ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2021 року Справа № 925/265/21

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Васяновича А.В., розглянувши у письмовому провадженні справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Сервіс-Авто-2005,

м. Черкаси

до комунального підприємства АВТО-РІКА, м. Канів, Черкаської

області

про стягнення 48 306 грн. 92 коп.

без повідомлення (виклику) учасників справи

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Черкаської області з позовом звернулося товариство з обмеженою відповідальністю Сервіс-Авто-2005 до комунального підприємства АВТО-РІКА про стягнення з відповідача 41 276 грн. 28 коп. заборгованості та 7 030 грн. 64 коп. пені, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору про надання послуг, пов`язаних з перевезенням пасажирів на автобусних маршрутах загального користування №3 від 21 жовтня 2014 року.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 05 березня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

У визначені законом строки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило.

Від відповідача до суду надійшла заява про визнання позову.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено господарським судом під час її розгляду, 21 жовтня 2014 року між комунальним підприємством АВТО-РІКА (власник) та товариством з обмеженою відповідальністю Сервіс-Авто-2005 (перевізник) було укладено договір про надання послуг, пов`язаних з перевезенням пасажирів на автобусних маршрутах загального користування №3.

Відповідно до п. 1.3. вищевказаного договору власник автостанції являється агентом перевізника, який надає перевізнику послуги з продажу квитків пасажирам за винагороду.

Відповідно до ст. 297 ГК України за агентським договором одна сторона (комерційний агент) зобов`язується надати послуги другій стороні (суб`єкту, якого представляє агент) в укладенні угод чи сприяти їх укладенню (надання фактичних послуг) від імені цього суб`єкта і за його рахунок.

Агентський договір повинен визначати сферу, характер і порядок виконання комерційним агентом посередницьких послуг, права та обов`язки сторін, умови і розмір винагороди комерційному агентові, строк дії договору, санкції у разі порушення сторонами умов договору, інші необхідні умови, визначені сторонами.

Договором повинна бути передбачена умова щодо території, в межах якої комерційний агент здійснює діяльність, визначену угодою сторін. У разі якщо територію дії агента в договорі не визначено, вважається, що агент діє в межах території України.

Агентський договір укладається в письмовій формі. У договорі має бути визначено форму підтвердження повноважень (представництва) комерційного агента.

Згідно ст. 301 ГК України відповідно до агентського договору комерційний агент одержує агентську винагороду за посередницькі операції, що здійснені ним в інтересах суб`єкта, якого він представляє, у розмірі, передбаченому договором.

Агентська винагорода виплачується комерційному агенту після оплати третьою особою за угодою, укладеною з його посередництвом, якщо інше не передбачено договором сторін.

Сторони можуть передбачити в договорі, що комерційному агенту сплачується додаткова винагорода у разі, якщо він бере на себе зобов`язання гарантувати виконання угоди, укладеної ним в інтересах суб`єкта, якого він представляє.

Суб`єкт, якого представляє комерційний агент, розраховує винагороду, на яку має право комерційний агент, відповідно до розмірів і строків, передбачених договором сторін.

Комерційний агент має право вимагати для розрахунку бухгалтерський витяг щодо всіх угод, за які йому належить агентська винагорода.

Умови виплати винагороди комерційному агенту за угоди, укладені після закінчення договірних відносин, а також інші умови, що стосуються розрахунків сторін, визначаються договором.

Статтею 305 ГК України визначено, що відносини, що виникають при здійсненні комерційного посередництва (агентської діяльності) у сфері господарювання, регулюються цим Кодексом, іншими прийнятими відповідно до нього нормативно-правовими актами, що визначають особливості комерційного посередництва в окремих галузях господарювання.

У частині, не врегульованій нормативно-правовими актами, зазначеними у цій статті, до агентських відносин можуть застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України, якими регулюються відносини доручення.

Згідно п. 8 договору цей договір набирає чинності з 21 жовтня 2014 року і діє до 31 грудня 2014 року. При відсутності за 20 днів до кінця строку договору заяви від однієї із сторін про перегляд умов цього договору, термін дії продовжується на наступний рік, і так кожного року.

З урахуванням умов п. 8 договір пролонговувався між сторонами на наступні роки.

Грошові кошти у розмірі 91,5% від суми вартості за тарифом з ПДВ реалізованих квитків, проданих через каси автостанції власника, без урахування обов`язкових послуг та страхового платежу підлягають перерахуванню на розрахунковий рахунок перевізника (п. 4.1. договору).

Власник перераховує перевізнику кошти від продажу квитків на проїзд в автобусі та перевезення багажу, згідно п.п. 4.1., 4.3. цього договору протягом 5-ти банківських днів з дня здійснення операції шляхом безготівкового переказу на рахунок перевізника. Заключний розрахунок проводиться після підписання акту здачі - прийому робіт (надання послуг) і наданні податкової накладної кожної із сторін до 15 числа місяця наступного за звітним (п. 4.4. договору).

Позивач вказував, що відповідач систематично порушує строки перерахування коштів на рахунок позивача за фактично реалізовані через касу автостанції квитки, що підтверджується реєстром відомостей за період з 01 січня 2020 року по 30 жовтня 2020 року та актами звірки.

На підтвердження наявності заборгованості за реалізовані квитки між сторонами було підписано акти звірки взаєморозрахунків за період з січня 2020 року - серпень 2020 року, за вересень 2020 року та за жовтень 2020 року.

Згідно акту звірки взаємних розрахунків за жовтень 2020 року розмір боргу складає 41 276 грн. 28 коп.

Позивач вказував, що з листопада 2020 року реалізація квитків комунальним підприємством АВТО-РІКА не здійснювалося, тому сума заборгованості станом на момент подачі позову не змінилася з жовтня 2020 року.

Після підписання актів звірки відповідач не виконував обов`язку про повернення коштів, 18 листопада 2020 року на адресу відповідача цінним листом з описом вкладення було направлено претензію щодо оплати коштів за продані квитки та пені не пізніше 2 робочих днів з моменту отримання претензії.

Дану вимогу було отримано відповідачем 27 листопада 2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

23 лютого 2021 року позивачем було повторно направлено вимогу, однак відповідної відповіді не було надано, а борг не сплачено.

В зв`язку з чим позивачем заявлено вимогу про стягнення 41 276 грн. 28 коп. боргу.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як зазначалося вище, умовами договору було встановлено, що оплата здійснюється протягом 5-ти банківських днів з дня здійснення операції шляхом безготівкового переказу на рахунок перевізника. Заключний розрахунок проводиться після підписання акту здачі - прийому робіт (надання послуг) і наданні податкової накладної кожної із сторін до 15 числа місяця наступного за звітним (п. 4.4. договору).

Таким чином строк оплати наданих позивачем послуг на день прийняття рішення настав.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачем всупереч ч. 1 ст. 74, ст. ст. 76, 77 ГПК України не було доведено факту своєчасного здійснення, на підставі умов договору від 21 жовтня 2014 року розрахунку з позивачем за надані послуги.

Крім того, як зазначалося вище, відповідач позов визнав повністю.

Згідно ч. 4 ст. 191 ГПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову суд не вбачає.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню 41 276 грн. 28 коп. заборгованості.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов`язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов`язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Відповідно до п. 5.3.1. договору власник сплачує перевізникові за кожний день прострочення перерахування коштів за договором пеню не менше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Позивачем заявлено також вимогу про стягнення 7 030 грн. 64 коп. пені нарахованої за період з 01 січня 2020 року по 29 жовтня 2020 року.

Здійснивши перевірку правильності нарахування пені за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій ЛЗ ПІДПРИЄМСТВО 9.5.3. судом встановлено, що розмір пені нараховано вірно, а тому заявлений до стягнення розмір пені підлягає стягненню в судовому порядку.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 129 ГПК України.

Згідно ч. 1 ст. 130 ГПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Аналогічна норма міститься в ч. 3 ст. 7 Закону України Про судовий збір.

В зв`язку з тим, що відповідачем було визнано позов до початку розгляду справи по суті, то позивачу підлягає поверненню з Державного бюджету України 50% судового збору, сплаченого при поданні позову.

Водночас, ч. 1 ст. 7 Закону України Про судовий збір встановлено, що судовий збір повертається лише за клопотанням особи.

Отже, повернення судового збору без відповідного клопотання не допускається.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 129, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з комунального підприємства АВТО-РІКА, вул. 206 Дивізії,1, м. Канів, Черкаської області, ідентифікаційний код 38452817 на користь товариство з обмеженою відповідальністю Сервіс-Авто-2005, вул. Героїв Дніпра, 65, кв. 61, м. Черкаси, ідентифікаційний код 33363445 41 276 грн. 28 коп. боргу, 7 030 грн. 64 коп. пені та 1 135 грн. 00 коп. судового збору.

Видати відповідний наказ після набрання рішення законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строк визначені ст. 241 ГПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ІV ГПК України.

Повне рішення складено 08 квітня 2021 року.

Суддя А.В.Васянович