УХВАЛА

м. Київ

15.03.2021Справа № 910/2971/20 (910/14684/20)
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Паритет" (04073, м. Київ, вул. Кирилівська,154, ідентифікаційний номер 38358377)

до 1)Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕДІНЖИНІРИНГ" (04112, м. Київ, вул. Ризька,8/А, ідентифікаційний номер 21539772);

2) ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу 8045/2019/1431127 від 23.04.2019 та витребування майна

в межах справи №910/2971/20

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова Компанія "Паритет" (04073, м. Київ, вул. Кирилівська,154, ідентифікаційний номер 38358377)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕДІНЖИНІРИНГ" (04112, м. Київ, вул. Ризька,8/А, ідентифікаційний номер 21539772)

про банкрутство

Суддя Мандичев Д.В.

секретар судового засідання Судак С.С.

Представники сторін:

від позивача - Квітін Р.В.,

від відповідача-1 - не з`явилися,

від відповідача-2 - Башловка А.М.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляді Господарського суду міста Києва перебуває справа №910/2971/20 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова Компанія "Паритет" про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕДІНЖИНІРИНГ" (ідентифікаційний номер 21539772).

28.09.2020 до Господарського суду м. Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Паритет" про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу 8045/2019/1431127 від 23.04.2019 та витребування майна в порядку ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 19.11.2020 прийнято позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено на 23.12.2020, витребувано від Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві договір купівлі-продажу № 8045/2019/1431127 від 23.04.2019 транспортного засобу BMW X3 (кузов № НОМЕР_2 ), укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Медінжиніринг" в особі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

09.12.2020 до суду надійшли документи Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві на виконання вимог ухвали суду від 19.11.2020.

14.12.2020 до Господарського суду м. Києва надійшов відзив ОСОБА_1 на позовну заяву.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 23.12.2020 підготовче засідання у справі № 910/2971/20 (910/14684/20) відкладено на 20.01.2021.

19.01.2021 до суду надійшло клопотання позивача про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.01.2021 продовжено підготовче провадження у справі № 910/2971/20 (910/14684/20) на 30 днів до 19.02.2021. Відкладено підготовче засідання у справі № 910/2971/20 (910/14684/20) на 10.02.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.02.2021 закрито підготовче провадження у справі № 910/2971/20 (910/14684/20) та призначено справу до розгляду по суті на 15.03.2021.

У судовому засіданні 15.03.2021 позивач підтримав подану заяву та просив її задовольнити.

Представник відповідача-2 проти задоволення заяви заперечував.

Відповідно до частини 4 статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства за результатами розгляду заяви арбітражного керуючого або кредитора про визнання недійсним правочину боржника господарський суд постановляє ухвалу.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

На підставі контракту № 16-4251А від 22.09.2016 ТОВ «Медінжиніринг» перерахувало 22.09.2016 на рахунок ТОВ «АВТ Баварія» грошові кошти в розмір 1 328 040,00 грн. за придбаний у власність транспортний засіб BMW ХЗ, що підтверджується випискою по особовому рахунку № НОМЕР_3 ТОВ «Медінжиніринг».

У подальшому, між ТОВ «Медінжиніринг» (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу від 23.04.2019 № 8045/2019/1431127, за умовами якого продавець зобов`язався передати у власність покупця транспортний засіб BMW ХЗ, 2016 року випуску, номерний знак НОМЕР_4 , зареєстрований за продавцем 07.10.2016 підрозділом МВС центр 8041.

Відповідно до пункту 2.1 договору передача транспортного засобу продавцем і прийняття його покупцем здійснюється після повної оплати вартості майна.

Пунктом 2.2 договору встановлено, що право власності на транспортний засіб переходить до покупця з моменту підписання даного договору.

За домовленістю сторін ціна транспортного засобу складає 602 801,32 грн. (пункт 3.1 договору).

Даний договір оформлений та підписаний сторонами в сервісному центрі 8045 РСЦ МВС в м. Києві.

Відповідно до листа Головного центру МВС Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в м. Києві від 28.07.2020 підставою для реєстрації 23.04.2019 транспортного засобу BMW ХЗ, за ОСОБА_1 став вищезазначений договір купівлі-продажу транспортного засобу від 23.04.2019 № 8045/2019/1431127.

У той же час, ТОВ «ФК «Паритет» у заяві про визнання недійсним зазначеного договору купівлі-продажу транспортного засобу від 23.04.2019 № 8045/2019/1431127 посилається на те, що за ТОВ «Медінжиніринг» існує заборгованість по контракту №141029-12 перед «ТОВ «ФК «Паритет», яке викупило відповідне право вимоги у CANTEK TRADING INC по договору факторингу від 04.02.2019.

Заявник вказує, що середня ринкова вартість автомобіля BMW ХЗ 2016 року випуску відповідно до інформації з офіційного веб-сайту Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України (режим доступу https://www.me.gov.ua/Vehicles/CalculatePrice?lang=uk-UA) становить 949 208,40 грн.

Водночас, як вбачається з інформації з виписки по особовому рахунку № НОМЕР_3 ТОВ «Meдінжиніринг», грошові кошти за продаж транспортного засобу BMW ХЗ, 2016 року випуску, номерний знак НОМЕР_4 , на рахунок ТОВ «Meдінжиніринг» не надходили, що свідчить про безоплатне відчуження боржником свого майна.

У відзиві на подану заяву кредитора ОСОБА_1 зауважила на тому, що напередодні укладення спірного договору зверталася до ТОВ «ІВ Груп» щодо надання консультаційної довідки про вартість транспортного засобу BMW ХЗ, 2016 року випуску, номерний знак НОМЕР_4 , яка становить 618 900,00 грн. без ПДВ. При цьому, сторони оспорюваного правочину керувалися ринковою ціною на аналогічні транспортні засоби, виходячи з розміщених на веб-сайті http://auto.ria.com/uk пропозицій. Після підписання договору купівлі-продажу відповідач-2 внесла всю суму в розмірі 602 801,32 грн. готівковими коштами в касу ТОВ «Медінжиніринг», про що видано квитанцію прибуткового касового ордеру від 23.04.2019 № 18.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку задовольнити заяву арбітражного керуючого огляду на наступне.

Згідно з положеннями статті 16 ЦК України визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів і загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені ст. 215 ЦК.

Відповідно до частини 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Приписи статті 203 Цивільного кодексу України передбачають, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Частини 1 та 2 статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства визначають, що правочини, вчинені боржником після відкриття провадження у справі про банкрутство або протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора, якщо вони завдали збитків боржнику або кредиторам, з таких підстав:

боржник виконав майнові зобов`язання раніше встановленого строку;

боржник до відкриття провадження у справі про банкрутство взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим;

боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами, відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови що в момент прийняття зобов`язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів

боржник оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів до боржника перевищувала вартість майна;

боржник узяв на себе заставні зобов`язання для забезпечення виконання грошових вимог.

Правочини, вчинені боржником протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора також з таких підстав:

боржник безоплатно здійснив відчуження майна, взяв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог;

боржник уклав договір із заінтересованою особою;

боржник уклав договір дарування.

Відтак, положення статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства розширюють визначені приписами статті 215 ЦК України підстави для визнання недійсними правочинів та надає можливість визнати недійсною угоду, яка відповідає вимогам Цивільного та Господарського законодавства, проте вчинена у період протягом трьох років, що передував відкриттю процедури банкрутства або після порушення справи про банкрутство, та вчинена на шкоду боржнику або його кредиторам.

Як слідує з оспорюваного правочину, останній укладено ТОВ «Медінжиніринг» за рік до відкриття провадження у справі № 910/2971/20 про банкрутство ТОВ «Медінжиніринг», у зв`язку з чим такий правочин є сумнівними.

Період часу з моменту виникнення грошового зобов`язання у боржника у тому числі при загрозі неплатоспроможності або при надмірній заборгованості до дня порушення справи про його банкрутство є підозрілим періодом, а правочини (договори, майнові дії) боржника, що вчинені у цей період часу є сумнівними. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 910/6179/17.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Згідно із частинами другою та третьою статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Як слідує зі змісту оспорюваного правочину, останній направлений на відчуження належного ТОВ «Медінжиніринг» транспортного засобу BMW ХЗ, 2016 року випуску, номерний знак НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 .

Виходячи зі змісту статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (частина 1 статті 692 ЦК України).

Як зазначає ОСОБА_1 у відзиві, оплата за придбаний у ТОВ «Медінжиніринг» транспортний засіб BMW ХЗ, 2016 року випуску, номерний знак НОМЕР_4 , здійснена шляхом внесення готівкових коштів у розмірі 602 801,32 грн. у касу ТОВ «Медінжиніринг», про що останнім видано квитанцію прибуткового касового ордеру від 23.04.2019 № 18.

У той же час, постановою Правління Національного банку України від 29.12.2017 № 148 затверджено Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, яке розроблено відповідно до Закону України "Про Національний банк України" і визначає порядок ведення касових операцій у національній валюті України юридичними особами (крім банків) та їх відокремленими підрозділами незалежно від організаційно-правової форми та форми власності, органами державної влади та органами місцевого самоврядування під час здійснення ними діяльності з виробництва, реалізації, придбання товарів чи іншої господарської діяльності, фізичними особами, які здійснюють підприємницьку діяльність, фізичними особами.

Відповідно до пункту 5 розділу ІІ Положення (у редакції, чинній на дату укладення спірного правочину) суб`єкти господарювання здійснюють облік операцій з готівкою у відповідних книгах обліку.

Пунктом 6 розділу ІІ Положення встановлено, що суб`єкти господарювання мають право здійснювати розрахунки готівкою протягом одного дня за одним або кількома платіжними документами: 1) між собою - у розмірі до 10000 (десяти тисяч) гривень включно; 2) з фізичними особами - у розмірі до 50000 (п`ятдесяти тисяч) гривень включно.

Платежі понад установлені граничні суми проводяться через банки або небанківські фінансові установи, які в установленому законодавством порядку отримали ліцензію на переказ коштів у національній валюті без відкриття рахунку, шляхом переказу коштів з поточного рахунку на поточний рахунок або внесення коштів до банку чи небанківської фінансової установи для подальшого їх переказу на поточні рахунки в банку. Кількість суб`єктів господарювання та фізичних осіб, з якими здійснюються готівкові розрахунки, протягом дня не обмежується.

Обмеження, установлене в пункті 6 розділу II цього Положення, стосується також розрахунків під час оплати за товари, придбані на виробничі (господарські) потреби за рахунок готівки, одержаної за допомогою електронного платіжного засобу.

Разом із цим, встановлена сторонами в оспорюваному договорі ціна продажу транспортного засобу BMW ХЗ, 2016 року випуску, номерний знак НОМЕР_4 , становить 602 801,32 грн., що підпадає під встановлені обмеження щодо можливості здійснення суб`єктами господарювання розрахунків готівкою протягом одного дня з фізичними особами в розмірі до 50 000,00 грн. включно.

Відповідно до пункту 11 розділу ІІ Положення готівка, що надходить до кас, оприбутковується в день одержання готівки в повній сумі.

Оприбуткування готівки - це проведення суб`єктами господарювання обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі/книзі обліку доходів і витрат/книзі обліку доходів/фіскальному звітному чеку/розрахунковій квитанції (підпункт 18 пункту 3 розділу І Положення).

Документом, що свідчить про здавання виручки до банку та є підтвердженням оприбуткування готівки в касі суб`єктів господарювання, є: 1) квитанція до прибуткового документа банку на внесення готівки, підписана відповідальними особами банку та засвідчена відбитком печатки банку (за потреби); 2) квитанція/чек банкомата чи програмно-технічного комплексу самообслуговування; 3) третій примірник "Копія супровідної відомості до сумки з готівкою", засвідчений підписом та відбитком печатки інкасатора-збирача; 4) чек платіжного термінала в разі проведення інкасації коштів у режимі реального часу з використанням платіжних терміналів (пункт 29 розділу III Положення).

Однак, матеріали справи не містять жодних доказів оприбуткування ТОВ «Медінжиніринг» готівкових коштів у розмірі 602 801,32 грн. відповідно до виданої ним квитанції прибуткового касового ордеру від 23.04.2019 № 18 від ОСОБА_1 за продаж транспортного засобу BMW ХЗ, 2016 року випуску, номерний знак НОМЕР_4 .

Натомість, наявна в матеріалах справи виписка по особовому рахунку № НОМЕР_3 ТОВ «Meдінжиніринг» свідчить про відсутність надходження на рахунок товариства як безготівкового переказу грошових коштів так і оприбуткування готівкових коштів у розмірі 602 801,32 грн. за спірним договором купівлі-продажу транспортного засобу від 23.04.2019 № 8045/2019/1431127.

Таким чином, суд дійшов обґрунтованого висновку, що на підставі оспорюваного договору купівлі-продажу транспортного засобу від 23.04.2019 № 8045/2019/1431127 ТОВ «Meдінжиніринг» здійснено безоплатне відчуження належного йому транспортного засобу BMW ХЗ, 2016 року випуску, номерний знак НОМЕР_4 , незадовго до входження ТОВ «Meдінжиніринг» у процедуру банкрутства, що зменшило його активи в порушення приписів статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства.

Згідно з частинами 1, 2 статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно.

Основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 369/11268/16-ц.

За наведених обставин суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що зміст оспорюваного договору не відповідає критеріям розумності та добросовісності, та фактично направлений на безоплатне відчуження рухомого майна (транспортного засобу), що суперечить вимогам ч. 5 ст. 203 ЦК України та є підставою для визнання його недійсними у відповідності до ч. 1 ст. 215, 234 ЦК України та статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.05.2020 у справі № 922/1903/18.

Щодо вимоги про витребування транспортного засобу BMW ХЗ, 2016 року випуску, номерний знак НОМЕР_4 , у володіння ТОВ «Meдінжиніринг», суд дійшов висновку про наступне.

Положеннями статті 14 ГПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом із цим, у викладеній у прохальній частині заяви вимозі щодо витребування транспортного засобу BMW ХЗ, 2016 року випуску, номерний знак НОМЕР_4 , у володіння ТОВ «Meдінжиніринг» не зазначено суб`єкта, від якого такий транспортний засіб має бути витребуваний.

Таким чином, заявником не обрано із суб`єктного складу відповідачів у справі конкретної особи - відповідача, до якого пред`явлена вимога про витребування транспортного засобу.

Суд зауважує, що виходячи з основних засад (принципів) господарського судочинства, як верховенство права, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін, диспозитивність, суд не вправі самостійно визначати особу, до якої пред`являються заявником вимоги у справі.

Беручи до уваги наведене, вимога про витребування транспортного засобу BMW ХЗ, 2016 року випуску, номерний знак НОМЕР_4 , у володіння ТОВ «Meдінжиніринг» задоволенню не підлягає.

Згідно із пунктом 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно статті 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до приписів статті 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідачів.

Разом з тим, якщо пропорції задоволення позовних вимог точно визначити неможливо, то судові витрати розподіляються між сторонами порівну. У разі коли позов немайнового характеру задоволено повністю стосовно двох і більше відповідачів або якщо позов майнового характеру задоволено солідарно за рахунок двох і більше відповідачів, то судові витрати також розподіляються між відповідачами порівну. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено (пункт 4.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" № 7 від 21.02.2013). З огляду на вказане, суд дійшов висновку про покладення судових витрат на відповідача 1 та відповідача 2 порівну, а саме в розмірі 2102,00грн.

Керуючись ст.42 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст. 13, 73, 74, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова к омпанія "Паритет" задовольнити частково.

2. Визнати недійсним договір купівлі-продажу № 8045/2019/1431127 від 23.04.2019 транспортного засобу BMW X3 (кузов № НОМЕР_2 ), укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Медінжиніринг» (04112, м. Київ, вул. Ризька, 8/А, ) в особі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Медінжиніринг» (04112, м. Київ, вул. Ризька, 8/А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Паритет» (04073, м. Київ, вул. Кирилівська, 154, ) судовий збір у розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. 00коп.

4. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Паритет» (04073, м. Київ, вул. Кирилівська, 154, ) судовий збір у розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. 00коп.

5. Видати накази.

6. В іншій частині позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена.

Повний текст ухвали складено 23.03.2021

Суддя Мандичев Д.В.