ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про зупинення провадження у справі

12.04.2021 Справа № 917/15/21

Суддя Господарського суду Полтавської області Сірош Д. М., розглянувши матеріали справи

за позовом Першого заступника керівника Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області Грущака Дмитра Миколайовича

до 1. Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області

2. ОСОБА_1

3. Фермерського господарства "Аматор-Є"

про визнання недійсними договорів оренди землі, припинення договорів суборенди землі, скасування державної реєстрації прав користування

ВСТАНОВИВ:

Перший заступник керівника Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області Грущак Дмитро Миколайович звернувся в суд з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, ОСОБА_1 та Фермерського господарства "Аматор-Є", в якому просить:

визнати незаконними та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 20.01.2016 № 565-СГ, яким надано дозвіл ОСОБА_1 на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 59,00 га для ведення фермерського господарства в оренду, розташованої на території Комишнянської сільської ради Миргородського району Полтавської області за межами населених пунктів;

визнати незаконними та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 20.01.2016 № 566-СГ, яким надано дозвіл ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 57,00 га для ведення фермерського господарства в оренду, розташованої на території Остапівської сільської ради Миргородського району Полтавської області за межами населених пунктів;

визнати незаконними та скасувати наказ ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 15.02.2016 № 1235 - СГ, яким надано дозвіл ОСОБА_1 на розроблення проекту щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 30,00 га для ведення фермерського господарства в оренду, розташованої на території Остапівської сільської ра Миргородського району Полтавської області за межами населених пунктів;

визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 17.02.2016 № 1289 - СГ, яким затверджено проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду та надано ОСОБА_1 в оренду земельну ділянку розташовану на території Комишнянської сільської ради Миргородського району, кадастровий номер :00:003:0102, площею 58, 0618 га ріллі земель запасу, для ведення фермерського господарства в довгострокову оренду на 7 років;

визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 17.02.2016 № 1290 - СГ, яким затверджено проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду та надано ОСОБА_1 в оренду земельну ділянку, розташовану на території Остапівської сільської ради Миргородського району, кадастровий номер :00:001:0016, площею 56,8652 га пасовищ земель запасу, для ведення фермерського господарства в довгострокову оренду на 7 років;

визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 17.03.2016 № 1843 -СГ, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду та надано ОСОБА_1 в оренду земельну ділянку, розташовану на території Остапівської сільської ради Миргородського району, кадастровий номер :00:007:0111, площею 29,9980 га ріллі земель запасу, для ведення фермерського господарства в довгострокову оренду на 7 років;

визнати недійсним договір оренди земельної ділянки кадастровий номер :00:003:0102 площею 58,0618 га ріллі, що розташована на території Комишнянської сільської ради Миргородського району, укладений 18.02.2016 між Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області та ОСОБА_1 , зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 11.03.2016, номер запису про інше речове право 13697701 та

скасувати запис про державну реєстрацію права оренди вказаної земельної ділянки;

визнати недійсним договір оренди земельної ділянки кадастровий номер :00:001:0016 площею 56,8652 га пасовищ, що розташована на території Остапівської сільської ради Миргородського району, укладений 18.02.2016 між Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області та ОСОБА_1 , зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 11.03.2016, номер запису про інше речове право 13705729

та скасувати запис про державну реєстрацію права оренди вказаної земельної ділянки;

визнати недійсним договір оренди земельної ділянки кадастровий номер :00:007:0111 площею 29,9980 га ріллі, що розташована на території Остапівської сільської ради Миргородського району, укладений 18.03.2016 між Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області та ОСОБА_1 , зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 21.03.2016, номер запису про інше речове право 13857228

та скасувати запис про державну реєстрацію права оренди вказаної земельної ділянки;

визнати припиненим договір суборенди земельної ділянки кадастровий номер :00:003:0102 площею 58,0618 га ріллі, що розташована на території Комишнянської сільської ради Миргородського району, укладений 14.06.2016 між ОСОБА_1 та Фермерським господарством «Аматор-Є», зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 21.06.2016, номер запису про інше речове право 15111934

та скасувати запис про державну реєстрацію права суборенди вказаної земельної ділянки;

визнати припиненим договір суборенди земельної ділянки кадастровий номер :00:001:0016 площею 56,8652 га пасовищ, що розташована на території Остапівської сільської ради Миргородського району, зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 21.06.2016, номер запису про інше речове право 15111224;

та скасувати запис про державну реєстрацію права суборенди вказаної земельної ділянки;

- визнати припиненим договір суборенди земельної ділянки кадастровий номер :00:007:0111 площею 29,9980 га ріллі, що розташована на території Остапівської сільської ради Миргородського району, зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 21.06.2016, номер запису про інше речове право 15111592;

та скасувати запис про державну реєстрацію права суборенди вказаної земельної ділянки.

Зобов`язати ОСОБА_1 та Фермерське господарство "Аматор-Є" шляхом підписання акту приймання-передачі земельної ділянки, повернути Головному управлінню Держгеокадастру у Полтавській області земельні ділянки: кадастровий номер :00:003:0102, площею 58, 0618 га ріллі, що розташована на території Комишнянської сільської ради Миргородського району; кадастровий номер :00:001:0016, площею 56,8652 га пасовищ, що розташована на території Остапівської сільської ради Миргородського району; кадастровий номер :00:007:0111, площею 29,9980 га ріллі, що розташована на території Остапівської сільської ради Миргородського району.

Відповідно до частини 3 статті 4 Господарського процесуального кодексу України до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Статтею 53 Господарського процесуального кодексу України визначено участь у судовому процесі органів та осіб, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Передумовою участі органів та осіб, передбачених статтею 53 Господарського процесуального кодексу України, в господарському процесі є набуття ними господарського процесуального статусу органів та осіб, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, та наявність процесуальної правосуб`єктності, яка передбачає процесуальну правоздатність і процесуальну дієздатність.

На відміну від осіб, які беруть участь у справі (позивач, відповідач, третя особа, представник), відповідні органи та особи повинні бути наділені спеціальною процесуальною правоздатністю, тобто здатністю мати процесуальні права та обов`язки органів та осіб, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Така процесуальна правоздатність настає з моменту виникнення у цих осіб відповідної компетенції або передбачених законом повноважень. Необхідною умовою такої участі є норми матеріального права, які визначають випадки такої участі, тобто особи, перелічені статтею 53 Господарського процесуального кодексу України, можуть звернутися до суду із позовною заявою або беруть участь в процесі лише у випадках, чітко встановлених законом.

Згідно статті 131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом.

Така "виключність" випадків для представництва прокурором інтересів держави в суді досить яскраво проявляється у спірних правовідносинах, оскільки в особі одного органу поєднується порушник вимог законодавства та орган, який реалізує права територіальної громади володіти, ефективно користуватися та розпоряджатися на власний розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через спеціально уповноважені органи; підвищення ефективності використання майна, створення конкурентного середовища, залучення інвестицій з метою забезпечення соціально-економічного розвитку міста, а також забезпечення надходження коштів від приватизації до міського бюджету.

Відповідно до частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно з частинами 4 та 5 статті 53 Господарського процесуального кодексу України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Тобто, зміст правових норм частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" та статті 53 Господарського процесуального кодексу України передбачають два взаємовиключних випадки, а саме: 1) внесення позову прокурором в інтересах відповідного органу, який має право та зобов`язаний здійснювати захист інтересів держави у спірних правовідносинах, зокрема, шляхом звернення до суду з позовами відповідної категорії, проте не здійснює або неналежним чином здійснює свої повноваження. В такому випадку вказаний орган набуває статус позивача та відповідне коло процесуальних прав, наприклад, оскарження наявності підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді, відмова від поданого прокурором позову тощо. З метою завчасного інформування позивача у справі про намір внесення позову до суду в його інтересах та забезпечення ефективної та повної реалізації прав та обов`язків сторони процесу, частиною 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" зобов`язано прокурора попередньо, до зверненні з: суду, повідомити про свій намір відповідного суб`єкта владних повноважень; 2) внесення позову прокурором самостійно у якості позивача, що зумовлено відсутністю такого органу або відсутністю у нього повноважень (та обов`язку) щодо звернення до суду з позовними заявами певної категорії. В останньому випадку відповідний уповноважений орган процесуальними правами та обов`язками позивача не наділяється, їх реалізує виключно прокурор, як позивач.

Враховуючи факт відсутності повноважень у Держгеокадастру на звернення до суду з позовними заявами, окрім відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також повернення самовільно зайнятих чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився та те, що Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру в особі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області є відповідачем у справі, а одна й та сама особа (орган) не може бути одночасно позивачем і відповідачем за цим же позовом, оскільки це суперечить нормам цивільного законодавства, у спірних правовідносинах відсутній орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції. У зв`язку з чим прокурор самостійно подав цей позов.

Процедура, передбачена абзацами 3 та 4 частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" застосовується лише до встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження з такого захисту (пункт 70 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц).

Таким чином, відсутність органу, уповноваженого державою здійснювати функції захисту її інтересів у спірних правовідносинах (відповідного суб`єкта владних повноважень), означає відсутність відповідного суб`єкта владних повноважень, якого належить повідомляти у порядку, визначеному абзацом 3 частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру".

Пунктом 7 частини 1 статті 228 Господарського процесуального кодексу України передбачено право суду зупинити провадження у справі за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи у разі перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Частинами 1, 2 статті 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" визначено, що для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Як вбачається з судових рішень Верховного Суду, що опубліковані в Єдиному державному реєстрі судових рішень, ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03.02.2021 у справі № 922/3014/19 передано справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду з огляду на необхідність відступати від висновку щодо застосування положень статті 23 закону України "Про прокуратуру", статті 53 Господарського процесуального кодексу України, у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.05.2019 у справі № 366/2648/16-ц.

Як зазначалося вище прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення таких інтересів, зокрема, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження. При цьому до подання позову прокурор має повідомити компетентний орган про порушення інтересів держави.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності, які дають підстави прокурору для звернення до суду в інтересах держави.

Незвернення прокурора до компетентного органу свідчить про відсутність підстав стверджувати, що захист інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює орган, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах.

Іншою підставою здійснення прокурором представництва в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, є відсутність органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження.

У справі № 366/2648/16-ц органом, який виконує функцію розпорядника земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності від імені власника, яким є держава Україна, з усіма повноваженнями власника на захист права власності, а також функцію органу державного нагляду (контролю) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, є ГУ Держгеокадастру у Київській області. Положенням про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру не передбачено право ГУ Держгеокадастру визнавати недійсними та скасовувати власні накази, тому оскаржуючи накази ГУ Держгеокадастру з підстав їх незаконності та зазначаючи відповідачем ГУ Держгеокадастру прокурор мав визначити підставою для представництва в суді законних інтересів держави відсутність органу, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження.

Таким чином, колегія суддів вважає, що у випадку зазначення ГУ Держгеокадастру одним із відповідачів та заявлення вимоги про визнання недійсним його наказу, підставою для представництва прокурором інтересів держави є відсутність органу, уповноваженого державою здійснювати функції захисту її інтересів саме у спірних правовідносинах.

Правильне визначення підстави представництва впливає на оцінку обґрунтування позовних вимог прокурора, зокрема, щодо необхідності чи відсутності необхідності повідомлення компетентного органу про порушення інтересів держави, а також є визначальним для встановлення початку перебігу позовної давності.

Враховуючи викладене, з метою дотримання єдності судової практики та приймаючи до уваги, що правовідносини в справі № 917/15/21 та у справі № 922/3014/19 за характером спору та сферою правового регулювання є подібними, існує об`єктивна неможливість розгляду цієї справи (№ 917/15/21) Господарським судом Полтавської області, оскільки факти та обставини, які будуть встановлюватись Великою Палатою Верховного Суду у справі № 922/3014/19 мають істотне значення для розгляду справи № 917/15/21 Господарським судом Полтавської області.

Згідно з імперативними вимогами статті 13 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів" та статтею 236 Господарського процесуального кодексу України висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.

Також, згідно з пунктом 6 частини 2 статті 36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Верховний Суд забезпечує однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове й повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Зупинення провадження у справі, здійснюється без зазначення строку, до усунення обставин, які зумовили зупинення провадження у справі, тобто закінчення строку визначається вказівкою на подію.

Статтею 228 Господарського процесуального кодексу України визначено перелік підстав, за наявності яких господарський суд має право зупинити провадження по справі.

Провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 7 частини 1 статті 228 Господарського процесуального кодексу України - до закінчення перегляду в касаційному порядку (пункт 11 частина 1 статті 229 Господарського процесуального кодексу України).

У зв`язку з викладеним, провадження у справі підлягає зупиненню на підставі пункту 7 частини 1 статті 228 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 228, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження у справі 922/3066/20 зупинити до закінчення розгляду Великою палатою Верховного Суду справи № 922/3014/19 та опублікування повного тексту постанови.

Зобов`язати учасників справи повідомити суд про усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі № 917/276/20, шляхом подання копії судового рішення за наслідками розгляду касаційної скарги.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, згідно з статтею 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення, відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала підписана 12.04.2021.

Суддя Д. М. Сірош