ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

06 квітня 2021 року Справа № 903/93/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь-зерно-продукт", с. Рованці, Луцький район, Волинська область

до відповідача: Фізичної особи - підприємця Масалова Сергія Миколайовича, с. Копачівка, Рожищенський район, Волинська область

про стягнення 1 301 023 грн. 34 коп.

Cуддя Кравчук А.М.

Секретар судового засідання Легерко В.Б.

За участю представників сторін:

Позивач: Дей Микола Іванович, адвокат

Відповідач: Масалов Сергій Миколайович

встановив: 16.02.2021 до Господарського суду Волинської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь - зерно - продукт" до фізичної особи - підприємця Масалова Сергія Миколайовича про стягнення 1 492 802 грн. 80 коп., з яких: 1 100 976 грн. 00 коп. основний борг, 61 534 грн. 00 коп. пені, 330 292 грн. 80 коп. штрафу, зобов`язання органу, що буде здійснювати примусове виконання рішення, здійснювати нарахування на основний борг пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулює таке нарахування, стягнення судових витрат по справі.

Позовна заява обґрунтована неналежним виконанням відповідачем взятих на себе згідно договору купівлі - продажу № 1404/92676 від 14.04.2020 зобов`язань.

Ухвалою суду від 17.02.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено 17 березня 2021 року на 10:00. Запропоновано відповідачу подати суду в порядку статей 165, 178 Господарського процесуального кодексу України не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали відзив на позов і всі документи, що підтверджують заперечення проти позову при їх наявності, копію відзиву надіслати позивачу, докази чого подати суду. Запропоновано позивачу подати суду відповідь на відзив не пізніше 3-х днів з дня отримання відзиву з доказами надіслання відповідачу; відповідачу - заперечення на відповідь позивача протягом 3-х днів з дня отримання відповіді з доказами надіслання позивачу. Роз`яснено відповідачу, що у разі не подання у встановлений судом строк без поважних причин відзиву, суд вправі вирішити справу за наявними матеріалами.

Ухвалу суду від 17.02.2021 позивач отримав 25.02.2021, відповідач 26.02.2021, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення №431, №440 (а.с. 35, 36). Строк для подання відзиву - по 17.03.2021.

Відповідач у заяві від 05.03.2021 (поданій суду 15.03.2021) позовні вимоги визнав , крім штрафу та пені. Просить відкласти розгляд справи у зв`язку із можливістю укладення мирової угоди (а.с. 37).

Позивач у клопотанні №280 від 16.03.2021 просить зменшити розмір позовних вимог та стягнути з відповідача 1 301 023 грн. 34 коп., з яких 1 100 976 грн. 00 коп. основного боргу, 200 047 грн. 34 коп. штрафу (а.с. 38-40).

Представники сторін у судове засідання 17.03.2021 не з`явились. Позивач у заяві від 17.03.2021 зазначає, що ознайомившись з матеріалами справи відповіді на відзив подавати не буде. Просить стягнути з відповідача заборгованість та штрафні санкції з врахуванням клопотання №280 від 16.03.2021 (а.с. 42).

Відповідно до п. 2 ч. 2, ч. 3 статті 46 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Під збільшенням чи зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти зміну кількісних показників, в яких виражається позовна вимога (збільшення чи зменшення ціни позову, збільшення чи зменшення кількості товару тощо). Під зміною розміру позовних вимог не може розумітися заявлення ще однієї чи кількох вимог додатково до викладених у позовній заяві - така дія кваліфікується як зміна предмета позову.

Клопотання про зменшення розміру позовних вимог №280 від 16.03.2021 підписане директором ТОВ "Волинь-зерно-продукт", не порушує прав та інтересів інших осіб.

Суд протокольною ухвалою від 17.03.2021 прийняв клопотання про зменшення позовних вимог, відтак має місце нова ціна позову - 1 301 023 грн. 34 коп., з яких 1 100 976 грн. 00 коп. основного боргу, 200 047 грн. 34 коп. штрафу.

Ухвалою суду від 17.03.2021 повідомлено учасників справи про закриття підготовчого провадження та призначення розгляду справи по суті 24 березня 2021 року на 11:00 год. У судових засіданнях оголошувалась перерва до 31.03.2021, 06.04.2021 з врахуванням думки сторін щодо врегулювання спору.

Відповідач у клопотанні від 22.03.2021 просить зменшити розмір штрафних санкцій до 1 грн., звільнити від сплати судового збору.

Відповідач у судовому засіданні до початку розгляду справи по суті позовні вимоги в сумі 1 301 023 грн. 34 коп. визнав. Просив зменшити розмір штрафу.

Позивач у судовому засіданні 06.04.2021 позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, зменшення штрафу заперечив.

Згідно зі статті 194 ГПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

Згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В силу вимог ч. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки до судового засідання та подання витребуваних судом документів, принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України, статтями 13, 14, 74 ГПК України суд вважає, що ним, в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи по суті за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

14.04.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Волинь-зерно-продукт" (продавець) та фізичною особою-підприємцем Масаловим Сергієм Миколайовичем (покупець) укладено договір купівлі-продажу №1404/92676 (а.с. 4-5).

Відповідно до умов договору продавець в порядку та на умовах цього договору зобов`язується продати у власність покупця засоби захисту рослин, насіння, мінеральні добрива, зернові та олійні культури, дизпаливо, мікродобрива, інший товар, зазначений в накладних та/або специфікаціях до цього договору (товар), а покупець в свою чергу зобов`язується прийняти цей товар та своєчасно оплатити його в порядку та на умовах, передбачених цим договором (п. 1.1 договору). Кількість товару, ціна, умови продажу (переходу права власності на товар) товару обумовлюються сторонами в договорі та в накладних та/або специфікаціях на товар (додатках до договору), які є невід`ємними частинами цього договору (п. 1.2 договору). Загальна вартість товару, що передається у власність покупця за цим договором, становить суму всіх накладних по кількості (п. 2.3 договору). Вартість однієї одиниці товару на кожну конкретну партію товару зазначається в специфікаціях на товар та/або у видаткових накладних (п. 3.1 договору). Загальна вартість товару, що передається у власність покупця за цим договором, становить суму всіх накладних по вартості (п. 3.2 договору). Покупець зобов`язується провести оплату кожної партії товару в термін, зазначений у специфікації до цього договору (п. 3.5 договору). У випадку прострочення строків/термінів оплати за поставлений товар, покупець сплачує продавцю вартість товару з врахуванням індексу інфляції, пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення оплати, а також штраф в розмірі 30% від суми простроченої заборгованості. Продавець має право самостійно визначати, які саме з вказаних в цьому пункті санкцій можуть бути застосовані до покупця (п. 7.3.1 договору). Цей договір набирає чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2020, а в частині розрахунків до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 9.1 договору).

Статтею 144 Господарського кодексу України (далі - ГК України) передбачено, що майнові права та майнові обов`язки суб`єктів господарювання виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Згідно із ст. 173 ГК України та ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Між сторонами виникли цивільні права та обов`язки на підставі договору купівлі- продажу №1404/92676 від 14.04.2020. Договорів предметом судового розгляду не був, недійсним в судовому порядку не визнавався.

На виконання умов договору сторони погодили кількість, вартість, ціну товару у специфікаціях №1088 від 16.04.2020 на суму 336 000 грн. 96 коп., №1207 від 22.04.2020 на суму 367 819 грн. 20 коп., №1283 від 23.04.2020 на суму 367 585 грн. 92 коп., №1636 від 29.04.2020 на суму 365 569 грн. 92 коп. (а.с. 8, 12, 16, 20). Всього на суму 1 436 976 грн. 00 коп.

Позивач передав відповідачу товар на загальну суму 1 436 976 грн. 00 коп., що підтверджується видатковими накладними №1088 від 16.04.2020 на суму 336 000 грн. 96 коп., №1207 від 22.04.2020 на суму 367 819 грн. 20 коп., №1283 від 23.04.2020 на суму 367 585 грн. 92 коп., №1636 від 29.04.2020 на суму 365 569 грн. 92 коп. (а.с. 7, 11, 15. 19), товарно-транспортними накладними (а.с. 9, 10, 13, 14, 17, 18, 21, 22).

Згідно п. 5 специфікацій до договору №91404/92675 від 14.04.2020 строк оплати товару за специфікацією №1088 від 16.04.2020 до 22 квітня 2020; за специфікаціями №1207 від 22.04.2020, №1283 від 23.04.2020 року, №1636 від 29.04.2020 до 30.08.2020.

Відповідач здійснив часткову оплату товару в сумі 336 000 грн. 00 коп., що підтверджується платіжними дорученнями №@PL787601 від 17.04.2020, №@2PL787602 від 21.04.2020.

Заборгованість відповідача становить 1 100 976 грн. 00 коп., підтверджена матеріалами справи, відповідачем визнана та підлягає до стягнення в силу ст. 193 ГК України, ст. 526 ЦК України, оскільки зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до Закону, умов договору.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 200 047 грн. 34 коп. штрафу за порушення строків оплати товару.

Відповідно до ч.1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно ст.ст.230-232 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Пунктом 7.3 договору визначено, що у разі порушення строків оплати (невиконання умов договору) покупець сплачує продавцю штраф у розмірі 30 % від вартості поставленого та неоплаченого або несвоєчасно оплаченого товару. Позивач (з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог) просить стягнути з відповідача 18.17% штрафу, що є його правом.

Нараховані позивачем 200 147 грн. 37 коп. штрафу підставні та підлягають до стягнення з відповідача відповідно до п. 7.3 договору, оскільки є його договірним зобов`язанням.

Відповідач у клопотанні від 22.03.2021 просить зменшити розмір штрафних санкцій до 1 гривні.

Суд, розглянувши клопотання від 22.03.2021 про зменшення штрафу до 1 гривні, не знаходить підстав для його задоволення, виходячи з такого.

Відповідно до ст.233 ГК України, суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Висновок суду щодо необхідності зменшення розміру штрафу, який підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (п.6 ст.3 ЦК України), чи є даний випадок винятковий.

Відповідач підставою для зменшення штрафу до 1 грн. зазначає укладення в квітні 2020 року між ТОВ «Волинь-зерно-продукт» та ДП ДГ «Перше травня» договору купівлі-продажу мінеральних добрив та ядохімікатів. На прохання ДП він перерахував позивачу 512 000 грн. попередньої оплати за цим договором. В подальшому був укладений договір №1404/92676 між ним та позивачем. Товар поставлявся напряму ДП ДГ «Перше травня». Зібраний ДП урожай був проданий позивачу. Після отримання від позивача коштів ДП з ним не розрахувалось. Від проведення трьохсторонніх взаєморозрахунків позивач відмовився, не наполягав на негайному розрахунку, пропонував сплатити 500-600 тис. грн., а основний розрахунок перенести на 2021 рік. Відповідач не був кінцевим отримувачем товару і дії самого позивача призвели до несвоєчасного розрахунку. Сума штрафу є надто великою. Він вже поніс майнові втрати, проплативши наперед позивачу 500 тис. грн. Також ДП не розрахувалось з ним за проведений за власний кошт ремонт адмінприміщення, що також поставило його у важкий фінансовий стан. На його банківському рахунку 625 грн.

Він виконав всі зобов`язання перед позивачем, а заборгованість виникла за обставин, створених позивачем та ДП (відмова від укладення трьохсторонньої угоди про взаєморозрахунки при отриманні зернопродукції від ДП, перенесення повного розрахунку на літо 2021 року).

Позивач, придбавши у ДП влітку та восени 2020 року врожай зернових культур за вигідними для себе цінами, вже отримав певні прибутки, і штрафні санкції з огляду на це сповна відшкодовані.

Такі обґрунтування не можуть бути підставою для зменшення штрафу. Жодних застережень щодо оплати за товар після розрахунку з ним ДП ФГ «Перше травня» договір не містить, як і забезпечення врожаєм ДГ 2020 року. Докази заборгованості ДГ перед ним в матеріалах справи відсутні. Докази вини позивача у несвоєчасних розрахунках в матеріалах справи відсутні. Господарські відносини ТОВ «Волинь-зерно-продукт» та ДП ДГ «Перше травня» не впливають на розрахунок між позивачем та відповідачем. Протилежного суду належними та допустимими доказами не доведено.

Відповідач стверджує про отримання позивачем прибутків, які перекривають штрафні санкції, від господарських відносин з ДП, проте не зазначає про умови договору між ним та ДП, зокрема, щодо вартості товару (за ціною закупівлі чи з націнкою), штрафних санкцій та можливість розрахунків з позивачем після отримання коштів від ДП.

Згідно ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Позивач товар поставив в квітні 2020 року. Надав відстрочку оплати понад 4 місяці до 30.08.2020. Товар не оплачений майже рік та протягом 7 місяців із встановленої дати. Прострочка є значною. Відповідач доказів звернення до позивача з пропозицією внести зміни в договір у зв`язку із неможливістю своєчасної оплати не подав. У судовому засіданні відповідач зазначив про надання ним юридичних послуг, послуг з оренди майна (техніка), виконання ремонтних робіт у 2020-2021 роках. Накладні від 22.04.2020, 23.04.2020, 29.04.2020 неоплачені повністю. Неможливість розрахунку з позивачем, зокрема часткового за рахунок отриманих коштів, не обґрунтував. Зазначає про дебіторську заборгованість, зокрема, ДП ДГ «Перше травня» за мінеральні добрива, проте доказів вжиття заходів для погашення такої заборгованості, стягнення в судовому порядку не подав. Відповідач не вжив заходів для погашення боргу і під час розгляду справи.

Довідка про залишок коштів в сумі 625 грн. 48 коп. не є доказом неможливості розрахунку з позивачем, оскільки не свідчить про відсутність коштів за період з квітня 2020 року.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства (п. 3 ч.1 ст. 3 ЦК України). Умовами договору передбачено у разі прострочки розрахунків сплату боргу з врахуванням інфляції, нарахування штрафу в розмірі 30 % від суми боргу та пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ.

Позов поданий про стягнення боргу без врахування інфляційних втрат, 330 292 грн 80 коп. штрафу, 61 534 грн. 00 коп. пені, зобов`язання органу, що буде здійснювати примусове виконання рішення, здійснювати нарахування на основний борг пені до моменту виконання рішення.

В період розгляду справи позивач зменшив позовні вимоги і просив стягнути основний борг та 200 047 грн. 34 коп. штрафу, нарахувавши його у розмірі 18,17%, без стягнення 130 245 грн. 46 коп. штрафу, 61 534 грн. 00 коп. пені та зобов`язання про донарахування пені до виконання рішення.

Залишення штрафних санкцій у розмірі 18,17% пояснює необхідністю отримання кредиту під аналогічний відсоток.

Позивач фактично вже зменшив штрафні санкції майже на 50%. Згідно ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Сторони самостійно визначили відповідальність за договором, договір не визнано недійсним.

Сплата відповідачем 200 047 грн. 34 коп. штрафу є його договірним зобов`язанням, справедливою компенсацією за несвоєчасне виконання зобов`язань, співрозмірною (18,17%) із сумою боргу.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 52 ЦК України, ст. 128 ГК України громадянин - підприємець відповідає за своїм зобов`язанням всім своїм майном, на яке відповідно до Закону може бути звернено стягнення. Неможливість виконання зобов`язання відповідач підтверджує лише довідкою банку про залишок коштів станом на 22.03.2021. Обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення штрафу, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання. Аналогічна правова позиція викладена у постанові ВС №924/709/17 від 08.05.2018.

Зазначені відповідачем обставини не є винятковими для зменшення штрафу. Згідно ч. 4 ст. 74 ГПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Судом також враховано, що у зв`язку зі звільненням відповідача від сплати судового збору ці витрати не можуть бути відшкодовані позивачу за його рахунок.

Стаття 23 ГК України, стаття 551 ЦК України передбачає право суду, а не обов`язок зменшувати штрафні санкції. Аналогічна правова позиція викладена у постановах ВС №902/855/18 від 13.01.2020, №916/469/19 від 27.01.2020.

Відповідач у відзиві та у судових засіданнях до початку розгляду справи по суті визнав заборгованість в сумі 1 301 023 грн. 34 коп.

Згідно ч.1 ст. 130 ГПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Згідно ч.3 ст.7 Закону України "Про судовий збір" у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Отже, з огляду на положення ст.130 Господарського процесуального кодексу України та ст.7 Закону України "Про судовий збір" позивачу підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору за позовні вимоги про стягнення з відповідача 1 301 023 грн. 34 коп., з яких 1 100 976 грн. 00 коп. основного боргу, 200 047 грн. 34 коп. штрафу, що становить 9 757 грн. 68 коп. (1 301 023 грн. 34 коп. х 1.5% х 50%).

Згідно п. 1 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, у разі зменшення розміру позовних вимог. У зв`язку із зменшенням розміру позовних вимог та поданням заяви про повернення судового збору позивачу підлягає поверненню 2 876 грн. 04 коп. (22 392 грн. 04 коп. (сплачено при поданні позову) - 19 515 грн. 35 коп. (1 301 023 грн. 34 коп. х 1,5%). Всього підлягає поверненню 12 634 грн. 37 коп. (9 757 грн. 68 коп. + 2 876 грн. 69 коп.).

Аналогічна позиція щодо повернення судового збору викладена у постановах Верховного Суду від 30.05.2018 №905/1582/15, Північно-Західного апеляційного господарського суду від 22.11.2018 у справі №903/195/18.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Позивач довів належними та допустимими доказами позовні вимоги, відповідач доказів неможливості виконання зобов`язання в строк, передбачений договором, не подав.

У клопотанні від 22.03.2021 відповідач просить звільнити його від сплати судового збору, оскільки є інвалідом 2 групи та постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесеним до 1 категорії, на його утриманні троє малолітніх дітей (а.с. 48).

Частиною 2 статті 129 ГПК України визначено, що судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Закон України "Про судовий збір" визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Відповідно до пунктів 9, 10 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю; позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Як вбачається з долученої до матеріалів справи копії посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи серії НОМЕР_1 від 05.12.2019, відповідач у даній справі Масалов Сергій Миколайович є інвалідом 2 групи та постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесеним до 1 категорії, а тому звільнений від сплати судового збору. Ці витрати не можуть бути покладені на нього, хоч і виникли внаслідок його неправомірних дій.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 13, 73, 74, 75, 76-80, 123, 126, 129, 232, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

вирішив:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Масалова Сергія Миколайовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Волинь-зерно-продукт» (45606, Волинська обл., Луцький р-н, с. Рованці, вул. Промислова, 5а, )

- 1 100 976 грн. 00 коп. основного боргу, 200 047 грн. 34 коп. штрафу, а всього: 1 301 023 грн. 34 коп. (один мільйон триста одна тисяча двадцять три грн. 34 коп.).

3. Повернути Товариства з обмеженою відповідальністю «Волинь-зерно-продукт» (45606, Волинська обл., Луцький р-н, с. Рованці, вул. Промислова, 5а, ) судовий збір в сумі 12 634 грн. 37 коп. (дванадцять тисяч шістсот тридцять чотири грн. 37 коп.), сплачений платіжним дорученням №368 від 15.02.2021 (оригінал платіжного доручення знаходиться в матеріалах справи).

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст.ст. 255, 256 ГПК України, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повний текст рішення складено

08.04.2021

Суддя А. М. Кравчук