РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.04.2021Справа № 910/18876/20

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРФОМ"

до "POLIFOM-EXIM" S.R.L.

про стягнення 35 762,16 євро

Суддя О.В. Гумега

секретар судового засідання

Музиченко В.О.

Представники:

від позивача: Компанець М.Б. на підставі ордеру серія КВ №849432 від 30.11.2020

від відповідача: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРФОМ" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до "POLIFOM-EXIM" S.R.L. (далі - відповідач) про стягнення 35 762,16 євро заборгованості за Контрактом № IF-R/01-01/2018 від 02.01.2018.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань щодо оплати товару, поставленого позивачем на підставі Контракту № IF-R/01-01/2018 від 02.01.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.12.2020 залишено позовну заяву ТОВ "ІНТЕРФОМ" без руху; встановлено позивачу спосіб та строк усунення недоліків позовної заяви.

14.12.2020 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про усунення позивачем недоліків позовної заяви у встановлений судом строк.

Судом враховано, що в якості додатку до заяви про усунення недоліків позовної заяви додано, зокрема, позовну заяву № 20/11/30-1П від 30.11.2020, в якій позивач визначив ціну позову 35 762,16 євро, що складає 1 221 277,76 грн за офіційним курсом НБУ (34,15 грн) на дату подання позову - 01.12.2020. Разом з цим, позовні вимоги про стягнення з відповідача 35 762,16 євро заборгованості за Контрактом № IF-R/01-01/2018 від 02.01.2018 позивач залишив без змін.

При прийнятті до розгляду позовної заяви, судом було встановлено, що відповідач по справі ("POLIFOM-EXIM" S.R.L.) є нерезидентом, юридичною особою, яка створена та діє за законодавством Румунії, що підтверджується наявним в матеріалах справи свідоцтвом про реєстрацію вказаної компанії.

Відповідно до ст. 7 Господарського процесуального кодексу України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Статтею 365 Господарського процесуального кодексу України визначено, що іноземні суб`єкти господарювання мають такі самі процесуальні права і обов`язки, що і суб`єкти господарювання України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

В матеріалах справи наявна належним чином засвідчена копія довіреності від 26.11.2020, якою "POLIFOM-EXIM" S.R.L. (відповідач, довіритель) уповноважив громадянина України ОСОБА_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , представляти довірителя, зокрема, в судах всіх інстанцій та будь-якої юрисдикції, юридичними та фізичними особами незалежно від форм власності на території України з усіх питань, що стосуються довірителя, у зв`язку з чим представник має, зокрема, такі права та повноваження: 1) подавати, заявляти усно або письмово, а також отримувати будь-які повідомлення, заяви, позовні заяви, скарги (в тому числі апеляційні та касаційні скарги до судів апеляційної та касаційної інстанції), клопотання, вимоги, претензії, довідки та будь-які інші документи, що стосуються предмету цієї довіреності; 4) використовувати, здійснювати усі та будь-які права та повноваження, що є необхідними для здійснення дій, визначених у цій довіреності, в тому числі, але не обмежуючись: представляти довірителя, зокрема, перед судом; 5) представляти інтереси довірителя в усіх та будь-яких державних органах на території України, при цьому представник має право подавати до таких органів заяви, скарги, клопотання та інші письмові документи від імені довірителя; 6) від імені Довірителя вести кореспонденцію, процесуальні та судові документи, відправляти та отримувати листи або будь-які інші сповіщення чи повідомлення. Зазначена довіреність діє до 25.11.2023 року.

Відтак, враховуючи, що відповідач має на території України уповноваженого представника, суд доходить висновку про направлення процесуальних документів, пов`язаних з розглядом Господарським судом міста Києва справи № 910/18776/20, на адресу представника відповідача згідно довіреності від 26.11.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.12.2020 постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, справу розглядати за правилами загального позовного провадження та призначити підготовче засідання у справі на 18.01.2021 о 09:40 год., зобов`язано позивача надати суду нотаріально завірений переклад на українську мову свідоцтва про реєстрацію відповідача.

28.12.2020 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшла заява про виконання ухвали Господарського суду міста Києва.

11.01.2021 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи № 910/18876/20 у підготовчому засіданні 18.01.2021 та у наступних засіданнях без участі представника відповідача, а також про направлення процесуальних документів по справі на адресу представника відповідача та про розгляд справи за наявними матеріалами. Згідно поданої заяви відповідач також повідомив суд, що не буде користуватись процесуальним правом на подання відзиву.

20.01.2021 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи № 910/18876/20 у підготовчому засіданні 18.01.2021 та у наступних засіданнях без участі представника відповідача, а також про направлення процесуальних документів по справі на адресу представника відповідача та про розгляд справи за наявними матеріалами.

Підготовче засідання, призначене на 18.01.2021, не відбулося у зв`язку з перебуванням судді Гумеги О.В. на лікарняному.

З 16.01.2021 по 22.02.2021 суддя Гумега О.В. перебувала на лікарняному.

Після виходу судді Гумеги О.В. з лікарняного суд дійшов висновку при призначення розгляду даної справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.02.2021 продовжено строк підготовчого провадження за ініціативою суду на тридцять днів та призначено підготовче засідання у справі на 11.03.2021 о 10:20 год.

У підготовче засідання, призначене на 11.03.2021, представники позивача та відповідача не з`явились.

Суд звертає увагу, що в матеріалах справи наявна заява відповідача про розгляд справи у підготовчому засіданні 18.01.2021 та у наступних засіданнях без участі уповноваженого представника.

У підготовчому засіданні, призначеному на 11.03.2021, суд вчинив дії, визначені частиною другою статті 182 ГПК України, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.03.2021 закрито підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 05.04.2021 о 12:20 год.

11.03.2021 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшла заява про виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 23.02.2021. До наведеної заяви позивачем додані копії документів на виконання вимог ухвали суду.

11.03.2021 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшла заява про виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 23.02.2021.

11.03.2021 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшла заява про долучення документів, а саме копії конституційного акту "POLIFOM-EXIM" S.R.L. (на румунській мові) на підтвердження реєстрації юридичної особи та повноважень керівника "POLIFOM-EXIM" S.R.L., а також повідомлено суд, що нотаріально засвідчений переклад копії даного акту буде подано у найближчий час.

23.03.2021 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшла заява про виконання вимог ухвали Господарського суду міста Києва від 23.02.2021, зокрема копії нотаріально засвідченого перекладу Установчого договору "POLIFOM-EXIM" S.R.L., копії листа "POLIFOM-EXIM" S.R.L. від 22.03.2021.

У судове засідання, призначене на 05.04.2021, з`явився представник позивача.

Представник відповідача у судове засідання 05.04.2021 не з`явився, разом з цим в матеріалах справи наявні заяви відповідача, яка надійшла через відділ діловодства суду 11.01.2021 та 20.01.2021, про розгляд справи без участі уповноваженого представника відповідача за наявними матеріалами.

Зважаючи на наведене, суд дійшов висновку про здійснення розгляду справи по суті в судовому засіданні 05.04.2021 за відсутності відповідача (його представника).

У судовому засіданні 05.04.2021 судом долучено до матеріалів справи заяви позивача про долучення документів та на виконання вимог ухвали суду, подані через відділ діловодства суду 11.03.2021 та 23.03.2021.

У судовому засіданні 05.04.2021 судом здійснювався розгляд справи по суті.

Відповідно до ст. 194 ГПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд і вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

При розгляді справи по суті в судовому засіданні 05.04.2021 судом було заслухано вступне слово позивача. Представник позивача позовні вимоги підтримав повністю.

У судовому засіданні 05.04.2021 судом з`ясовано обставини справи та досліджено докази, після чого суд перейшов до судових дебатів. Представник позивача виступив з промовою (заключним словом).

До закінчення судових дебатів представник позивача усно повідомив суд, що ним будуть подані докази на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 05.04.2021 було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Заслухавши представника позивача, з`ясувавши обставини справи та дослідивши в судовому засіданні подані докази, суд

УСТАНОВИВ:

02.01.2018 року між позивачем (ТОВ "ІНТЕРФОМ") та відповідачем ("POLIFOM-EXIM" S.R.L.) укладено Контракт № IF-R/01-01/2018 (далі - Контракт), за яким позивач (продавець) зобов`язався продати, а відповідач (покупець) зобов`язався купити пінополіуретан в асортименті у вигляді блоків, листів, рулонного полотна, деталей з ППУ, тип «А», тип «Б», тип «КН», відповідно специфікації №1 до Контракту.

Статтею 4 Контракту встановлено, що поставка товару здійснюється на основі письмового замовлення відповідача.

Умови поставки товару по Контракту визначено статтею 3 Контракту, зокрема встановлено базис поставки FCA згідно ІНКОТЕРМС 2000, м. Обухів, автомобільним транспортом відповідача (п. 3.1 Контракту).

Загальна сума Контракту на дату його підписання визначена сторонами в п. 3.3 Контракту в розмірі 966100 Євро.

Згідно з п. 5.1 Контракту товар поставляється автомобільним транспортом відповідача. При поставці автомобільним транспортом позивач гарантує завантаження та митне оформлення в термін не більше 2 (двох) робочих днів (при прибутті автомобіля до 8.00 робочого дня).

Відповідно до п. 5.2 Контракту відправник передає перевізнику наступні документи: а) сертифікат походження (EUR.1) та відповідності товару; б) транспортну накладну; в ) вантажну митну декларацію; г) оригінал рахунка-фактури; д) паспорт якості, виданий заводом-виробником.

Статтею 6 Контракту визначені наступні умови оплати.

Оплата товару по Контракту здійснюється в Євро в термін не більше 30 календарних днів з дня відвантаження товару (по даті транспортної накладної) або авансовим платежем на умовах передоплати (п. 6.1 Контракту).

Валюта платежу - Євро (п. 6.2 Контракту).

Допускається оплата товару в доларах США по крос-курсу агентства «FINANCIAL TIMES» на дату здійснення платежу (п. 6.3 Контракту).

Приймання товару по кількості місць та загальній вазі здійснюється в момент його отримання на складі позивача (п. 7.2 Контракту).

Термін дії Контракту встановлювався з дати його підписання та до 31.12.2018 року (п.12.1 Контракту).

У специфікації №1 до Контракту сторони визначили перелік товару, його ціни та кількість і визначили загальну вартість товару по специфікації №1 в розмірі 1 200 000,00 Євро.

В подальшому сторонами було укладено 17 додатків до Контракту, якими змінювалися переліки товару, їх кількість та ціна, загальна вартість товару не змінювалася.

Додатком №8 від 28.12.2018 року до Контракту сторони встановили термін дії Контракту до 31.12.2020 року.

20.11.2020 року сторонами була укладена Додаткова угода №1 до Контракту, відповідно до умов якої сторони виклали статтю 10 Контракту в новій редакції. Так, сторони визначили, що всі спори і протиріччя по Контракту підлягають вирішенню в Господарському суді м. Києва (п. 10.2 Контракту в редакції Додаткової угоди №1). Матеріальним та процесуальним правом, яке застосовується до Контракту та судових спорів по ньому, є матеріальне та процесуальне право України (п. 10.3 Контракту в редакції Додаткової угоди №1). Також сторони встановили, що в цілях виконання Контракту та в судових спорах вручення документів уповноваженому представнику по довіреності вважається належним врученням документів стороні і не вимагає додаткової пересилки таких документів на поштову адресу. Судові та процесуальні документи, складені українською мовою, приймаються сторонами без додаткового перекладу (п. 10.4 та 10.5 Контракту в редакції Додаткової угоди №1).

Відповідно до міжнародної товаротранспортної накладної (CMR) серії MD №0482601 позивач 21.11.2019 року передав перевізнику "GRIF TRANSLOGISTICS» S.R.L. для доставки відповідачу товар по Контракту в асортименті вагою 4216,1 кг.

21.11.2019 позивач здійснив митне декларування товару, що відправлявся по CMR від 21.11.2019, вагою 4216,1 кг, вартістю 9807,72 Євро (електронна митна декларація UA125260/2019/850165).

21.11.2019 позивач виставив відповідачу рахунок-фактуру №1663 по Контракту за товар в асортименті на загальну суму 9807,72 Євро.

Відповідно до міжнародної товаротранспортної накладної (CMR) позивач 25.11.2019 року передав відповідачу для перевезення товар по Контракту в асортименті вагою 2070,3 кг.

25.11.2019 позивач здійснив митне декларування товару, що відправлявся відповідачу по CMR від 25.11.2019, вагою 2070,3 кг, вартістю 4704,35 Євро (електронна митна декларація UA125260/2019/850233).

25.11.2019 позивач виставив відповідачу рахунок-фактуру №1673 по Контракту за товар в асортименті на загальну суму 4704,35 Євро.

Відповідно до міжнародної товаротранспортної накладної (CMR) позивач 27.11.2019 року передав відповідачу для перевезення товар по Контракту в асортименті вагою 3638,1 кг.

27.11.2019 позивач здійснив митне декларування товару, що відправлявся відповідачу по CMR від 27.11.2019, вагою 3638,1 кг, вартістю 8630,53 Євро (електронна митна декларація UA125260/2019/850279).

27.11.2019 позивач виставив відповідачу рахунок-фактуру №1684 по Контракту за товар в асортименті на загальну суму 8630,53 Євро.

Відповідно до міжнародної товаротранспортної накладної (CMR) позивач 10.12.2019 року передав відповідачу для перевезення товар по Контракту в асортименті вагою 3566,0 кг.

10.12.2019 позивач здійснив митне декларування товару, що відправлявся відповідачу по CMR від 10.12.2019, вагою 3566,0 кг, вартістю 8513,30 Євро (електронна митна декларація UA100490/2019/850496).

10.12.2019 позивач виставив відповідачу рахунок-фактуру №1756 по Контракту за товар в асортименті на загальну суму 8513,30 Євро.

Відповідно до міжнародної товаротранспортної накладної (CMR) позивач 16.12.2019 року передав відповідачу для перевезення товар по Контракту в асортименті вагою 1729,1 кг.

16.12.2019 позивач здійснив митне декларування товару, що відправлявся відповідачу по CMR від 16.12.2019, вагою 1729,1 кг, вартістю 4106,26 Євро (електронна митна декларація UA100490/2019/850606).

16.12.2019 позивач виставив відповідачу рахунок-фактуру №1802 по Контракту за товар в асортименті на загальну суму 4106,26 Євро.

Всього за вказаними рахунками-фактурами позивачем відповідачу по Контракту було поставлено товарів на загальну суму 35 762,16 Євро.

В зв`язку із несплатою відповідачем позивачу коштів за поставлений товар по Контракту, строки сплати за який сплинули, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 35 762,16 Євро.

03.11.2020 позивачем та відповідачем підписано акт звірки взаємних розрахунків, згідно якого станом на 01.10.2020 заборгованість відповідача перед позивачем складає 299266,11 Євро.

21.01.2021 позивачем та відповідачем підписано акт звірки взаємних розрахунків, згідно якого станом на 21.01.2021 заборгованість відповідача перед позивачем складає 284358,14 Євро.

Позивач зазначив, що після звернення позивача до суду, відповідачем здійснювалось часткове погашення за товар, який поставлявся на підставі Контракту, внаслідок чого сума заборгованості відповідача перед позивачем станом на 11.03.2021 склала 255358,14 Євро.

Однак, рахунки-фактури, на підставі яких позивачем заявлено позовні вимоги, залишаються неоплаченими відповідачем, що підтверджується реєстром неоплачених накладних від 11.03.2021, а також листом "POLIFOM-EXIM" S.R.L. № б/н від 22.03.2021, згідно якого відповідач підтвердив, що заборгованість "POLIFOM-EXIM" S.R.L. перед ТОВ "ІНТЕРФОРМ" по Контракту за поставки товару, здійснені в період з 21.11.2019 по 16.12.2019, у сумі 35 762,16 Євро станом на 22.03.2021 не погашена.

Позивач стверджує про наявність законних і обґрунтованих підстав для стягнення із відповідача у сумі 35 762,16 Євро заборгованості за Контрактом відповідно до положень цивільного і господарського законодавства України.

Відповідач згідно поданих до суду 11.01.2021 та 20.01.2021 заяв повідомив суд, що не буде користуватись правом на подання відзиву.

Частиною 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) встановлено, що разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Отже, враховуючи наведені заяви відповідача та приписи ст. 165 ГПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Щодо підсудності справи Господарському суду міста Києва.

Відповідач по справі є юридичною особою, створеною за законодавством Румунії, тобто є іноземною юридичною особою.

Відповідно до Додаткової угоди №1 від 20.11.2020 до Контракту сторони визначили підсудність спорів по Контракту Господарському суду міста Києва із застосуванням матеріального та процесуального права України.

Відповідно до ст. 365 ГПК України іноземні особи мають такі самі процесуальні права та обов`язки, що і громадяни України та юридичні особи, створені за законодавством України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Ст. 366 ГПК України визначає, що підсудність справ за участю іноземних осіб визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Статтею 5 Закону України «Про міжнародне приватне право» встановлено, що у випадках, передбачених законом, учасники (учасник) правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин. Вибір права має бути явно вираженим або прямо випливати з дій сторін правочину, умов правочину чи обставин справи, які розглядаються в їх сукупності, якщо інше не передбачено законом. Вибір права може бути здійснений щодо правочину в цілому або його окремої частини. Вибір права або зміна раніше обраного права можуть бути здійснені учасниками правовідносин у будь-який час, зокрема, при вчиненні правочину, на різних стадіях його виконання тощо.

Частиною 1 ст. 43 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що сторони договору згідно із статтями 5 та 10 цього Закону можуть обрати право, що застосовується до договору, крім випадків, коли вибір права прямо заборонено законами України. Право, що застосовується до договору, охоплює, в тому числі права та обов`язки сторін; виконання договору; наслідки невиконання або неналежного виконання договору (ст.47 вказаного Закону).

Частиною 1 ст. 74 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначено, що процесуальна правоздатність і дієздатність іноземних осіб в Україні визначаються відповідно до права України.

Підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися, крім випадків, передбачених у статті 76 цього Закону (ч. 1 ст. 75 Закону України «Про міжнародне приватне право»).

П. 1 ч. 1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» встановлено, що суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України.

30.01.2002 року між Україною та Румунією укладено Договір про правову допомогу та правові відносини в цивільних справах (ратифікований 07.09.2005 року та набрав чинності з 30.10.2006 року).

Статтею 1 вказаного договору між Україною та Румунією визначено, що громадяни однієї Договірної Сторони користуються на території другої Договірної Сторони щодо своїх особистих та майнових прав таким самим правовим захистом, як і громадяни цієї Договірної Сторони. Це положення поширюється і на юридичних осіб, які створені відповідно до законодавства кожної з Договірних Сторін. Громадяни однієї Договірної Сторони мають право вільно і без перешкод звертатися до суду, органів прокуратури в Україні та органів Громадського міністерства у Румунії, органів нотаріату в Україні та публічних нотаріусів у Румунії (які надалі іменуються "установи юстиції") та в інші установи другої Договірної Сторони, до компетенції яких належать цивільні справи, можуть виступати в них, порушувати клопотання, подавати позови та здійснювати інші процесуальні дії на тих самих умовах, як і громадяни цієї Договірної Сторони. Цивільними справами в розумінні цього Договору вважаються також сімейні та комерційні справи.

Аналіз наведених вище норм права та міжнародного договору, з урахуванням правовідносин між позивачем і відповідачем, свідчить про наявність у позивача права на звернення з позовом до відповідача до Господарського суду міста Києва а у відповідача - наявність права бути відповідачем по справі з усіма наданими законодавством України правами і обов`язками як сторони і учасника справи. Судом не встановлено законодавчих чи міжнароднодоговірних обмежень та/або заборон щодо розгляду цієї справи в Господарському суді міста Києва відповідно до норм чинного законодавства України.

Щодо позовних вимог про стягнення 35 762,16 Євро.

Укладений між сторонами Контракт є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно статей 173, 174, 175 Господарського кодексу України, статей 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

За своєю правовою природою Контракт є договором поставки.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України (в тому числі - з договорів).

Аналогічні приписи встановлені і в статтях 173, 174 ГК України.

Договором, відповідно до ст. 626 ЦК України, є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналогічне положення викладено і в ч. 1 ст. 712 ЦК України, згідно приписів якої за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Отже, на підставі укладеного між позивачем та відповідачем Контракту відповідач зобов`язаний виконувати умови Контракту щодо оплати поставленому йому товару.

Відповідачем не надано жодних заперечень щодо отримання ним від позивача товару згідно наявних в матеріалах справи міжнародних товаротранспортних накладних (CMR) та митних декларацій, за якими на оплату відповідачу були виставлені рахунки-фактури №1663 від 21.11.2019 року на загальну суму 9807,72 Євро, №1673 від 25.11.2019 року на загальну суму 4704,35 Євро, №1684 від 27.11.2019 року на загальну суму 8630,53 Євро, №1756 від 10.12.2019 року на загальну суму 8513,30 Євро, №1802 від 16.12.2019 року на загальну суму 4106,26 Євро, а всього за вказаними рахунками-фактурами на загальну суму 35 762,16 Євро.

Відповідно до п. 6.1 Контракту оплата товару по Контракту здійснюється в Євро в термін не більше з з дня відвантаження товару (по даті транспортної накладної) або авансовим платежем на умовах передоплати. У матеріалах справи не містяться докази про узгодження сторонами Контракту інших строків проведення розрахунків або сплати відповідачем авансових платежів.

Відтак, відповідач був зобов`язаний оплатити позивачу кошти за поставлені товари по Контракту до 22.12.2019 року по рахунку-фактурі №1663; до 26.12.2019 року по рахунку-фактурі №1673; до 28.12.2019 року по рахунку-фактурі №1684; до 11.01.2020 року по рахунку-фактурі №1756; до 17.01.2020 року по рахунку-фактурі №1802.

На момент звернення позивача до суду строки проведення оплат за поставлений товар по Контракту відповідно до рахунків-фактур №1663 від 21.11.2019 року на загальну суму 9807,72 Євро, №1673 від 25.11.2019 року на загальну суму 4704,35 Євро, №1684 від 27.11.2019 року на загальну суму 8630,53 Євро, №1756 від 10.12.2019 року на загальну суму 8513,30 Євро, №1802 від 16.12.2019 року на загальну суму 4106,26 Євро - є простроченими.

Належних та допустимих доказів на підтвердження здійснення відповідачем оплати вищевказаних рахунків-фактур на загальну суму 35 762,16 Євро матеріали справи не містять.

Разом з цим, судом враховано, що листом "POLIFOM-EXIM" S.R.L. № б/н від 22.03.2021 відповідач підтвердив, що заборгованість "POLIFOM-EXIM" S.R.L. перед ТОВ "ІНТЕРФОРМ" по Контракту за поставки товару, здійснені в період з 21.11.2019 по 16.12.2019, у сумі 35 762,16 Євро не погашена.

Отже, матеріалами справи підтверджуються доводи позивача про заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений товар у розмірі 35 762,16 Євро.

Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави (ч. 1 ст. 2 ГПК України).

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до статей 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість та законність вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 35 762,16 Євро. Відтак позов відлягає задоволенню повністю.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. При цьому частиною 2 наведеної статті ГПК України передбачено, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Позивачем визначено попередній (орієнтовний) розмір суми судових витрат, який складається з суми судового збору в розмірі 18 319,17 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн.

Відповідачем попередній (орієнтовний) розмір судових витрат не заявлявся.

Згідно зі статтею 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В зв`язку із задоволенням судом позовних вимог сплачений позивачем судовий збір в розмірі 18 319,17 грн. підлягає стягненню із відповідача.

У судовому засіданні 05.04.2021 представник позивача до закінчення судових дебатів усно повідомив суд, що ним будуть подані докази на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. 56, 58, 73, 74, 76-80, 86, 123, 124, 126, 129, 236-238, 240, 241, 327, 365, 366 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з "POLIFOM-EXIM" S.R.L. (село Томешть, комуна Томешть, квартал 13, кадастровий №1330, будівля С3, повіт Ясси, Румунія, 707515; єдиний реєстраційний код 33898650 від 15.12.2014 року; порядковий номер в торговому реєстрі J22/1865/2014) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРФОМ» (Україна, 08700, Київська область, м. Обухів (пн), вул. Київська, буд.125, ідентифікаційний код 24593200) заборгованість в розмірі 35 762,16 ЄВРО (тридцять п`ять тисяч сімсот шістдесят два ЄВРО 16 євроцентів), 18 319,17 гривень (вісімнадцять тисяч триста дев`ятнадцять гривень 17 копійок) судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статті 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» ГПК України.

Повне рішення складено 07.04.2021.

Суддя Гумега О.В.