ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про зупинення провадження у справі

14.04.2021м. ДніпроСправа № 904/7149/20

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях, м. Дніпро

до Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод", м. Дніпро

про стягнення неустойки в сумі 358037,35 грн., пені в сумі 808,75 та виселення з приміщення

Суддя Крижний О.М.

Представники:

Від позивача: Іванченко І.С., витяг з ЄДР, представник

Від відповідача: Корсун С.О., довіреність від 21.12.2020 №100, адвокат

СУТЬ СПОРУ:

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просить:

- стягнути з Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" неустойку у сумі 358037,35 грн.;

- стягнути з Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" пеню у сумі 808,75 грн.;

- виселити Приватне акціонерне товариство "Дніпровський металургійний завод" з нежитлових вбудованих приміщень, площею 914,4 кв.м., розміщених за адресою: м. Дніпро, пр. С. Нігояна, 67, що перебуває на балансі Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що строк дії укладеного сторонами договору закінчився 27.01.2020. Листом від 18.02.2020 №11-02-01047 позивач повідомив відповідача про припинення договору та про необхідність терміново повернути об`єкт оренди. Відповідач об`єкт оренди не повернув, у зв`язку з чим, позивач на підставі п. 5.5 договору нарахував неустойку у розмірі подвійної орендної плати за кожний місяць користування майном за час прострочення та просить виселити відповідача. Також позивач нарахував пеню за несвоєчасну сплату орендної плати.

Відповідач проти позову заперечує, вважає спірний договір продовженим. Відповідач зазначає, що за умовами договору оренди орендар зобов`язаний письмово повідомити орендаря та балансоутримувача не пізніше ніж за 30 діб про намір щодо завершення, припинення або розірвання договору оренди. Відповідач зауважує, що позивач звернувся до відповідача із листом від 13.11.2019 в якому, крім іншого, повідомив що термін договору спливає 27.01.2020 та у разі наміру продовжити його на новий строк просило надати про це заяву до якої документи необхідні для оцінки орендованого майна. Орендар, листом від 14.01.2020, який надійшов до позивача 17.01.2020, звернувся до орендодавця з проханням продовжити термін дії договору. До вказаного листа були додані документи щодо проведення оцінки майна, як того вимагав позивач. Таким чином, відповідач вважає необґрунтованими позовні вимоги щодо стягнення неустойки та виселення відповідача. Крім того, відповідач звертає увагу, що відповідач одночасно є і балансоутримувачем спірного майна, а отже відповідно до п.3.6 договору розмір орендної плати, який підлягає сплаті до державного бюджету становить 5394,40 грн. (70%) без врахування індексації, проте, позивач здійснює розрахунок неустойки виходячи із 100% орендної плати, 30 % з якої підлягає сплаті балансоутримувачу.

У відповіді на відзив позивач не погоджується із запереченнями відповідача, зазначає, що твердження відповідача про те, що лист заступника начальника регіонального відділення від 18.02.2020 №11-02-01048, який долучено до матеріалів справи, відповідач не отримав так як квитанція ПН55 не є належним доказом повідомлення відповідача є безпідставним, оскільки відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду у справі №910/719/19 наявність заяви орендодавця та надсилання її орендарю за наданими орендарем реквізитами свідчить про добросовісність звернення позивача до відповідача. Відтак, позивач вважає, що належним чином повідомив відповідача про припинення договірних відносин між сторонами. Позивач звертає увагу суду, що неодноразово листами від 13.11.20196 №11-02-06610, від 22.01.2019 №11-02-00432 повідомляв відповідача про невиконання умов договору щодо страхування орендованого нерухомого майна на користь орендодавця. Останній раз державне майно, що є предметом цього договору було застраховане у період з 29.07.20165 по 28.07.2017. Відповідачем проігноровано листи позивача щодо необхідності застрахувати об`єкт оренди. Стосовно сплати орендної плати відповідачем після припинення договору оренди, позивач зауважує, що відповідно до п.3.12 договору, у разі припинення договору оренди орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передавання включно. Також позивач зауважує, що відповідно до ч.2 ст. 185 ЦК України якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, саме наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення. Таким чином, позивачем у відповідності до закону здійснено нарахування неустойки у розмірі 358037,35 грн. виходячи з 100% орендної плати за період з 28.01.2020 по 30.11.2020.

У запереченнях на відповідь на відзив відповідач наголошує на тому, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження направлення відповідачеві заяви про припинення дії договору. Також відповідач зазначає про безпідставність тверджень позивача щодо відсутності договорів страхування, оскільки відповідачем залучено до матеріалів справи договори страхування від 10.10.2019. Крім того, відповідач вказує що є одночасно і балансоутримувачем орендованого майна, а тому розмір плати за орендоване майно становить 5394,40 грн. (70%) без врахування індексації, тому розрахунок неустойки з 100% розміру орендної плати є неправомірним.

Від позивач надійшли додаткові пояснення, в яких наполягає на тому що лист про припинення дії договору відповідачеві направлявся, а тому вважає договір припиненим та просить позов задовольнити повністю.

Судом до початку розгляду справи по суті поставлено питання про можливість зупинення провадження у даній справі до закінчення розгляду Верховним судом у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду справи № 910/11131/19 у подібних правовідносинах.

Представники сторін проти зупинення провадження у справі не заперечували.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про необхідність зупинення провадження у справі, з огляду на наступне.

Так, предметом розгляду даної справи є, зокрема, стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості неустойки у розмірі подвійної орендної плати за час використання майна після припинення дії договору оренди на підставі ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України. В той же час, відповідач заперечує проти позову з посиланням на чинність спірного договору та зазначає про те, що за заявлений період ним сплачується орендна плата.

Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень Колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду ухвалою від 09 грудня 2020 року на підставі частини 2 статті 302 Господарського процесуального кодексу України передала справу №910/11131/19 разом з касаційною скаргою на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Передаючи справу №910/11131/19 на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, колегія суддів Касаційного господарського суду зазначила, що, на її думку, застосована у тексті ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України прив`язка розміру неустойки до розміру орендної плати пов`язана виключно із методикою розрахунку такої санкції, однак така прив`язка жодним чином не свідчить про те, що орендна плата - як зобов`язання та неустойка у розмірі подвійної орендної плати - як санкція є тотожними поняттями.

Так, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника встановлених законом негативних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового обов`язку.

Покладення на суб`єкта господарювання нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки.

Таким чином, у випадку якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі відповідальністю за це порушення буде саме стягнення неустойки, яка передбачена ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України, тоді як сплата орендної плати за договором оренди є господарським зобов`язанням орендаря. Отже, стягнення з винного у неповерненні орендованого майна орендаря одночасно як заборгованості з орендної плати так і санкції у вигляді подвійної орендної плати за один і той самий період користування майном (після закінчення договору оренди і до моменту повернення орендованого майна за актом прийому-передачі) не може вважатися подвійним притягненням до відповідальності за одне й те саме порушення, оскільки сплата орендної плати такою відповідальністю взагалі не є.

Додатково колегія суддів Касаційного господарського суду зазначила, що подібні за змістом висновки викладені, зокрема, у постанові Касаційного господарського суду від 30.07.2020 у справі №925/1223/17. Крім цього, можливість стягнення з винного орендаря орендної плати та неустойки, що передбачена ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України за один і той самий період користування майном (після закінчення договору оренди і до моменту повернення орендованого майна за актом прийому-передачі) підтверджена Касаційним господарським судом у постанові від 11.12.2019 у справі №904/527/19. Вказане свідчить про те, що наразі єдиного підходу у вирішенні подібних категорій спорів у Касаційного господарського суду немає, а саме забезпечення такої єдності і є основною функцією Верховного Суду як найвищого суду у системі судоустрою.

У провадженні Касаційного господарського суду та судів попередніх інстанцій знаходиться велика кількість справ, у яких піднімається питання одночасного стягнення орендної плати та неустойки, що передбачена ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України, а тому розгляд цієї справи об`єднаною палатою сприятиме розвитку права та забезпечить єдність, передбачуваність та стабільність судової практики.

В ухвалі від 17.12.2020 у справі №910/11131/19 Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла до висновку про наявність підстав для прийняття справи до розгляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з тих підстав, що у провадженні Касаційного господарського суду та судів попередніх інстанцій знаходиться велика кількість справ, у яких піднімається питання одночасного стягнення орендної плати та неустойки, що передбачена частиною 2 статті 785 Цивільного кодексу України, колегія суддів Верховного Суду вбачає підстави для відступу від висновку, викладеного у раніше ухвалених рішеннях Верховного Суду у справах №910/12949/16 та №906/1037/16.

Відповідно до п.7 ч. 1 ст. 228 суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

У такому випадку згідно з приписами пункту 11 частини першої статті 229 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі зупиняється до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для зупинення провадження у справі № 904/7149/20 до закінчення розгляду Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №910/11131/19 у подібних правовідносинах.

Додатково суд роз`яснює сторонам, що згідно статті 230 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі поновлюється за клопотанням учасників справи або за ініціативою суду не пізніше десяти днів з дня отримання судом повідомлення про усунення обставин, що викликали його зупинення.

Керуючись пунктом 7 частини 1 статті 228, статтями 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

У Х В А Л И В :

Зупинити провадження у справі №904/7149/20 за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях до Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" про стягнення неустойки в сумі 358037,35 грн., пені в сумі 808,75 та виселення з приміщення до закінчення розгляду Верховним Cудом у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду справи № 910/11131/19 у подібних правовідносинах.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено - 14.04.2021.

Суддя О.М. Крижний