ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" квітня 2021 р. Справа№ 910/15175/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Пашкіної С.А.

без виклику учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Страхова компанія "ІНГО"

на рішення Господарського суду міста Києва від 23.12.2020

у справі №910/15175/20 (суддя Алєєва І.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгострах"

до Акціонерного товариства "Страхова компанія "ІНГО"

про стягнення 13 855, 05 грн

УСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Інгострах" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Страхова компанія "ІНГО" про стягнення 13 855, 05 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.12.2020 у справі №910/15175/20 позов задоволено повністю. Стягнуто з Акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ІНГО" на користь Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ІНГОССТРАХ" заборгованість у розмірі - 13 855 грн 05 коп. та судовий збір - 2 102 грн 00 коп.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що у зв`язку з укладенням відповідачем полісу страхування цивільно-правової відповідальності ЕР 184841503 відповідач прийняв на себе обов`язок відшкодовувати завдану шкоду, заподіяну майну третіх осіб унаслідок експлуатації транспортного засобу.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Акціонерне товариство "Страхова компанія "ІНГО" подало апеляційну скаргу, в якій просило суд рішення Господарського суду міста Києва від 23.12.2020 у справі №910/15175/20 скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Стягнути з позивача на користь відповідача судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3 153, 00 грн. Також скаржник просив суд поновити строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 23.12.2020 у справі №910/15175/20.

В обґрунтування своєї скарги відповідач зазначав, що пред`явлення позивачем до відповідача вимоги про виплату страхового відшкодуван6ня у розмірі подвійної вартості відновлювального ремонту є неправомірними. Відповідач зокрема зазначав, що розмір та порядок страхової виплати за договором добровільного страхування не має прямого впливу на розмір та порядок формування виплати страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, оскільки виплата страхового відшкодування за обов`язковими видами страхування чітко регламентована нормативно-правовими актами та має здійснюватись виключно на підставі відповідних норм чинного законодавства.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.01.2021 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Страхова компанія "ІНГО" у справі №910/15175/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: Андрієнко В.В. (головуючий суддя), судді Буравльов С.І., Пашкіна С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду 01.02.2021 відкрито апеляційне провадження у справі №910/15175/20 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Страхова компанія "ІНГО". Розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

Установлено Приватному акціонерному товариству "Страхова компанія "Інгострах" строк для подання відзиву на апеляційну скаргу впродовж 15 днів з дня отримання копії ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Позивач скористався своїм правом та направив на адресу суду відзив на апеляційну скаргу. В обґрунтування свого відзиву позивач зазначав, що відповідач враховуючи коефіцієнт зносу до даних, що містяться в акті №5824/05/20, фактично застосував двічі. Вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахування коефіцієнту зносу становить 81 948,28 грн, яка була повністю виплачена позивачем для проведення ремонту автомобіля на СТО. Позивач просив суд, залишити рішення Господарського суду м. Києва без змін, а апеляційну скаргу відповідача без задоволення.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ГПК України, у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Як убачається із матеріалів справи, 20.08.2019 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Інгострах" (далі - позивач/страховик) та ТОВ "Автокредит Плюс" (далі - страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № APDN66308, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме автомобіля Toyota Corolla, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

05.05.2020 у місті Києві на Південному мосту відбулася дорожньо - транспортна пригода (далі - ДТП) за участю застрахованого автомобіля Toyota Corolla державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , автомобіля Mitsubishi Рajero Wagon державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля Кіа Magentis державний реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3 .

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 09.06.2020 у справі № 752/9352 20 винним у спричиненні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди визнано водія автомобіля Кіа Magentis державний реєстраційний номер НОМЕР_3 - ОСОБА_3 .

У відповідності до звіту від 17.05.2020 № 1932289/05/20 розмір заподіяної шкоди автомобілю страхувальника з урахуванням фізичного зносу складає 81 948, 28 грн.

Автосервіс «ВОСТОК» склав акт №5824/05/20 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) на суму 81 948,28 грн.

Сума страхового відшкодування до виплати згідно з умовами договору на підставі страхового акту від 22.05.2020 № 54-13720667 складає 81 948, 28 грн.

Зазначене страхове відшкодування виплачено на рахунок СТО в повному розмірі, що підтверджується платіжним дорученням від 26.05.2020 № 400.

Крім того, відповідно до п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів(Методика), затвердженої наказом Міністерства юстиції країни, Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092, фізичний знос Колісного транспортного засобу (КТЗ) (його складників) - утрата вартості КТЗ (його складників), яка зумовлена частковою або повною втратою первісних технічних та технологічних якостей КТЗ (його складників) порівняно з вартістю нового подібного КТЗ (його складників).

Відповідно до абзацу 2 п. 7.41 Методики для складників КТЗ зі строком експлуатації понад 12 років значення експлуатаційного зносу приймається рівним 0.7.

Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у постанові від 20.03.2018 у справі № 911/482/17.

Таким чином, сума страхового відшкодування з урахуванням положень Методики та ст. 29 "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить - 81 948, 28 грн.

Отже, ураховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що на підставі вищевказаних документів позивач виконав свої зобов`язання перед страхувальником згідно умов Договору.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

У відповідності до положень частини другої статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з положеннями статті 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Страхувальник має право вибору страховика для укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 14 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

З урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування (п. 21.1. ст. 21 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Цивільно-правова відповідальність винної в ДТП особи - ОСОБА_3 застрахована у відповідача згідно полісу ЕР 184841503.

У відповідності до ст. 5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Також згідно до ст. 12 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Відповідно до умов полісу № ЕР 184841503 розмір франшизи становить 1 300 грн.

З матеріалів справи убачається, що відповідачем було здійснено часткову оплату у розмірі 66 793, 23 грн.

Отже сума грошового зобов`язання, що має бути сплачена відповідачем, становить 13 855, 05 грн.

Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів зазначає, що у зв`язку з укладенням відповідачем полісу страхування цивільно-правової відповідальності ЕР 184841503 відповідач прийняв на себе обов`язок відшкодовувати завдану шкоду, заподіяну майну третіх осіб унаслідок експлуатації транспортного засобу.

У відповідності до вищевказаних норм, ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до позивача перейшло право вимоги, яке Страхувальник мав до відповідача, як страхувальника цивільної відповідальності за шкоду, заподіяну внаслідок експлуатації водієм транспортного засобу. Чинним цивільним законодавством не визначений строк виконання одним страховиком зобов`язання по відшкодуванню іншому страховику шкоди, однак, цей строк пов`язаний з моментом пред`явлення відповідною особою (в даному випадку страховиком) вимоги до відповідача.

Щодо доводів Акціонерного товариства "Страхова компанія "ІНГО", наведених у апеляційній скарзі, про невмотивованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, слід зазначити наступне.

Європейський суд з прав людини у справах "Руїс Торіха проти Іспанії", "Суомінен проти Фінляндії", "Гірвісаарі проти Фінляндії" неодноразово наголошував на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Зміст оскаржуваного судового рішення містить підстави та нормативне обґрунтування, з яких виходив суд, дійшовши висновків про задоволення позову, тому твердження скаржника про їх невмотивованість є безпідставними.

Ураховуючи наведене, рішення Господарського суду м. Києва від 23.12.2020 у справі № 910/15175/20 відповідає матеріалам справи, є законним та обґрунтованим, підстави, передбачені ст.ст. 277-278 ГПК України для його скасування, відсутні.

Судові витрати, згідно до ст. 129 ГПК України покласти на відповідача.

Керуючись ст. 129, 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Страхова компанія "ІНГО" на рішення Господарського суду м. Києва від 23.12.2020 у справі № 910/15175/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 23.12.2020 у справі № 910/15175/20 залишити без змін.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 08.04.2021.

Головуючий суддя В.В.Андрієнко

Судді С.І. Буравльов

С.А. Пашкіна