ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"06" квітня 2021 р.Справа № 922/1775/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Усатого В.О.

при секретарі судового засідання Мазуренко А.О.

розглянувши заяву ОСОБА_1 з грошовими вимогами до боржника (вх. № 24414 від 20.10.2020) у справі

за заявою фізичної особи-підприємця Корнач Олени Іларіонівни, м. Харків
про визнання банкрутом фізичної особи-підприємця Корнач Олени Іларіонівни, м. Харків

за участю:

керуючого реструктуризацією - Шуби В.І., свідоцтво № 467 від 15.03.2013

представника боржника - Боровик О.М., довіреність від 18.08.2018

представника АТ "Універсал Банк" - Ус М.В., довіреність №724-юд1 від 14.12.2020, свідоцтво серія ПТ № 1684 від 04.04.2017

ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12.06.2019, зокрема, прийнято заяву фізичної особи-підприємця Корнач Олени Іларіонівни про відкриття провадження у справі про банкрутство до розгляду; підготовче засідання по справі призначено на 25.06.2019; накладено арешт на все майно, що належить Корнач О.І., за винятком майна, на яке згідно із законодавством України не може бути звернено стягнення.

Ухвалою суду від 09.07.2019 відкрито провадження у справі про банкрутство ФОП Корнач О.І., введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 01.10.2020, зокрема, введено процедуру реструктуризації боргів боржника - ФОП Корнач О.І.; призначено керуючим реструктуризацією боржника арбітражного керуючого Шубу В.І.; призначено попереднє засідання суду у справі на 26.11.2020.

02.10.2020 здійснено офіційне оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника.

20.10.2020 до суду від ОСОБА_1 надійшла заява з грошовими вимогами до боржника (вх. № 24414), яка ухвалою суду від 27.10.2020 була прийнята та призначена до розгляду в попередньому засіданні на 26.11.2020.

23.11.2020 до суду від ОСОБА_2 надійшов відзив на заяву ОСОБА_1 , в якому боржник визнала заборгованість перед заявником у розмірі 47070376,40 грн.

23.11.2020 до суду від керуючого реструктуризацією надійшло повідомлення про результати розгляду заяви ОСОБА_1 , в якому арбітражний керуючий Шуба В.І. визнав вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі.

Ухвалою суду від 26.11.2020 відкладено розгляд заяви ОСОБА_1 з грошовими вимогами до боржника (вх. № 24414 від 20.10.2020) на 07.12.2020. Зобов`язано ОСОБА_1 до дати проведення судового засідання надати суду оригінал простого векселя серії АА № 2820421 та оригінал простого процентного векселя № 3666.

Ухвалою суду від 07.12.2020, у зв`язку з неявкою учасників процесу та відсутністю витребуваних від ОСОБА_1 документів, розгляд заяви ОСОБА_1 з грошовими вимогами до боржника (вх. № 24414 від 20.10.2020) було відкладено на 11.02.2021. Повторно зобов`язано ОСОБА_1 до 05.02.2021 виконати вимоги ухвали суду від 26.11.2020, а саме надати суду оригінал простого векселя серії АА №2820421 та оригінал простого процентного векселя № 3666.

08.02.2021 до суду від ОСОБА_1 надійшла заява про виконання ухвали суду, до якої, всупереч вимогам ухвали суду від 26.11.2020, заявником додано копії простого векселя серії АА № 2820421 та простого процентного векселя №3666.

09.02.2021 до суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копії угоди про дотримання майнового боргового правонаступництва від 23.10.2018 разом із доказами її направлення керуючому реструктуризацією, крім того, ОСОБА_1 просив суд врахувати надану угоду під час розгляду його заяви з грошовими вимогами до боржника в розмірі 47070.

Ухвалою суду від 11.02.2021 відкладено розгляд заяви ОСОБА_1 з грошовими вимогами до боржника (вх. № 24414 від 20.10.2020) на 16.03.2021. Повторно зобов`язано ОСОБА_1 до дати проведення судового засідання надати суду оригінал простого векселя серії АА № 2820421 та оригінал простого процентного векселя № 3666.

16.03.2021 в судовому засіданні оголошено перерву з розгляду заяви ОСОБА_1 з грошовими вимогами до боржника (вх. № 24414 від 20.10.2020) на 06.04.2021.

06.04.2021 до суду від АТ "Універсал Банк" надійшов відзив (вх. № 7786) на заяву ОСОБА_1 з грошовими вимогами до боржника, в якому кредитор просив суд відмовити у визнанні грошових вимог ОСОБА_1 в повному обсязі. Крім того, до поданого відзиву банк надав клопотання про витребування у ОСОБА_1 оригіналу простого векселя серії АА № 2820421 та оригіналу простого процентного векселя № 3666; призначення у справі почеркознавчої експертизи підпису аваліста ОСОБА_2 на оригіналі простого векселя серії АА № 2820421, проведення якої доручити експертам Харківського НДІ судових експертиз ім. проф. Н.С.Бокаріуса, на розгляд експертам поставити питання про те, чи виконано підпис від імені аваліста Корнач О.І. на оригіналі простого векселя серії АА № 2820421 самою ОСОБА_2 чи іншою особою.

ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав заяву з грошовими вимогами до боржника.

Присутні в судовому засіданні представник боржника та керуючий реструктуризацією майна зазначили про визнання грошових вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Представник кредитора - АТ "Універсал Банк" у судовому засіданні проти заяви ОСОБА_1 з грошовими вимогами до боржника заперечував у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві; просив суд витребування у ОСОБА_1 оригіналу простого векселя серії АА № 2820421 та оригіналу простого процентного векселя №3666 та призначити у справі експертизу.

Щодо клопотання АТ "Універсал Банк" про витребування оригіналів документів та призначення експертизи суд зазначає наступне.

Ухвалою суду від 26.11.2020, зокрема, вже було зобов`язано ОСОБА_1 до дати проведення судового засідання надати суду оригінал простого векселя серії АА № 2820421 та оригінал простого процентного векселя № 3666.

Заявником - ОСОБА_1 у судових засіданнях неодноразово висловлювалася позиція щодо небажання надавати для долучення до матеріалів справи оригіналів простого векселя серії АА № 2820421 та простого процентного векселя № 3666, при цьому, суд звертає увагу на принцип змагальності сторін та зазначає, що відповідно до ч. 4 ст.13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 1 Закону України "Про судову експертизу" визначено, що судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 98 ГПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів. У разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу.

Проаналізувавши наведену норму, суд зазначає, що для призначення експертизи судом необхідно встановити наявність зазначених умов в їхній сукупності.

Згідно з абз. абз. 2, 3 п. 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 23.03.2012 "Про деякі питанні практики призначення судової експертизи" судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмету доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Відповідно до п. 3.5 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказ Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 № 1950/5), коли об`єкт дослідження не може бути представлений експертові, експертиза може проводитись за фотознімками та іншими копіями об`єкта (крім об`єктів почеркознавчих досліджень).

Згідно з п. 1.1 глави 1 розділу I Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 26.12.2012 № 1950/5), основним завданням почеркознавчої експертизи є ідентифікація виконавця рукописного тексту, обмежених за обсягом рукописних записів (літерних та цифрових) і підпису. Такою експертизою вирішуються і деякі неідентифікаційні завдання (установлення факту виконання рукописного тексту під впливом будь-яких факторів, що заважають (природних: хворобливий стан, хронічні захворювання, вікові зміни; тимчасових зовнішніх: незвичне тримання засобу для писання, незвична поза, обмеження зорового контролю тощо; тимчасових внутрішніх: алкогольне сп`яніння, фармакологічні, наркотичні засоби тощо; штучних: викривлення письма зміненими рухами); визначення статі виконавця, а також належності його до певної групи за віком тощо). Об`єктом почеркознавчої експертизи є почерковий матеріал, в якому відображені ознаки почерку певної особи у тому обсязі, в якому їх можна виявити для вирішення поставлених завдань. Для проведення почеркознавчих досліджень рукописних записів та підписів надаються оригінали документів.

З огляду на те, що наданий АТ "Універсал Банк" до матеріалів справи висновок експерта № 14-10/20 від 21.10.2020 ТОВ "Бюро судових експертиз "Надія" за результатом проведення почеркознавчої експертизи було проведено на підставі технічних копій документів, що не відповідає вимогам абз. 3 п. 1.1 глави 1 розділу I Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, суд зазначає, що банком не надано належних доказів на підтвердження сумнівів щодо достовірності підпису аваліста, не надано належних доказів, які б давали підстави припускати, що зазначений підпис є підробленим.

Також, суд звертає увагу на те, що згідно з ч. 1 ст. 7-1 Закону України "Про судову експертизу" підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою - якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб.

Відповідно до п. 1.8 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказ Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 № 1950/5), підставою для проведення експертизи відповідно до чинного законодавства є процесуальний документ про призначення експертизи, складений уповноваженою на те особою (органом), або договір з експертом чи експертною установою, укладений за письмовим зверненням особи у випадках, передбачених законом, в якому обов`язково зазначаються її реквізити, номер справи або кримінального провадження або посилання на статтю закону, якою передбачено надання висновку експерта, перелік питань, що підлягають вирішенню, а також об`єкти, що підлягають дослідженню. В інших випадках проводиться експертне дослідження, підставою для якого є договір з експертом чи експертною установою, укладений за письмовою заявою (листом) замовника (юридичної або фізичної особи), з обов`язковим зазначенням його реквізитів, з переліком питань, які підлягають розв`язанню, а також об`єктів, що надаються.

Всупереч вищезазначеним нормам зі змісту висновку експерта №14-10/20 від 21.10.2020 ТОВ "Бюро судових експертиз "Надія" за результатом проведення почеркознавчої експертизи вбачається, що він проведений за заявою представника АТ "Універсал Банк" адвоката Казаєвої О.О. Доказів укладання між АТ "Універсал Банк" та ТОВ "Бюро судових експертиз "Надія" договору для проведення почеркознавчої експертизи банком не надано.

Крім того, судом враховано, що згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, у першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.

Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Красношапка проти України").

Враховуючи вищевикладене, суд визнав необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам ст. 99 ГПК України клопотання АТ "Універсал Банк" про витребування оригіналів доказів та призначення експертизи, необхідних для її проведення, а наявних у матеріалах справи документів достатніми для розгляду заяви ОСОБА_1 з грошовими вимогами до боржника (вх. № 24414 від 20.10.2020), а також з метою недопущення безпідставного затягування судового процесу, суд відмовив у задоволенні клопотання АТ "Універсал Банк" із занесенням зазначеної процесуальної дії до протоколу судового засідання.

Розглянувши матеріали справи, заяву ОСОБА_1 з грошовими вимогами до боржника (вх. № 24414 від 20.10.2020), заслухавши учасників у справі про банкрутство, суд встановив наступне.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12.06.2019, зокрема, прийнято заяву фізичної особи-підприємця Корнач Олени Іларіонівни про відкриття провадження у справі про банкрутство до розгляду; підготовче засідання по справі призначено на 25.06.2019; накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_2 , за винятком майна, на яке згідно із законодавством України не може бути звернено стягнення.

Ухвалою суду від 09.07.2019 відкрито провадження у справі про банкрутство ФОП Корнач О.І., введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 01.10.2020, зокрема, введено процедуру реструктуризації боргів боржника - ФОП Корнач О.І.; призначено керуючим реструктуризацією боржника арбітражного керуючого Шубу В.І.; призначено попереднє засідання суду у справі на 26.11.2020.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Кодексу України з процедур банкрутства подання кредиторами грошових вимог до боржника та їх розгляд керуючим реструктуризацією здійснюються в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

02.10.2020 здійснено офіційне оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника.

В обґрунтуванні заявлених вимог до боржника ОСОБА_1 посилався на договір поруки від 31.08.2015, укладений між заявником та боржником в якості забезпечення виконання зобов`язань за договором позики від 02.10.2007, договір про відступлення прав вимоги від 06.12.2018, виконавчий напис нотаріуса №1-569, виданий на підставі авалювання ОСОБА_2 простого векселю серія АА №2820421, переданий на виконавче провадження, та договір про переведення боргу від 20.04.2018.

Як вбачається з поданих заявником документів, 31.08.2015 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір позики, відповідно до якого він передав останньому грошові кошти в сумі 400000 доларів США, які ОСОБА_3 зобов`язався повернути у строк до 01.02.2015. Також, 02.10.2014 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено додаткову угоду до договору позики від 02.10.2007, якою сторони передбачили сплату процентів у розмірі подвійної облікової ставки НБУ у разі несплати основного боргу в строки, передбачені договором. Крім того, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, відповідно до якого ОСОБА_2 прийняла на себе зобов`язання щодо забезпечення виконання договору позики, в тому числі повернення грошей. ОСОБА_3 зобов`язався повернути позику до 01.02.2015.

Рішенням Червонозаводського районного суду міста Харкова від 14.06.2016 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та приватної фірми "Левада-7" (поручителя) позов ОСОБА_1 задовольнено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 02.10.2007 в розмірі 10064000 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 6890 грн. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики в розмір 10400000 грн з приватної фірми "Левада-7" відмовлено.

Суд звертає увагу на те, що заявником до матеріалів справи не надано пояснень та доказів щодо виконання зазначеного рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Згідно з ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

З метою забезпечення зобов`язань ОСОБА_3 за договором позики від 15.10.2008 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 31.08.2015 було укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель зобов`язався у разі невиконання або неналежного виконання грошових зобов`язань позичальником за договором позики нести майнову відповідальність перед кредитором солідарно з позичальником в сумі, рівній сумі грошових зобов`язань, а саме щодо повернення 400000 доларів США, а також неустойки (пені, штрафу), відсотків та інфляційних сум. Строк дії вказаного договору співпадає зі строком дії основного договору, з можливістю його продовження із внесенням змін до основного договору.

Як вбачається з договору позики строк його виконання настав 01.02.2015, рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 10400000 грн було прийнято 14.06.2016.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання.

Доказів звернення ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 як до поручителя протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання матеріали справи не містять, з огляду на що судом встановлено, що заявник пропустив строк, встановлений ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що порука ОСОБА_2 перед кредитором припинилася. У зв`язку з чим вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за договором поруки від 31.08.2015 підлягають відхиленню.

Розглянувши вимоги ОСОБА_1 , заявлені на підставі договору про відступлення права вимоги від 06.12.2018, суд зазначає наступне.

05.10.2007 між ОСОБА_3 та ФОП Корнач О.І. було укладено договір позики, згідно з яким боржник взяла в борг у ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 350000 доларів США і повинна повернути їх у строк до 28.01.2015 в м.Харкові в сумі 350000 доларів США або в національній валюті по курсу на момент повернення.

Відповідно до п. 5 договору сторони встановили строк позовної давності в 10 років.

На підтвердження отримання грошових коштів від ОСОБА_3 в сумі 350000 доларів США ОСОБА_2 видала письмову розписку.

З наданих ОСОБА_1 документів вбачається, що 06.12.2018 між ОСОБА_3 (кредитор) та ОСОБА_1 (правонаступник) укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого кредитор відступає, а правонаступник приймає на себе право вимоги з боржника грошового боргу, який виник із зобов`язань боржника перед кредитором по договору позики грошей від 05.10.2007, укладеного між ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_2 .

Згідно з п. 1.4 договору про відступлення права вимоги від 06.12.2018 сума відступлення складає еквівалент 200 тис. доларів США.

Суд звертає увагу на те, що частина грошових вимог кредитора у справі - ОСОБА_3 була обґрунтована вищезазначеним договором позики та визнана судом, про що винесено ухвалу суду від 18.03.2021, в якій було встановлено, що заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25.05.2020 у справі №644/1597/19, яке набрало законної сили 01.07.2020, за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог - акціонерне товариство "Універсал Банк", ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики позовні вимоги задоволено; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму боргу за договором позики від 05.10.2007 року в розмірі 350000 доларів США та судовий збір в сумі 9605,00 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 18.03.2021, прийнятої за наслідком розгляду заяви ОСОБА_3 з грошовими вимогами до боржника (вх.№25010 від 27.10.2020), визнано грошові вимоги ОСОБА_3 до боржника (які виникли на підставі договору позики від 05.10.2007 та були визнані заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25.05.2020 у справі № 644/1597/19 у сумі 350000 доларів США) в розмірі 9917320,00 грн (за курсом, встановленим Національним банком України на дату подання ОСОБА_3 заяви з грошовими вимогами до боржника).

З огляду на вищевикладене, суд не вбачає правових підстав для визнання грошових вимог за договором позики від 05.10.2007 за ОСОБА_1 , оскільки грошові вимоги за вказаним договором вже визнані за ОСОБА_3 , проте, суд звертає увагу заявника на те, що він не позбавлений права звернутися до суду із заявою в порядку ст. 52 ГПК України у разі, якщо вважає себе правонаступником визнаного кредитора.

Також, заявником було заявлено грошові вимоги до боржника на підставі виконавчого напису нотаріуса від 13.09.2018, зареєстрованого в реєстрі за №1-569, та договору про переведення боргу від 20.04.2018, розглянувши які, суд встановив наступне.

13.09.2018 державним нотаріусом Одинадцятої харківської державної нотаріальної контори Зімніцькою В.П. на підставі протесту у неплатежі за простим векселем, вчиненого ОСОБА_4 , державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області, 22.08.2018 за реєстровим № 1-931, видано виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №1-569, про стягнення з боржника - ОСОБА_2 , що є авалістом простого векселя серія АА №2820421, зі строком за яким проводиться стягнення "за пред`явленням", на користь стягувача - ОСОБА_1 , який є векселедержателем зазначеного векселя, суми, що підлягає стягненню - суми основного боргу за простим векселем серія АА №2820421 у розмірі 6200000,00 грн.

14.09.2018 державним виконавцем Броварського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області Марченко Я.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №57221426 на підставі виконавчого напису № 1-569 від 13.09.2018.

Також, 08.09.2017 державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області Богуновою Н.В. на підставі протесту векселя про неоплату, вчиненого ОСОБА_5 державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області 07.09.2017 за реєстрованим №2-912, - з боржника - фізичної особи ОСОБА_6 , що є авалістом простого процентного векселя № НОМЕР_1 , зі строком за яким проводиться стягнення з 01.01.2005 по 31.08.2017, на користь стягувача - ОСОБА_1 , який є векселедержателем зазначеного векселя, суми, що підлягає стягненню - суми, що підлягають стягненню: сума основного боргу за простим процентним векселем 3666 у розмірі 1500000,00 грн та сума процентів за простим процентним векселем 3666 у розмірі 4751250,00 грн, загальна сума, що підлягає стягненню, складає 6251250,00 грн.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.12.2018 у справі №638/14808/18 заяву ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого напису про заміну сторони у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого напису - задоволено. Замінено боржника ОСОБА_6 на його правонаступника ОСОБА_2 у виконавчому провадженні № 54675556 Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківській області за виконавчим написом 2-916, виданим 08.09.2017 державним нотаріусом Першої Харківського району державної нотаріальної контори Богуновою Н.В. про стягнення на користь ОСОБА_1 суми основного боргу за простим процентним векселем 3666 у розмірі 1500000,00 грн, суми процентів за простим процентним векселем 3666 у розмірі 4751250,00грн, усього 6251250,00 грн.

Зі змісту вищезазначеної ухвали вбачається, що згідно з договором про переведення боргу від 20.04.2018 за згодою кредитора ОСОБА_1 , який є стягувачем у виконавчому провадженні, боржник ОСОБА_6 , перевів свій борг на нового боржника Корнач О.І.

Заявником надано до суду інформацію про виконавче провадження 54675556, боржником за яким на підставі виконавчого напису від 08.09.2017 №2-916 значиться ОСОБА_2 .

Надаючи правову оцінку вищезазначеним вимогам, суд зазначає наступне.

За змістом положень ст. ст. 4, 5 Закону України "Про обіг векселів в Україні", простий вексель можна використати лише для оформлення грошового боргу за фактично поставлені товари, виконані роботи, надані послуги, за винятком фінансових банківських векселів, векселів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та фінансових казначейських векселів.

Водночас цей Закон не визначає наслідків недійсності векселів, виданих на порушення вимог статті 4 Закону України "Про обіг векселів в Україні", тому грошове зобов`язання за векселем не припиняється, якщо він є безтоварним. В цьому випадку підлягають переважному застосуванню над нормами національного законодавства положення ст. ст. 75, 77 Уніфікованого закону, як міжнародного договору, ратифікованого Україною.

Зобов`язання за векселем є дійсними, якщо його складено з дотриманням вимог статей 75, 77 Уніфікованого закону та статті 5 Закону України "Про обіг векселів в Україні".

Крім цього за змістом ст. ст. 177, 178, 194, 197 ЦК України цінні папери є об`єктами цивільних прав, які можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї до іншої особи в порядку правонаступництва або іншим чином; цінним папером є документ установленої форми з відповідними реквізитами, що посвідчує грошове або інше майнове право, визначає взаємовідносини емітента цінного папера (особи, яка видала цінний папір) та особи, яка має права на цінний папір, та передбачає виконання зобов`язань за таким цінним папером, а також можливість передачі прав на цінний папір та прав за цінним папером іншим особам. До особи, яка набула право на цінний папір, одночасно переходять у сукупності всі права, які ним посвідчуються (права за цінним папером).

В Україні у цивільному обороті є кілька груп цінних паперів, зокрема, боргові цінні папери, що посвідчують відносини позики і передбачають зобов`язання емітента або особи, яка видала неемісійний цінний папір, сплатити у визначений строк кошти, передати товари або надати послуги відповідно до зобов`язання, до яких відносяться векселі (підпункт "д" пункту 2 частини 5 статті 3 Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок").

Отже, вексель, як цінний папір, що посвідчує грошове або майнове право вимоги векселедержателя до векселедавця, є належним та допустимим доказом заявлених кредитором-векселедержателем вимог у справі про банкрутство боржника-векселедавця, оскільки законний векселедержатель не зобов`язаний доводити наявність та дійсність своїх прав за векселем, такі права вважаються наявними та дійсними, а доведення протилежного є обов`язком боржника як особи, якій пред`явлено вимогу за векселем.

Отже при розгляді справ, пов`язаних з обігом простих векселів, судам належить досліджувати у судовому засіданні оригінали цих цінних паперів, зважаючи на їх правову природу та обов`язковість реквізитів; встановлення ж судами обставин ненадання кредитором оригіналу векселя, як доказу заборгованості боржника перед кредитором, є підставою для відмови у визнанні спірних вимог як таких, що не підтверджені належними доказами у справі.

Відповідна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 01.08.2019 у справі №914/2441/15 та від 26.04.2018 у справі №904/5299/17.

Таким чином, зважаючи на усталену судову практику з розгляду вимог кредиторів, які ґрунтуються на зобов`язаннях боржника сплатити певну суму грошових коштів на підставі простого векселя, як боргового цінного паперу, обов`язком кредитора, який звертається з кредиторськими вимогами до боржника, є надання господарському суду оригіналу простого векселя, який в силу приписів ст.ст.73, 77, 91 ГПК України є допустимим доказом дійсності грошових вимог кредитора - векселедержателя, і такий цінний папір в оригіналі залучається судом до матеріалів справи та зберігається в матеріалах справи відповідно до вимог ч. 1 ст. 92 ГПК України, оскільки вексель є об`єктом цивільного обороту та може бути в подальшому відчужений векселедержателем на користь третіх осіб шляхом вчинення індосаментів.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.10.2019 у справі № 910/772/19.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з ч. ч. 5, 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Крім того, суд зазначає, що лише огляд судом векселів не є достатнім, оскільки вексель є об`єктом цивільного обороту та в подальшому може бути відчужений; крім того не залучення векселів до матеріалів справи є порушенням приписів ГПК України.

Як було зазначено вище, ухвалою суду від 26.11.2020, зокрема, було зобов`язано ОСОБА_1 до дати проведення судового засідання надати суду оригінал простого векселя серії АА № 2820421 та оригінал простого процентного векселя № 3666.

Крім того, ухвалами суду від 07.12.2020 та 11.02.2021 було повторно зобов`язано ОСОБА_1 надати суду оригінал простого векселя серії АА №2820421 та оригінал простого процентного векселя № 3666.

Заявником до матеріалів справи оригінали простого векселя серії АА №2820421 та простого процентного векселя № 3666 надані не були, крім того ОСОБА_1 у судових засіданнях неодноразово висловлювалася позиція щодо небажання надавати для долучення до матеріалів справи оригіналів зазначених векселів.

Згідно з ч. ч. 1-4 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи вищевикладене, а саме ненадання ОСОБА_1 для залучення судом до матеріалів справи та зберігання в матеріалах справи відповідно до вимог ч.1 ст. 92 ГПК України оригіналів простих векселів, суд вважає вимоги ОСОБА_1 у зазначеній частині такими, що підлягають відхиленню.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, суд вважає за необхідне в задоволенні заяви ОСОБА_1 з грошовими вимогами до боржника (вх. № 24414 від 20.10.2020) відмовити, грошові вимоги ОСОБА_1 в розмірі 47070376,40 грн відхилити.

Керуючись ст. ст. 45, 47, 113, 122, 133 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 73, 74, 232-235 ГПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 з грошовими вимогами до боржника (вх. № 24414 від 20.10.2020).

Відхилити грошові вимоги ОСОБА_1 в розмірі 4707 376,40 грн.

Ухвалу направити керуючому реструктуризацією, боржнику, ОСОБА_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги в строки, передбачені ст. 256 ГПК України.

Повний текст ухвали суду складено та підписано 12 квітня 2021 року.

Суддя Усатий В.О.