ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" квітня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/357/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Рильової В.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Обслуговуючого кооперативу "Слобода Лідер", місто Харків
до Кооперативу автогаражів "Харків", місто Харків
про застосування правових наслідків недійсності правочину - стягнення 24 800,00 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Обслуговуючий кооператив "Слобода Лідер" (позивач / ОК "Слобода Лідер") звернувся до Господарського суду Харківської області із позовною заявою про застосування правових наслідків недійсності правочину та стягнення з Кооперативу автогаражів "Харків" (відповідача) грошових коштів у розмірі 24 800,00 грн., які були сплачені за Договором купівлі-продажу нежитлової будівлі від 10 травня 2018 року. Також позивач просить суд покласти на Кооператив автогаражів "Харків" витрати зі сплати судового збору - 2 270,00 грн. та витрати на правничу допомогу - 5 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 09 лютого 2021 року позовну заяву ОК "Слобода Лідер" прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 922/357/21. Розгляд справи призначено без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, в порядку частини п`ятої статті 252 Господарського процесуального кодексу України. Відповідачу, згідно з частиною першою статті 251 Господарського процесуального кодексу України, встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання до суду відзиву на позовну заяву.

Кооператив автогаражів "Харків" наданими відповідачу процесуальними правами не скористався; у встановлений статтею 251 Господарського процесуального кодексу України строк відзив на позовну заяву до суду не подав.

Копію ухвали Господарського суду Харківської області від 09.02.2021 про відкриття провадження у справі № 922/357/21 направлено в паперовій формі - рекомендованим листом з повідомленнями про вручення за адресою Кооперативу автогаражів "Харків", вказаною у позовній заяві, яка також співпадає з юридичною адресою згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань: 61162, місто Харків, вулиця Ньютона, будинок 94. Однак, зазначене відправлення не вручено адресатові та повернуто до суду із позначкою "адресат відсутній за вказаною адресою", про що свідчить довідка відділення поштового зв`язку "Укрпошта" від 18 лютого 2021 року.

Жодних відомостей щодо інших засобів зв`язку із відповідачем матеріали справи не містять.

Відтак, суд належним чином виконав вимоги Господарського процесуального кодексу України щодо направлення процесуальних документів учасникам справи, а відповідач, у відповідності до пункту 5 частини шостої статті 242 Господарського процесуального кодексу України визнається таким, що був належним чином повідомленим про розгляд даної справи.

Згідно статті 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини другої статті 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частиною четвертою статті 240 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Так, розглянувши справу № 922/357/21 в межах строку, встановленого статтею 248 Господарського процесуального кодексу України; дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

10 травня 2018 року між Кооперативом автогаражів "Харків" (як Продавцем) та Обслуговуючим кооперативом "Слобода Лідер" (як Покупцем), був укладений Договір купівлі-продажу нежитлової будівлі (том І, арк.с. 8-11), предметом якого є нежитлова будівля літ. "А-1", загальною площею 85,4 кв.м, що розташована за адресою: Харківська область, мвсто Харків, вулиця Ньютона, будинок 94. Договір посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Шефель Денисом Сергійовичем, зареєстровано в реєстрі нотаріальних дій за номером № 624 (надалі - Договір купівлі-продажу).

Відповідно до пункту 2.1 Договору купівлі - продажу продаж нежитлової будівлі, яка є предметом цього Договору, вчиняється за узгодженою між сторонами ціною і складає 24 800,00 (двадцять чотири тисячі вісімсот) гривень 00 копійок без ПДВ, у безготівковій формі у строк до 01 червня 2018 року.

Підпунктом 3.3.1 пункту 3.3 Договору встановлено обов`язок покупця сплатити за зазначену нежитлову будівлю ціну, встановлену цим Договором.

Обслуговуючим кооперативом "Слобода Лідер" виконано умови Договору купівлі - продажу: сплачено вартість нежитлової будівлі у розмірі 24 800,00 грн., шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Кооператива автогаражів "Харків", що підтверджується поданою до матеріалів справи копією Платіжного доручення № від 11 травня 2018 року (том І, арк.с. 21). Доказів того, що виконання Договору купівлі - продажу не було прийнято Продавцем, а вказані кошти були повернуті платнику, суду не подано.

Разом з тим, 10 вересня 2020 року Господарським судом Харківської області прийнято рішення у справі № 922/1594/20, яким визнано недійсним Договір купівлі-продажу нежитлової будівлі літ. "А-1", загальною площею 85,4 м.кв., що розташовані за адресою: 61162, м. Харків, вул. Ньютона, 94, укладений 10.05.2018 між Кооперативом автогаражів "Харків" та Обслуговуючим кооперативом "Слобода Лідер", посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Шефель Денисом Сергійовичем, зареєстрований в реєстрі за № 623. Скасовано запис про право власності № 26083153 від 10.05.2018, внесений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Шефель Денисом Сергійовичем до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до якого право власності на нежитлову будівлю літ. "А-1", загальною площею 85,4 м.кв., що розташовані за адресою: 61162, м. Харків, вул. Ньютона, 94 зареєстровано за Обслуговуючим кооперативом "Слобода Лідер", (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №41027898 від 10.05.2018).

Відповідне рішення Господарського суду Харківської області у справі № 922/1594/20 набрало законної сили 23 листопада 2020 року.

Частиною четвертою статті 75 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У преамбулі та статті 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, рішенні Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України", а також рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 року у справі за заявою № 28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

При цьому, суть преюдиції полягає у неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Правило про преюдицію спрямовано не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив у законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження та оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії.

Відтак, обставини встановлені рішенням Господарського суду Харківської області у справі № 922/1594/20, в т.ч. висновки щодо недійсності Договір купівлі-продажу та необхідності скасування запису про право власності № 26083153, є преюдиційними при розгляді даної страви та повторного доведення не потребують.

Звертаючись до суду із даним позовом ОК "Слобода Лідер" зазначає, що рішення Господарського суду Харківської області від 10.09.2020 у справі № 922/1594/20 щодо скасування запису про право власності № 26083153 від 10.05.2018, внесеного приватним нотаріусом ХМНО Шефель Д.С. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, виконано. Так, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником нежитлової будівлі літ. "А-1", загальною площею 85,4 м.кв., що розташована за адресою: 61162, м. Харків, вул. Ньютона, 94 є Кооператив автогаражів "Харків", що підтверджується Інформаційною довідкою № 239988755 від 11.01.2021 (том І, арк.с. 18-20).

Таким чином Кооператив автогаражів "Харків" відновив своє первісне становище, яке існувало у нього до укладання Договору купівлі-продажу та користується зазначеною нежитловою будівлею. Водночас, у відповідності до приписів статті 216 ЦК України, відповідач зобов`язаний в свою чергу повернути ОК "Слобода Лідер" грошові кошти, які він отримав на виконання зазначеного Договору, а саме - суму грошових коштів у розмірі 24 800,00 грн.

З метою вирішення питання про добровільне повернення сплачених позивачем грошових коштів за Договором купівлі-продажу, на адресу відповідача було направлено вимогу про повернення сплачених грошових коштів від 22 січня 2021 року, що підтверджується описом вкладення до цінного листа від 23.01.2021, фіскальним чеком від 23.01.2021 та накладною "Укрпошта експрес" № 322 про направлення цінного листа (том І, арк.с. 22, 23). Однак, Відповідач відповіді на вимогу не надав та не сплачені грошові кошти не повернув.

Відповідно, обставини щодо стягнення в примусовому порядку грошової суми, яка підлягає поверненню позивачу - на суму 24 800,00 грн. (як правовий наслідок визнання Договору купівлі-продажу недійсним), стали підставою для звернення Обслуговуючого кооперативу "Слобода Лідер" до суду з даним позовом.

Вирішуючи питання про правомірність та обґрунтованість заявлених в межах даної справи позовних вимог, суд виходить із наступного.

Відповідно до частин першої, третьої статті 216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України, положення якої кореспондують положенням статті 20 ГК України, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Зазначеними нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Відповідно, суд звертає увагу на те, що визнані недійсними правочини не створюють для сторін тих прав і обов`язків, які вони мають встановлювати, а породжують наслідки, передбачені законом. І хоча реституція не передбачена у статті 16 ЦК України, як один із способів захисту, проте норма частини першої статті 216 ЦК України є імперативною і суд має забезпечити зазначені в ній правові наслідки. Системний аналіз наведених правових норм дозволяє дійти висновку, що застосування наслідків недійсності правочину (реституція) є самостійним способом захисту порушеного права та може застосовуватися судом з урахуванням змісту абзацу 2 частини другої статті 16 ЦК України.

При цьому, застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Реституція як спосіб захисту цивільного права (частин перша статті 2016 ЦК), застосовується лише у разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним або який визнано недійсним. У зв`язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред`явлена лише стороні недійсного правочину.

Правочини, які не відповідають вимогам закону, не породжують будь-яких бажаних сторонам результатів, незалежно від волі сторін та їх вини у вчиненні незаконного правочину. Правові наслідки таких правочинів настають лише у формах, передбачених законом, зокрема - у вигляді повернення становища сторін у початковий стан, який мав місце до вчинення недійсного правочину (реституції).

Згідно зі статтею 236 ЦК України правочин є недійсним з моменту його вчинення та не породжує тих юридичних наслідків, задля яких укладався, у тому числі не породжує переходу права власності до набувача.

При цьому судом встановлено, що за наслідками визнання недійсним Договору купівлі-продажу, укладеного 10.05.2018 між Кооперативом автогаражів "Харків" та Обслуговуючим кооперативом "Слобода Лідер" та скасування запису про право власності № 26083153 від 10.05.2018, (щодо нежитлової будівлі літ. "А-1", загальною площею 85,4 м.кв., що розташовані за адресою: м. Харків, вул. Ньютона, 94), відповідач, у даному конкретному випадку, перебуває з ОК "Слобода Лідер" в зобов`язальних правовідносинах щодо необхідності повернення грошових коштів, яке Кооператив автогаражів "Харків" одержав за наслідком недійсного правочину, і таке зобов`язальне становище прямо випливає із приписів статті 216 ЦК України.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що відповідачем не надано жодного належного чи допустимого доказу, який би свідчив про повернення останнім позивачу грошових коштів розмірі 24 800,00 грн., суд дійшов висновку, що у відповідності до статті 216 ЦК України відповідач зобов`язаний повернути позивачу у натурі все, що він одержав на виконання Договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 10.05.2018, а саме - грошові кошти розмірі 24 800,00 грн.

Відповідно до приписів статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України також визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

На підставі викладеного, оцінивши надане суду обґрунтування позовних вимог у сукупності та перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позивачем доведено наявність передбачених Законом умов для повернення грошових коштів у розмірі 24 800,00 грн., які були сплачені за Договором купівлі-продажу нежитлової будівлі від 10 травня 2018 року, а відтак вважає, що позовні вимоги ОК "Слобода Лідер" є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Розглянувши також вимогу позивача щодо розподілу судових витрат у даній справі та стягнення з Кооперативу автогаражів "Харків" судового збору і витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн., суд зазначає наступне.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема: витрати на професійну правничу допомогу.

Вирішуючи питання розподілу судового збору, суд керується частиною першою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підставі, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позовні вимоги у даній справі задоволено у повному обсязі, а відтак витрати по сплаті судового збору в мінімальному розмірі - 2 270,00 грн. покладаються на Кооператив автогаражів "Харків" та підлягають стягненню на користь позивача.

Також дослідивши матеріали справи та докази, надані ОК "Слобода Лідер" на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язану, в т.ч. із веденням досудово-претензійної роботи та підготовкою позову для звернення до суду, суд зазначає наступне.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України):

- подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи;

- зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Так, відповідно до положень статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Разом із тим, згідно частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Отже, при здійснені розподілу між сторонами спору судових витрат на професійну правничу допомогу, господарському суду слід враховувати результат розгляду спору, умови договору про надання правничої допомоги, укладеного між стороною спору та адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро), обсяги наданих стороні, як клієнту, послуг правничої допомоги щодо представництва її інтересів в суді під час розгляду справи, а також, в порядку статті 86 Господарського процесуального кодексу України надати належну оцінку поданим стороною, яка понесла витрати на професійну правничу допомогу, доказам фактичного надання їй адвокатських послуг, їх прийняття стороною спору на підставі акта приймання-передачі послуг з виставленням адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро) клієнту рахунка на оплату таких послуг.

Суд також звертає увагу на те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як вбачається із матеріалів справи, в якості доказів понесення витрат на оплату послуг адвоката до матеріалів справи надано Договір про надання правничої допомоги, укладений 20 січня 2021 року між ОК "Слобода Лідер" (як Клієнтом) та адвокатом Мизиненко Іриною Олександрівною, що діє на підставі Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Серія КС № 6723/10 від 14.06.2018, (надалі - Адвокат), відповідно якого Адвокат усіма законними методами та способами надає правову допомогу Клієнту в судах, господарському суді всіх інстанцій, державних органах, органах виконавчої служби, приватних виконавців, підприємствах тощо при розгляді справи про застосування правових наслідків недійсного правочину (Договору купівлі - продажу від 10.05.2018р. р. № 623).

Пунктом 4.1. Договору про надання правничої допомоги від 20.01.2021 Сторони погодили, що за надання правової допомоги Клієнт сплачує Адвокату гонорар, розмір якого визначається за згодою Сторін та становить вартість правової допомоги у розмірі 5000,00 грн., яка повинна бути сплачена Клієнтом протягом 5 (п`яти) днів з моменту набрання законної сили рішення у справі, яке буде прийнято судом.

Також відповідно до Акту приймання - передачі наданих послуг від 05.02.2021 за Договором про надання правничої допомоги (том І, арк.с. 25), Адвокат надала, а Клієнт без зауважень прийняв надані Адвокатом послуги, загальною вартістю наданої правової допомоги у розмірі 5 000,00 (п`ять тисяч) грн., зокрема:

- зустріч, консультація щодо захисту прав Клієнта, узгодження правової позиції відносно застосування правових наслідків недійсного правочину (Договору купівлі - продажу від 10.05.2018. № 623) - 30 хвилин 20.01.2021;

- вивчення Адвокатом наданих Клієнтом документів та складання вимоги про повернення грошових коштів - 1 година 22.01.2021;

- складання Адвокатом проекту позовної заяви про застосування правових наслідків недійсного правочину (Договору купівлі - продажу від 10.05.2018 № 623) - 3 години 04.02.2021;

- підготовка процесуальних документів у справі за позовом ОК "Слобода Лідер" до КА "Харків" - 30 хвилин 04.02.2021;

- підготовка позову з додатками та направлення позову відповідачу - КА "Харків" поштовим засобом зв`язку - 1 година 05.02.2021.

Цей акт є невід`ємною частиною Договору про надання правничої допомоги від 20 січня 2021 року.

Враховуючи те, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, тощо, суд, оцінивши в сукупності вищезазначені докази, дійшов висновку, що вони можуть бути прийняті як належні, а витрати ОК "Слобода Лідер" на правничу допомогу підлягають розподілу.

При цьому, за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 126 ГПК України).

У розрізі спірних правовідносин, при вирішенні даної справи судом також враховано правову позицію, висловлену Об`єднаною палатою Верховного Суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, згідно якої у розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Крім того, вирішуючи питання необхідності надання доказів фактичної оплати послуг з отриманої ОК "Слобода Лідер" правової допомоги на суму 5 000,00 грн., суд також враховує правову позицію, яку викладено Об`єднаною палатою Верховного Суду у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19: "за змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу)".

Підсумовуючи вищевикладене, виходячи із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), з урахуванням конкретних обставин даної справи, суд дійшов висновку, що заявлені Обслуговуючим кооперативом "Слобода Лідер" до відшкодування витрати у сумі 5 000,00 грн. підтверджені належними доказами, є повністю співмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг та відповідають критерію розумності їхнього розміру, а тому можуть бути задоволені.

Таким чином, за приписами частини четвертої статті 129 Господарського процесуального кодексу України, з Кооперативу автогаражів "Харків" також підлягають стягненню витрати позивача на професійну правничу допомогу в Господарському суді Харківської області в розмірі 5 000,00 грн.

Керуючись статтями 1, 2, 13, 15, 16, 73-80, 86, 123, 126 129, 233, 236-238, 239, 240, 241, 248 ,252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Обслуговуючого кооперативу "Слобода Лідер" - задовольнити.

Стягнути з Кооперативу автогаражів "Харків" (місцезнаходження: 61162, місто Харків, вулиця Ньютона, будинок 94; ) на користь Обслуговуючого кооперативу "Слобода Лідер" (місцезнаходження: 61162, місто Харків, вулиця Ньютона, будинок 94; ) грошові кошти у розмірі 24 800,00 грн., сплачені за Договором купівлі-продажу нежитлової будівлі від 10.05.2018, витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 270,00 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, а також пункту 4 розділу X Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "07" квітня 2021 р.

Суддя В.В. Рильова

справа № 922/357/21