ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" квітня 2021 р. Справа№ 910/14791/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кравчука Г.А.

суддів: Козир Т.П.

Агрикової О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "БМ Дистрибушн 2.0", м. Київ

на рішення Господарського суду міста Києва від 26.11.2020 (повний текст складено 01.12.2020)

у справі № 910/14791/20 (суддя Турчин С.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БМ Дистрибушн 2.0", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пролог Трейдінг", м. Київ

про стягнення 101 335,84 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

Товариство з обмеженою відповідальністю " БМ Дистрибушн 2.0" (далі - позивач, ТОВ " БМ Дистрибушн 2.0") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пролог Трейдінг" (далі - відповідач, ТОВ "Пролог Трейдінг") про стягнення 101335,84 грн заборгованості, з яких: 99013,84 грн - пеня, 2322,77 грн - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором поставки № 7/19 від 20.03.2019.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.11.2020 у справі №910/14791/20 позов задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ "Пролог Трейдінг" на користь ТОВ "БМ Дистрибушн 2.0" пеню у сумі 5 055,54 грн, 3% річних у сумі 2 322,77 грн та судовий збір в сумі 153,05 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Місцевий господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, у зв`язку з простроченням відповідачем свого зобов`язання з своєчасної оплати поставленого газу. Однак, при перевірці правильності розрахунку позивачем заявленої до стягнення пені місцевим господарським судом встановлено, що позивачем неправильно визначено періоди нарахування та не враховано часткові оплати здійсненні відповідачем.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ТОВ "БМ Дистрибушн 2.0" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 26.11.2020 скасувати та постановити нове, яким позов задовольнити повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що відповідальність у вигляді пені за порушення строків оплати за поставлений товар передбачена у п. 7.4 Договору, відповідно до якого за порушення покупцем строків оплати поставленого товару передбачених у Специфікаціях, відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент порушення, розрахованої від загальної вартості товару передбаченого Специфікацією, за кожен день прострочення. При цьому, місцевий господарський суд посилається на не врахування позивачем часткових оплат відповідачем, при тому, що такі оплати не повинні враховуватися. Сторонами при укладені договору було погоджено застосування господарсько-правової санкції у вигляді пені, яка обраховується від загальної вартості товару передбаченого Специфікацією, по якій наявне прострочення строків оплати, а не від суми заборгованості.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №910/14791/20 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді (суддя доповідач) Кравчука Г.А., суддів Козир Т.П. та Агрикової О.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.12.2020 витребувано матеріали даної справи у суду першої інстанції та відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги.

20.01.2021 матеріали справи №910/14791/20 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.01.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "БМ Дистрибушн 2.0" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.11.2020 у справі №910/14791/20, вирішено розгляд апеляційної скарги здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

Позиції учасників справи.

18.02.2021 через відділ документального забезпечення діяльності Північного апеляційного господарського суду від представника відповідача надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого позивач заперечує проти задоволення апеляційної скарги, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду просить залишити без змін.

В обґрунтування заперечень проти вимог апеляційної скарги представник відповідача зазначає, що судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення про часткове задоволення позовних вимог, а саме про стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі 5 055,54 грн та 3% річних у розмірі 2 322,77 грн.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

20.03.2019 між ТОВ "БМ Дистрибушн 2.0" (постачальник) та ТОВ "Пролог Трейдінг" (покупець) укладено договір поставки № 7/19 (далі - договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити покупцю товар в асортименті, кількості і за ціною (далі - товар), вказаних в Специфікаціях до договору (які після підписання є його невід`ємною частиною), а покупець зобов`язується прийняти і оплатити поставлений товар (п. 1.1 договору).

Відповідно до п.2.1. договору, загальна вартість товару за договором складає загальну вартість товару поставленого згідно всіх Специфікацій та видаткових накладних до договору.

Оплата за договором проводиться в безготівковому порядку платіжними дорученнями на поточний рахунок постачальника, у порядку передбаченому в Специфікації на цей товар (п.2.2. договору).

На виконання умов договору між сторонами підписано Специфікацію № 4 від 15.05.2019, у якій сторони погодили, що позивач зобов`язаний поставити відповідачу скриню морозильну СF-700-Р (Тefcold) у кількості 65 шт., загальною вартістю 1376228,88 грн (п. 1 Специфікації № 4 від 15.05.2019 до договору).

Загальна вартість товару, який поставляється відповідно до цієї Специфікації, складає: 1376228,88 грн (п. 2 Специфікації № 4 від 15.05.2019 до договору).

Пунктом 3 Специфікації сторони погодили, що вартість товару, визначена в п.2. цієї Специфікації сплачується покупцем в національній валюті України - гривні, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника в наступному порядку:

5% вартості товару, що складає 68811,44 грн, що еквівалентно 2 291,34 євро, в т.ч. ПДВ, сплачується покупцем шляхом внесення передплати (перерахування на поточний рахунок постачальника) протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту підписання цієї Специфікації на підставі рахунку-фактури наданого постачальником (пп. 3.1 Специфікації);

95% вартості товару, що складає 1307417,44 грн, що еквівалентно 43 535,46 євро в т.ч. ПДВ, сплачується покупцем протягом 30 (тридцяти) календарних днів після підписання видаткової накладної на підставі рахунку-фактури наданого постачальником (пп.3.2 Специфікації).

Відповідно до п.7.4. договору за порушення покупцем строків оплати за товар передбачених у Специфікаціях, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент порушення, розрахованої від загальної вартості товару передбаченого Специфікацією, за кожен день прострочення.

Відповідно до п.9.6. договору даний договір починає діяти з моменту його підписання та скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2019 року (включно), а в частині зобов`язань - до повного їх виконання.

Згідно із матеріалів справи позивач виставив відповідачу рахунок №821 від 11.05.2019 на оплату на суму 1376228,88 грн.

12.07.2019 та 30.07.2019 відповідач здійснив оплату 5% вартості товару за Специфікацією № 4 у сумі 68811,44 грн.

18.07.2019 та 05.08.2019 позивач здійснив поставку товару на загальну суму 1376228,88 грн, що підтверджується видатковими накладними №809 від 18.07.2019 на суму 338764,03 грн, №932 від 05.08.2019 на суму 1037464,85 грн.

У подальшому, відповідачем здійснено оплату 95% вартості товару, а саме:

16.08.2019 - у сумі 321825,80 грн згідно платіжного доручення №171 від 12.07.2019;

03.10.2019 - у сумі 321825,80 грн згідно платіжного доручення №239 від 03.10.2019;

04.10.2019 - у сумі 321825,80 грн згідно платіжного доручення №248 від 04.10.2019;

04.10.2019 - у сумі 341939,91 грн згідно платіжного доручення №249 від 10.09.2019;

21.12.2019 - у сумі 0,07 грн згідно платіжного доручення №400 від 21.12.2019.

Посилаючись на прострочення відповідачем виконання зобов`язання за договором поставки № 7/19 від 20.03.2019 щодо своєчасної оплати вартості товару, позивачем заявлено до стягнення з відповідача пені у сумі 99013,84 грн, нарахованої за період з 28.09.2019 по 20.12.2019 та 3% річних у сумі 2322,77 грн, нарахованих за період з 05.09.2019 по 02.10.2019 на суму 985591,64 грн, за 03.10.2019 на суму 663765,81 грн, за період з 04.10.2019 по 20.12.2020 на суму 0,07 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню зважаючи на таке.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193 ГК України).

Згідно ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки.

Згідно ч.1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Таким чином, змістом взаємних договірних зобов`язань сторін є обов`язок позивача поставити відповідачу обумовлений договором товар належної якості та кількості, який породжує обов`язок відповідача прийняти зазначений товар та оплатити за нього встановлену договором вартість у встановлений договором строк.

З огляду на погоджені сторонами строки оплати, умови договору поставки № 7/19 від 20.03.2019 та Специфікації № 4 від 15.05.2019, місцевий господарський суд дійшов обгрунтованого висновку, що відповідач допустив прострочення оплати товару.

Відповідно до статей 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача пені в розмірі 99 013,07 грн за період з 28.09.2019 по 20.12.2019 колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає таке.

В силу ч. 1 ст. 216 та ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України (далі - ГК України) підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Одним з видів господарських санкцій, згідно ч.2 ст.217 ГК України, є штрафні санкції, до яких віднесені, у т.ч. штраф та пеня (ч.1 ст.230 ГК України).

Як визначено ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, згідно з п.2 ч.1 цієї норми, сплата неустойки.

Штраф та пеня є видами неустойки згідно з ст.549 ЦК України. При цьому, відповідно до вказаної норми, неустойкою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

При перевірці правильності здійсненого судом першої інстанції розрахунку пені, колегією суддів апеляційного господарського суду встановлено, що арифметично правильним є сума пені у розмірі 5055,54 грн, оскільки позивачем неправильно визначено періоди нарахування та не враховано часткові оплати.

З огляду на здійснені відповідачем оплати та погоджені сторонами строки оплати, місцевим господарським судом правильно встановлено, що у період з 04.09.2019 по 02.10.2019 заборгованість відповідача перед позивачем становила 985591,64 грн; 03.10.2019 заборгованість відповідача перед позивачем становила 663765,81 грн та у період з 04.10.2020 по 20.12.2019 заборгованість відповідача перед позивачем становила 0,10 грн.

Відтак місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі 5055,54 грн.

Твердження позивача щодо неправильності здійсненого судом першої інстанції розрахунку пені апеляційним господарським судом не приймаються оскільки розрахунок пені здійсненний місцевим господарським судом відповідає вимогам встановленим ст. 549 ЦК України, відповідно до яких пеня обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 3% річних, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає таке.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши здійснений судом першої інстанції розрахунок 3 % річних, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що розрахунок позивача є арифметично правильним та нормативно обґрунтованим, відтак вимоги про стягнення з відповідача 3% у розмірі 2322,77 грн за період з 05.09.2019 по 02.10.2019 на суму 985591,64 грн, за 03.10.2019 на суму 663765,81 грн, за період з 04.10.2019 по 20.12.2020 на суму 0,07 грн підлягали задоволенню.

У зв`язку з наведеним, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, спростовуються встановленими обставинами та застосованими нормами матеріального права, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Враховуючи положення ч.1 ст.9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняття Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій, інші доводи, викладені в апеляційній скарзі не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на вирішення спору у даній справі.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Статтею 276 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, фактичні обставини у справі, встановлені судом першої інстанції під час її вирішення, підтверджують висновки, викладені в оскаржуваному рішенні про наявність правових підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача пені у сумі 5055,54 грн та 3% річних у сумі 2322,77 грн. Отже, рішення Господарського суду міста Києва від 26.11.2020 у справі №910/14791/20 про часткове задоволення позову є таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається

Судові витрати.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "БМ Дистрибушн 2.0" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.11.2020 у справі №910/14791/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 26.11.2020 у справі №910/14791/20 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/14791/20 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя Г.А. Кравчук

Судді Т.П. Козир

О.В. Агрикова