольексім" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у сумі 543 194,24 грн, з яких: 465 757,56 грн. заборгованість за поставлену продукцію; 36 317,45 грн. пеня за загальний період з 02.12.2019 по 07.05.2020; 34 684,63 грн. 25% штраф; 6 434,60 грн. інфляційні втрат за загальний період з грудня 2019 року по квітень 2020 року.

Також позивач просив суд покласти на відповідача витрати понесені на сплату судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. До позовної заяви позивач надав заяву про встановлення строку для подання доказів на підтвердження понесених позивачем судових витрат, передбачених ч.8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України (протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду). Попередній розрахунок судових витрат: 8 147,91 грн - судовий збір та 20 000,00 грн - витрати на професійну правничу допомогу.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 09.11.2020 позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Сольексім" 465 757,56 грн заборгованості за поставлену продукцію, 36 317,45 грн пені, 34 684,63 грн 25% штрафу, 6 434,60 грн інфляційних втрат та витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у сумі 8 147,91 грн.

16.11.2020 до господарського суду надійшло повідомлення товариства з обмеженою відповідальністю "Сольексім" про детальний опис послуг, наданих адвокатом в рамках надання правничої допомоги до матеріалів справи та визначення розміру витрат на правничу допомогу, понесених позивачем на основі поданого опису послуг, наданих адвокатом в рамках надання правничої допомоги у даній справі.

Позивач зазначає, що ним були понесені витрати на правову допомогу у сумі 16 000,00 грн, що підтверджується актом приймання-передачі наданих послуг №1 від 10.11.2020, платіжним дорученням №242 від 10.11.2020 та випискою по банківському рахунку товариства з обмеженою відповідальністю "Сольексім" від 12.11.2020.

3.3 Позиція апеляційного господарського суду у справі

Імперативними приписами статті 269 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи та надані заперечення, перевіривши встановлені на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

У зазначеному рішенні ЄСПЛ також підкреслено, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (пункт 269).

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до частини третьої статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України.

Стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

За приписами ст.15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Згідно зі статтею 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України ).

Відповідно до ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

За змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Водночас, у частині 5 наведеної правової норми визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Так, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та постанові Верховного Суду від 08.04.2020 у справі №922/2685/19.

У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Як вбачається з матеріалів справи на підтвердження судових витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір №05/20-05 про надання правової допомоги від 05.05.2020; ордер серія КС №37371 від 05.05.2020; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №4360/10від 18.11.2010; акт №1 приймання-передачі наданих послуг від 10.11.2020; платіжне доручення №242 від 10.11.2020 на суму 16 000,00 грн. Також надано детальний опис послуг, наданих адвокатом в рамках надання правничої допомоги адвокатом Панченко І.В. у даній справі, зокрема, зустріч та консультація клієнта щодо питання стягнення заборгованості за договором, укладеного з відповідачем: 4 год. - 4 000,00 грн; узгодження правової позиції у справі щодо стягнення заборгованості за договором: 1 год. - 1 000,00 грн; складання та подання позовної заяви про стягнення заборгованості (аналіз договору дистрибуції продукції, видаткових накладних та інших документів за цим договором; формування правової позиції позивача; розрахунок пені, 3% річних, інфляційних втрат; складання інших процесуальних документів, що подавались віз позовною заявою; відправлення позовної заяви до суду): 5 год. - 5 000,00 грн; складання процесуальних документів під час розгляду справи (клопотання про відкладення судового засідання (0,5 год.), заяви про надання додаткових доказів (3 год.), клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції (0,5 год.): 4 год. - 4 000,00 грн; представництво в Господарському суду Дніпропетровської області (у підготовчому провадженні 08.10.2020; у судовому засіданні 03.11.2020): 2 год. - 2 000,00 грн; всього 16 000,00 грн.

Відповідно до п.1.1 договору №05/20-05 про надання правової допомоги від 05.05.2020 предметом договору є надання адвокатом Панченко І.В. (далі - виконавець) товариству з обмеженою відповідальністю "Сольексім" (далі - замовник) правової допомоги у вигляді консультацій, підготовки процесуальних документів та захисту, представництві під час розгляду цивільних, кримінальних, адміністративних, господарських справ за участі Товариства з обмеженою відповідальністю "Сольексім" перед іншими особами незалежно від форми власності та надання інших видів правової допомоги виконуючи умови договору.

Відповідно до п.3.1 договору про надання правової допомоги сторони домовилися про те, що загальна вартість послуг, що надаються виконавцем з предмету договору, визначається сторонами на підставі загальної вартості сум визначених в актах виконаних робіт до договору.

Сума вартості послуг, що надаються в рамках договору встановлюються в актах виконаних робіт, та визначається на підставі погодинної оплати послуг (п.3.2 договору про надання правової допомоги).

Між замовником та виконавцем складено акт приймання-передачі наданих послуг №1 від 10.11.2020, відповідно до якого адвокат надав, а замовник прийняв, послуги професійної правничої допомоги згідно договору №05/20-05 про надання правової допомоги від 05.05.2020, загальна вартість послуг складає 16 000,00 грн.

Здійснивши аналіз ціни позову предмета та підстав позову, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, обсяг та характер доказів у справі, кількість сторін та інших учасників справи, значення для суспільного інтересу, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що складності у розгляді справи не виникло.

Судом здійснено детальний та ретельний аналіз кожної складової наданих адвокатом послуг, що наведений у акті приймання-передачі наданих послуг від 10.11.2020 та встановлено, що кількість годин, витрачених адвокатом для надання таких послуг, як: зустріч та консультація клієнта щодо питання стягнення заборгованості за договором, укладеного з відповідачем: 4 год. - 4 000,00 грн, є явно завищеним. Зазначені послуги можна об`єднати з послугою узгодження правової позиції у справі щодо стягнення заборгованості за договором, яка складає 1 годину. Зважаючи на невелику кількість документів (1 договір, 9 накладних), справа є не складною. При цьому надання правової допомоги це професійний обов`язок адвоката, який знає закон та судову практику, спори про стягнення заборгованості по сплаті за виконані роботи, нарахування пені, трьох відсотків річних та інфляції не є складними, за цією категорією спорів склалася усталена судова практика; складання та подання позовної заяви про стягнення заборгованості (аналіз договору дистрибуції продукції, видаткових накладних та інших документів за цим договором; формування правової позиції позивача; розрахунок пені, 3% річних, інфляційних втрат; складання інших процесуальних документів, що подавались з позовною заявою; відправлення позовної заяви до суду): 5 год. - 5 000,00 грн, є явно завищеним. Нарахування пені, трьох відсотків річних та втрат від інфляції, не є складним та не потребує такої кількості часу, як зазначено позивачем.

Господарський суд правомірно зазначив про відсутність підстав для стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на складання процесуальних документів під час розгляду справи (клопотання про відкладення судового засідання (0,5 год.), заяви про надання додаткових доказів (3 год.), клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції (0,5 год.): 4 год. - 4 000,00 грн, оскільки необхідності в проведенні таких дій як складання вказаних клопотань не було.

Представлені суду докази в підтвердження надання позивачу адвокатських послуг, пов`язаних з розглядом даної справи, не є безумовною підставою для відшкодування витрат в заявленому розмірі (16 000,00 грн), адже розмір відповідних витрат має, крім іншого, відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги встановлені обставини, місцевий господарський суд дійшов умотивованого висновку, що розмір витрат на правову допомогу у даній справі явно не відповідає критеріям співмірності із складністю справи, та не відповідає обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), а тому обґрунтованими є вимоги позивача в частині відшкодування витрат на оплату послуг професійної правничої допомоги у розмірі в розмірі 5 000,00 грн.

Колегія суддів відхиляє доводи скаржника про відсутність заперечень відповідача проти розміру витрат, заявлених позивачем, оскільки у даному випадку суд зменшив суму судових витрат, встановивши їх неспіврозмірність.

Висновки суду першої інстанції про часткову відмову стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав непов`язаності, необґрунтованості та непропорційності до предмета спору не свідчить про порушення норм процесуального законодавства, навіть, якщо відсутнє клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У такому разі, суди мають таке право відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України та висновків об`єднаної палати (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19) про те, як саме повинна застосовуватися відповідна норма права.

3.4 Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що суд першої інстанції повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права під час ухвалення додаткового рішення судом апеляційної інстанції не встановлено. В зв`язку з цим апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а додаткове рішення суду першої інстанції має бути залишене без змін.

3.5. Розподіл судових витрат.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст.269,275,276,281-283 Господарського процесуального кодексу України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Сольексім" відмовити.

Додаткове рішення господарського суду Дніпропетровської області від 24.11.2020 у справі №904/3062/20 залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку

Постанова складена у повному обсязі 08.04.2021

Головуючий В.О.Кузнецов

Судді В.Ф.Мороз

Л.А.Коваль