ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" квітня 2021 р. м. Київ Справа № 911/315/21

Господарський суд Київської області у складі судді Бабкіної В.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ДАН ДЕВЕЛОПМЕНТ (04210, м. Київ, вул. М. Малиновського, 19-А)

до Виконавчого комітету Української міської ради (08720, Київська обл., Обухівський р-н, м. Українка, пл. Шевченка, буд. 1)

про стягнення 90900,00 грн. заборгованості за договором № 34 від 10.02.2020 р.,

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю ДАН ДЕВЕЛОПМЕНТ (далі - ТОВ ДАН ДЕВЕЛОПМЕНТ, позивач) звернулося до господарського суду Київської області з позовною заявою до Виконавчого комітету Української міської ради (далі - відповідач) про стягнення 90900,00 грн. заборгованості за договором № 34 від 10.02.2020 р.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем зобов`язань в частині наданих послуг позивачу за договором № 34 від 10.02.2020 р., у зв`язку з чим позивач просив суд стягнути з відповідача 90900,00 грн., а також судові витрати покласти на відповідача.

Беручи до уваги характер спірних правовідносин, предмет, підстави позову і обраний позивачем спосіб захисту, а також категорію та складність справи, обсяг та характер доказів у справі, зважаючи на заявлену у даному спорі ціну позову, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, суд дійшов висновку, що справа за поданою Товариством з обмеженою відповідальністю ДАН ДЕВЕЛОПМЕНТ позовною заявою № 43 від 19.01.2021 р. (вх. № 309/21 від 29.01.2021 р.) до Виконавчого комітету Української міської ради про стягнення 90900,00 грн. заборгованості за договором № 34 від 10.02.2020 р., підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою господарського суду Київської області від 03.02.2021 р. було відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (без виклику сторін).

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 161 ГПК України до заяв по суті справи належать відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, заперечення на відповідь на відзив.

01.03.2021 р. до господарського суду Київської області від Виконавчого комітету Української міської ради надійшов відзив б/н від 25.02.2021 р. (вх. № 4830/21 від 01.03.2021 р.) на позовну заяву, відповідно до якого відповідач зазначав, що між сторонами існували договірні відносини, згідно яких позивач надавав послуги по утилізації сміття та поводження зі сміттям (послуги забезпечення екологічно безпечного збирання та перевезення побутових відходів вздовж річок Стугна та Дніпро на території Української міської ради). Відповідно до пп. 6.2.4 п. 6.2 договору замовник має право: повернути рахунок або акт наданих послуг учаснику без здійснення оплати у випадку неналежного оформлення документів, зазначених у пункті 4.3 договору, згідно з яким до рахунку додаються: акт виконання надання послуг, дефектний акт. Акт наданих послуг № 11 від 28.12.2020 р. не було підписано Виконавчим комітетом, оскільки на неодноразові звернення Першого заступника міського голови Ткаченко Г.І. з листами до позивача щодо необхідності надання дефектного акту та надання за 2020 р. товарно-транспортної накладної та довідки про кількість (м3) вивезеного сміття на полігон, відповіді надано не було, як і витребуваних відповідачем документів. З огляду на ненадання позивачем всіх документів, передбачених договором № 34 від 10.02.2020 р., відповідач просить суд у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАН ДЕВЕЛОПМЕНТ» до Виконавчого комітету Української міської ради Обухівського району Київської області про стягнення заборгованості, відмовити повністю.

11.03.2021 р. до господарського суду Київської області від ТОВ ДАН ДЕВЕЛОПМЕНТ надійшла відповідь на відзив № 10/03/21 від 10.03.2021 р. (вх. № 5758/21 від 11.03.2021 р.), відповідно до якої позивач вважає, що доводи та твердження відповідача про надання позивачем неповного пакету документів є безпідставними, та що відповідач штучно створив підстави, які не передбачені ані договором, ані чинним законодавством для обґрунтування своєї відмови в оплаті за надані послуги згідно акту № 11 від 28.12.2020 р. Позивач зазначає, що протягом всього строку дії договору сторони складали та підписували акти наданих послуг. Протягом 2020 року позивачем за дорученням відповідача надавалися послуги, які, в свою чергу, були прийняті відповідачем, що підтверджується відповідними актами. Жодного разу протягом строку дії договору у сторін не виникало питання щодо складання рахунку, товарно-транспортної накладної, довідки про кількість вивезеного сміття на полігон, дефектного акту. Більше того, позивач наголошує, що перелічені документи взагалі не передбачені договором, до того ж в силу законодавства вказані документи не можуть бути підставою для здійснення/нездійснення оплати. Позивач також наголошує, що послуги згідно акту № 11 від 28.12.2020 р. були надані своєчасно, в повному обсязі, у відповідності до умов договору, що жодним чином не спростовано відповідачем.

25.03.2021 р. до господарського суду Київської області від Виконавчого комітету Української міської ради надійшли заперечення б/н від 22.03.2021 р. (вх. № 6954/21 від 25.03.2021 р. на відповідь на відзив, відповідно до яких відповідач зазначає, що оскільки дефектний акт відсутній, то жодних послуг з утилізації сміття та поводження зі сміттям (послуги забезпечення екологічно безпечного збирання та перевезення побутових відходів вздовж річок Стугна та Дніпро на території Української міської ради) здійснено не було. Таким чином, заявлена позивачем вимога про стягнення заборгованості суперечить основним принципам, на яких засновані господарські правовідносини, оскільки ігнорує вимоги п. 4.3 договору № 34 від 10.02.2020 р.

У відповідності з приписами ч. 5 ст. 252 ГПК України суд розглядає дану справу за наявними в ній на час ухвалення рішення матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

10 лютого 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю ДАН ДЕВЕЛОПМЕНТ (учасник) та Виконавчим комітетом Української міської ради (замовник) було укладено договір № 34, відповідно до п. 1.1 якого учасник зобов`язується у 2020 році надати замовникові послуги, зазначені в п. 1.2 договору, а замовник - прийняти і оплатити такі послуги.

Згідно з п. 1.2 договору найменування (номенклатура, асортимент) послуг, виконуваних за цим договором: ДК 021:2015-90510000-5 утилізація сміття та поводження зі сміттям (послуги з забезпечення екологічно безпечного збирання та перевезення побутових відходів вздовж річок Стугна та Дніпро на території Української міської ради).

У відповідності з п. 3.1 договору ціна цього договору становить 909000,00 грн. з ПДВ.

Розрахунок проводиться замовником шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку після підписання сторонами акту виконання наданих послуг (п. 4.1 договору).

Пунктом 4.3 договору передбачено, що до рахунку додаються: акт виконання наданих послуг, дефектний акт.

Умовами п. 5.1 договору встановлено, що строк надання послуг: протягом 2020 року.

Відповідно до пп. 6.1.1 п. 6.1 договору замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі проводити оплату учаснику за виконані послуги.

Згідно з пп. 6.1.2 п. 6.1 договору замовник зобов`язаний приймати надані послуги згідно акту наданих послуг, якщо такі виконані без зауважень.

У відповідності з пп. 6.2.4 п. 6.2 договору замовник має право повернути рахунок або акт наданих послуг учаснику без здійснення оплати у разі неналежного оформлення документів, зазначених у пункті 4.3 розділу IV цього договору (відсутність печатки, підписів тощо).

Учасник має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за надані послуги (пп. 6.4.1 п. 6.4 договору).

На виконання умов договору № 34 від 10.02.2020 р. ТОВ ДАН ДЕВЕЛОПМЕНТ було надано послуги Виконавчому комітету Української міської ради, зокрема, на суму 90900,00 грн., що підтверджується актом наданих послуг № 11 від 28.12.2020 р.

Зазначений акт було підписано зі сторони учасника, однак зі сторони замовника підписано не було, і, відповідно, послуги за даним актом не оплачено.

ТОВ ДАН ДЕВЕЛОПМЕНТ було направлено Виконавчому комітету Української міської ради лист-вимогу № 1024/12/2020 від 28.12.2020 р. з проханням погодити та підписати акт наданих послуг № 11 від 28.12.2020 р. на суму 90900,00 грн.

30.12.2020 р. Виконавчий комітет Української міської ради направив ТОВ ДАН ДЕВЕЛОПМЕНТ лист № 2763/0/3-20 від 30.12.2020 р., відповідно до якого відповідач звертався до позивача з проханням надати дефектний акт до акту наданих послуг № 11 від 28.12.2020 р., а також звертав увагу на те, що відповідно до пп. 6.2.4 п. 6.2 договору № 34 від 10.02.2020 р. замовник має право повернути рахунок або акт наданих послугу учаснику без здійснення оплати у разі неналежного оформлення документів, зазначених у п. 4.3 договору.

ТОВ ДАН ДЕВЕЛОПМЕНТ було направлено Виконавчому комітету Української міської ради претензію-вимогу № 39 від 18.01.2021 р., відповідно до якої позивач просив відповідача оплатити заборгованість в сумі 90900,00 грн. за актом наданих послуг № 11 від 28.12.2020 р.

Як зазначає позивач, Виконавчий комітет Української міської ради не розрахувався з ТОВ ДАН ДЕВЕЛОПМЕНТ за надані послуги згідно акту наданих послуг № 11 від 28.12.2020 р. на суму 90900,00 грн., що і стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Згідно приписів статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами статті 193 Господарського кодексу України.

Так, у відповідності до ч. 1 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ч. 7 статті 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Приписами статті 530 ЦК України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Укладений між сторонами договір за своєю природою є договором про надання послуг, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 63 Цивільного кодексу України. Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме - майново-господарських зобов`язань згідно зі ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст.ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, а згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 903 ЦК України визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як зазначено у ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Поряд з цим, приписами статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 76-79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Судом встановлено, що договір № 34 від 10.02.2020 р. був чинним на момент виникнення та існування спірних правовідносин.

Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог з тих підстав, що відповідно до пп. 6.2.4 п. 6.2 договору замовник має право: повернути рахунок або акт наданих послуг учаснику без здійснення оплати у неналежного оформлення документів, зазначених у пункті 4.3 договору, згідно якого до рахунку додаються: акт виконання надання послуг, дефектний акт, якого надано позивачем не було. Окрім того, відповідач вказував, що позивачем не було надано за 2020 р. товарно-транспортну накладну та довідку про кількість (м3) вивезеного сміття на полігон.

Оцінюючи подані до справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог у даній справі у повному обсязі з огляду на таке.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

У частині 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 180 Господарського кодексу України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї зі сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Згідно договору № 34 від 10.02.2020 р. сторонами досягнуто згоди по всіх його істотних умовах.

При цьому, твердження відповідача, що надання дефектного акту є необхідною умовою для здійснення оплати за надані позивачем послуги, спростовується наступним.

Згідно пункту 2.2 наказу Міністерства фінансів України № 309 від 02.03.2021 р. «Про затвердження Порядку реєстрації та обліку бюджетних зобов`язань розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів в органах Державної казначейської служби України»: розпорядники бюджетних коштів протягом 7 робочих днів з дати взяття бюджетного зобов`язання подають до відповідного органу Казначейства Реєстр бюджетних зобов`язань розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів за формою згідно з додатком 1 (далі - Реєстр) на паперових (у двох примірниках) та електронних носіях і оригінали документів або їх копії, засвідчені в установленому порядку, що підтверджують факт узяття бюджетного зобов`язання. Наказом Державної казначейської служби України № 68 від 29.04.2013 р. «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо переліку підтвердних документів для реєстрації бюджетних зобов`язань та проведення платежів», затверджено перелік підтвердних документів для реєстрації бюджетних зобов`язань та проведення платежів: для оплати послуг (крім комунальних) надаються наступні документи на стадії реєстрації бюджетних зобов`язань та бюджетних фінансових зобов`язань: 1) у разі здійснення попередньої оплати: рішення головного розпорядника бюджетних коштів; договір; рахунок. 2) при отриманні товарів, робіт, послуг: договір; накладна; реєстр Звітів про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт; акт приймання-передачі наданих послуг; акт виконаних робіт; кошторис на виконання робіт з поточного ремонту; зведений реєстр звітів; копія меморіального ордеру (при сплаті банківської комісії) у випадку проведення видатків бюджету, пов`язаних з міжнародною діяльністю, в іноземній валюті; заявка на видачу готівки; розрахунок національної валюти в еквіваленті до іноземної валюти.

З урахування зазначеного, необхідності надання відповідачу для здійснення оплати рахунку, товарно-транспортної накладної, довідки про кількість вивезеного сміття на полігон, дефектного акту для оплати бюджетних фінансових зобов`язань не передбачено.

Поряд з цим, складання дефектного акту для надання послуг взагалі не передбачено жодним нормативним документом.

Водночас, сторонами договору № 34 від 10.02.2020 р. форма дефектного акту також не затверджувалась, і умови договору не містять жодних вимог щодо змісту та підстав для його складання.

Також зазначеним вище договором об`єму послуг сторони не передбачили, у зв`язку з чим вимога відповідача в частині надання позивачем довідки про кількість вивезеного сміття (м3) на полігон нічим не обґрунтована, як і вимога про надання товарно-транспортної накладної.

Посилання відповідача на пп. 6.2.4 п. 6.2 договору щодо неналежного оформлення наданих позивачем документів також є необгрунтованим, з огляду на таке.

За приписами ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які містять відомості про господарську операцію.

Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити як назва документа (форми); дата складання; назва підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

За висновками суду, наданий позивачем до матеріалів справи акт наданих послуг відповідає вимогам ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та саме цей документ є первинним бухгалтерським документом, який фіксує факт здійснення господарської операції і містить інформацію про вартість наданих послуг.

Отже, судом встановлено, що акт наданих послуг № 11 від 28.12.2020 р. належно оформлений.

Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Окрім того, умовами укладеного сторонами договору проведення розрахунку за надані послуги пов`язане саме з актом виконання наданих послуг, і не пов`язане з виставленням рахунку, передбаченого п. 4.3 договору.

Також суд звертає увагу на те, що умовами пп. 6.2.4 п. 6.2 договору можливість повернення акту наданих послуг без оплати поставлена в залежність саме від неналежного оформлення документів, зазначених у п. 4.3 договору (відсутність печатки, підписів тощо), а не від їх відсутності.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не надав будь-якої вмотивованої належним чином відмови від підписання спірного акту, як і взагалі не зазначав, що послуги не були надані чи надані не в повному обсязі.

Таким чином, суд дійшов висновку, що послуги згідно акту № 11 від 28.12.2020 р. були надані позивачем, і що зазначена обставина жодним чином не була спростована відповідачем.

Отже, факт порушення відповідачем зобов`язань з оплати наданих позивачем за договором послуг судом встановлений та по суті відповідачем не спростований.

З урахуванням зазначеного, вимога позивача про стягнення з відповідача основної заборгованості у розмірі 90900,00 грн. за договором № 34 від 10.02.2020 р. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Таким чином суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог ДАН ДЕВЕЛОПМЕНТ у повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат у даній справі слід зазначити наступне.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (стаття 123 Господарського процесуального кодексу України).

Позивачем у позовній заяві зазначено, що попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і очікує понести у зв`язку із розглядом даної справи, становить суму 11270,00 грн., яка складається з судового збору в розмірі 2270,00 грн., витрат на послуги адвоката в розмірі 9000,00 грн.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

У підтвердження сплати судового збору позивачем до позовної заяви додано платіжне доручення від 19.01.2021 р. на суму 2270,00 грн.

Отже, витрати зі сплати судового збору відповідно до ст.ст. 123, 129 ГПК України покладаються судом на відповідача.

Cтаном на час прийняття рішення позивачем, у підтвердження понесення решти заявлених очікуваних судових витрат (витрат на правову допомогу), жодних доказів не подано та не заявлено клопотання про їх включення до складу судових витрат, у зв`язку з чим у суду на час вирішення спору відсутні підстави для розгляду та вирішення питання щодо покладення на відповідача витрат позивача на послуги адвоката.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Виконавчого комітету Української міської ради (08720, Київська обл., Обухівський р-н, м. Українка, пл. Шевченка, буд. 1, код 24884653) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ДАН ДЕВЕЛОПМЕНТ (04210, м. Київ, вул. Маршала Малиновського, 19-А, код 41788608) 90900 (дев`яносто тисяч дев`ятсот) грн. 00 коп. основного боргу, 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно з приписами ч.ч. 1, 2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.

Повне рішення складене 07.04.2021 р.

Суддя В.М. Бабкіна