ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2021м. ДніпроСправа № 904/5982/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Татарчука В.О. за участю секретаря судового засідання Білана О.В., розглянувши справу у відкритому судовому засіданні справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Афіна КР» (м. Кривий Ріг, Дніпропетровська обл.)

до ОСОБА_1 (м. Кривий Ріг, Дніпропетровська обл.)

про стягнення заборгованості у розмірі 21559,90грн

Представники:

від позивача: Сабадин А.В.

від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Афіна КР» звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 21559,90грн, з яких: 20400грн - основна заборгованість, 645грн - 3% річних, 514,08грн - інфляційні втрати.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань щодо розміщення рекламних матеріалів на спец. конструкціях згідно адресної програми в м. Одеса, в жовтні 2019 року.

Також, позивач зазначає, що очікує понести судові витрати в розмірі 25000грн та просить стягнути вказані витрати з відповідача.

Відповідач у відзиві заперечує проти позову, посилаючись на наступне:

- між сторонами відсутні господарські зобов`язання;

- рахунок на оплату № 61 від 07.10.2019 за розміщення рекламних матеріалів на спец. конструкціях згідно адресної програми в м. Одеса, в жовтні 2019 року на суму 20400грн не підписаний та не містить печатки відповідача;

- на описі про направлення вимоги про сплату боргу від 05.10.2020 відсутні номер поштового відправлення, а тому неможливо встановити, що саме було відправлено.

Також, у відзиві відповідач просить стягнути з позивача 5000грн витрат на правничу допомогу.

В судовому засіданні 01.04.2021 були оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

В матеріалах справи міститься копія рахунку № 61 від 07.10.2019 постачальник: фізична особа-підприємець Макаров Михайло Олександрович; покупець: ТОВ «Афіна КР»; товари (роботи, послуги): розміщення рекламних матеріалів на спец. конструкціях згідно адресної програми в м. Одеса, в жовтні 2019р; сума: 20400грн.

Відповідно до платіжного доручення № 196 від 10.10.2019 позивачем було сплачено відповідачу 20400грн з призначенням платежу: оплата за надання рекламних послуг в жовтні 2019 зг. рах. №61 від 07.10.2019 без ПДВ.

Суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 20400грн - основного боргу, 23,41грн - 3% річних та відмовити в частині стягнення 622,41грн - 3% річних, 514,08грн - інфляційних втрат з таких підстав.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

За приписами ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають із підстав встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч. 1 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачем не виконані наведені вимоги та не спростовано твердження позивача про те, що фізичною особою-підприємцем Макаровим М.О. був виписаний рахунок № 61 від 07.10.2019 за надання послуг з розміщення рекламних матеріалів на спец. конструкціях згідно адресної програми в м. Одеса в жовтні 2019 року на суму 20400грн.

Платіжним дорученням № 196 від 10.10.2019 позивачем було сплачено відповідачу 20400грн.

Таким чином, матеріали справи свідчать про те, що між сторонами фактично було укладено договір надання послуг.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 і 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що:

- суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться;

- кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідачем не було надано позивачу послуги з розміщення рекламних матеріалів на спец. конструкціях згідно адресної програми в м. Одеса, в жовтні 2019 року на суму 20400грн.

Згідно з ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

05.10.2020 позивачем було направлено відповідачу вимогу про повернення сплачених коштів в розмірі 20400грн, що підтверджується описом від 05.10.2020, поштовою накладною від 05.10.2020 №933 та фіскальним чеком від 05.10.2020 №ФН .

Вказану вимогу відповідачем отримано 09.10.2020.

Однак, ОСОБА_1 не повернув спірну суму.

Таким чином, з 17.10.2020 заборгованість відповідача в розмірі 20400грн є простроченою.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути 3% річних за період з 11.10.2019 по 30.10.2020 у розмірі 645,82грн та збитки від інфляції за вказаний період в сумі 514,08грн.

Однак, спірна заборгованість стала простроченою з 17.10.2020, а тому суд вважає обґрунтованим період нарахування 3% річних з 17.10.2020 по 30.10.2020 в розмірі 23,41грн.

Є безпідставним нарахування інфляційних втрат за період менше ніж половина місяця.

Вказане є підставою для відмови у позові в частині стягнення збитків від інфляції у розмірі 514,08грн та 3% річних у розмірі 622,41грн.

З приводу заперечень ОСОБА_1 суд зазначає наступне.

Відсутність в рахунку підпису та відбитку печатки відповідача не може бути підставою для відмови від виконання господарських зобов`язань.

Відповідачем не спростовано факт перерахування йому коштів за надання послуг.

З урахуванням невиконання зобов`язань, на вимогу позивача спірні кошти не були повернуті відповідачем.

Таким чином, суд задовольняє позовні вимоги щодо стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 20400грн, 3% річних - 23,41грн та відмовляє в частині стягнення 3% річних - 622,41грн та інфляційних втрат - 514,08грн.

Суд відмовляє в задоволенні заяви позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в сумі 25000грн з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини 3 статті 123 ГПК визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити в зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Позивач зробив заяву про відшкодування витрат в розмірі 25000грн до закінчення судових дебатів.

В обґрунтування понесення витрат на оплату послуг адвоката позивачем подано:

- ордер серії КС №784293 від 30.10.2020;

- свідоцтво серії КС №6332/10 від 08.12.2017 на право заняття адвокатською діяльністю

- договір про надання правової допомоги № 329/20Г від 30.10.2020;

- додаток №1 до договору про надання професійної правничої допомоги № 329/20Г від 30.10.2020 (визначено вартість послуг з надання правової допомоги за підготовку: заяв по суті справи (позовна, відповідь на відзив) - 2500грн за 1 год., (гонорар адвоката); заяви, клопотання з процесуальних питань (клопотання про призначення відео конференції, клопотання про приєднання доказів, заява про уточнення позовних вимог тощо) - 1500грн/1 год. Участь в судовому засіданні - 3500грн за кожне судове засідання.)

На думку суду, наведеного недостатньо для висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в сумі 25000грн.

Зокрема, позивачем не наданий детальний розрахунок видів послуг з чіткою вказівкою сум за такі послуги.

Взагалі відсутні будь-які докази щодо фактичного надання правничої допомоги.

В той же час, п.п. 4.4, 4.5 договору №329/20Г від 30.04.2020 про надання правової допомоги чітко передбачають складення відповідного акту.

З урахуванням відсутності доказів оплати неможливо зробити висновок щодо фактично наданих послуг та відповідних сум.

Також, слід зазначити, що в провадженні Господарського суду Дніпропетровської області є декілька справ між тими ж сторонами.

Однак, надані позивачем докази не дозволяють зробити висновок про те, що заявлені до стягнення витрати на правничу допомогу в сумі 25000грн стосуються виключно справи №904/5982/20.

Справа не складна, ціна позову не значна, а тому витрати на правничу допомогу в сумі 25000грн є не співмірними.

Таким чином, заява позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задоволенню не підлягає.

З урахуванням результату вирішення спору, суд відмовляє в задоволенні заяви відповідача про стягнення з позивача 25000грн витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 231, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Афіна КР» до ОСОБА_1 про стягнення у розмірі 21559,90грн задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Афіна КР» (50069 Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Волгоградська, буд. 12, офіс 104, ідентифікаційний код 41664391) 20400грн - основного боргу, 23,41грн - 3% річних, 1991,22грн - витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відмовити у задоволенні позову в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Афіна КР» 622,41грн - 3% річних, 514,08грн - інфляційних втрат.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 12.04.2021.

Суддя В.О. Татарчук