ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"14" квітня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/603/21

Господарський суд Одеської області у складі судді Демешина О. А. при секретарі судового засідання Рибці Ю. Е., розглянувши матеріали справи № 916/603/21

Позивач: Державне підприємство "Ізмаїльський морський торговельний порт" (вул. Портова, 7, Ізмаїл, 68600, код - 01125815)

Відповідач: Приватне акціонерне товариство "Українське Дунайське пароплавство" (вул. Пароходна, 28, м. Ізмаїл, 68600, код - 01125821)

про стягнення 92252,10 грн.

з підстав порушення умов договору

В порядку ч. 13 ст. 8, ч. 2, 5 ст. 252 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

СУТЬ СПОРУ: 09.03.2021 року Державне підприємство "Ізмаїльський морський торговельний порт" (далі Позивач) звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Українське Дунайське пароплавство" (далі Відповідач) про стягнення 92 252,10 грн., з яких: 28 071,07 грн. пені; 46 922,35 грн. штрафу; 7 556, 31 грн. сплати 3% річних; 9 702,37 грн. інфляційних,- з підстав порушення умов Договору № 57 КВ-П/520 СЕФ від 09.12.2019 про надання послуг з обслуговування флоту.

10.03.2021 року суд відкрив провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку ст. 247 252 ГПК України та надав Відповідачу строк для подання відзиву на позов із урахуванням вимог ст.165 ГПК України в строк, встановлений ч.1 ст.251 ГПК України, а саме протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

05.04.2021 року суд отримав відзив на позов, яким відповідач просить суд відмовити у задоволені позову повністю. До відзиву додано клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою від 07.04.2021р. суд відмовив у задоволені вказаного клопотання.

В С Т А Н О В И В:

09.12.2019 року між Державним підприємством "Ізмаїльський морський торговельний порт" (Позивач, Підприємство) та Приватним акціонерним товариством "Українське Дунайське пароплавство" (Відповідач, Судновласник) було укладено Договір № 57 КВ-П/ 520 СЕФ про надання послуг з обслуговування флоту.

Відповідно до п. 2.5 Договору Підприємство зобов`язалось своєчасно оформлювати і передавати Судновласнику рахунки на оплату послуг, наданих Підприємством, з підтверджуючими документами. Згідно з цим пунктом Позивачем виставило до сплати 61 рахунок на загальну суму 2341693,20 грн (два мільйона триста сорок одна тисяча шістсот дев`яносто три гривні, 20 копійок), які були направлені Відповідачу разом із актами виконаних робіт.

Позов ґрунтується на тому, що Відповідачем порушено умови Договору, а саме п. 4.3. Договору, у якому зазначено, що рахунки за послуги, надані Підприємством, сплачуються Судновласником не пізніше 10 (десяти) робочих днів з дати отримання рахунку, оформленого на підставі підписаного уповноваженими представниками та скріпленого печатками обох Сторін Акту наданих послуг.

Тому, посилаючись на несвоєчасну оплату за надані послуги, умови Договору та ст. 625 ЦК України Позивач просить суд стягнути з відповідача: 28 071,07 грн. пені; 46 922,35 грн. штрафу; 7 556, 31 грн. сплати 3% річних; 9 702,37 грн. інфляційних.

Відповідач у відзиві не заперечує проти того, що ним були строки оплати за одержані послуги, однак, стверджує, що Позивачем при нарахуванні штрафних санкцій, а саме пені у розмірі 28071,07 грн. та штрафу у розмірі 46 922,35 грн., були порушені норми чинного законодавства України, а саме ст. 61 Конституції України, а також застосовано норми статті Господарського кодексу України, положення якої не розповсюджується на правовідносини, що виникли у зв`язку з укладанням Договору №57/КВ-П/520СЕФ про надання послуг з обслуговування флоту від 09.12.2019р.

Крім того, на думку Відповідача при здійсненні розрахунків 3% річних за Договором ДП Ізмаїльський МТП керувалось п. 5.3 Договору, згідно якого сторони несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором на умовах, викладених в цьому Договорі та у відповідності з чинним законодавством України. Проте Позивачем не було враховано, що Протоколом узгодження розбіжностей до Договору від 09.12.2019 №57 КВ-П/520 СЕФ про надання послуг з обслуговування флоту між Державним підприємством Ізмаїльський морський торговельний порт та Приватним акціонерним товариством Українське Дунайське пароплавство від 26.12.2019 р. даний пункт Договору було виключено. А тому правові підстави для стягнення 3% річних та інфляційних втрат з ПрАТ УДП у позивача відсутні.

Згідно п. 1, ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами, відповідно до ст. 629 ЦК України.

Аналогічні положення містить і ГК України.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Матеріали справи свідчать, що Відповідач не виконав належним чином свого зобов`язання щодо оплати виставлених рахунків у повному обсязі та в строк, визначений Договором, а саме:

1 Платіжним дорученням від 11.03.2020 № LGF 380 сплачено наступні рахунки:

- рахунок № 8/6 від 08.01.2020 на суму 46501,25 грн;

- рахунок № 20/6 від 13.01.2020 на суму 70475,33 грн;

- рахунок № 21/6 від 14.01.2020 на суму 10889,74 грн;

- рахунок № 22/6 від 14.01.2020 на суму 43639,10 грн.

2 Платіжним дорученням від 16.03.2020 № LGF451 сплачено наступні рахунки:

- рахунок № 32/6 від 20.01.2020 на суму 44382,24 грн;

- рахунок № 41/6 від 23.01.2020 на суму 56899.68 грн (частково).

3 Платіжним дорученням від 19.03.2020 № KNV246 сплачено наступні рахунки:

- рахунок № 41/6 від 23.01.2020 на суму 56899.68 грн (залишок);

- рахунок № 57/6 від 27.01.2020 на суму 49119,12 грн;

- рахунок № 58/6 від 30.01.2020 на суму 45468.29 грн.

4 Платіжним дорученням від 27.03.2020 № AOO443 сплачено наступні рахунки:

- рахунок № 42/6 від 23.01.2020 на суму 74332,78 грн;

- рахунок № 77/6 від 30.01.2020 на суму 298,20 грн;

- рахунок № 78/6 від 30.01.2020 на суму 26475.84 грн;

- рахунок № 80/6 від 31.01.2020 на суму 11686.99 грн;

- рахунок № 83/6 від 31.01.2020 на суму 11387,95 грн.

5 Платіжним дорученням від 09.04.2020 № LGF 576 сплачено наступні рахунки:

- рахунок № 140/6 від 26.02.2020 на суму 45458,63 грн (частково).

6 Платіжним дорученням від 15.04.2020 № LGF 594 сплачено наступні рахунки:

- рахунок № 140/6 від 26.02.2020 на суму 45458,63 грн (залишок);

- рахунок № 141/6 від 25.02.2020 на суму 7696,68 грн;

- рахунок № 142/6 від 27.02.2020 на суму 73224,96 грн (частково).

7 Платіжним дорученням від 21.04.2020 № АОО575 сплачено наступні рахунки:

- рахунок № 142/6 від 27.02.2020 на суму 73224,96 грн (залишок);

- рахунок № 179/6 від 28.02.2020 на суму 33674,90 грн;

- рахунок № 183/6 від 29.02.2020 на суму 33633,64 грн.

8 Платіжним дорученням від 30.04.2020 № LGF710 сплачено наступні рахунки:

- рахунок № 229/6 від 18.03.2020 на суму 62563,67 грн;

- рахунок № 230/6 від 18.03.2020 на суму 62979,28 грн (частково).

9 Платіжним дорученням від 06.05.2020 № LGF 759 сплачено наступні рахунки:

- рахунок № 230/6 від 18.03.2020 на суму 62979,28 грн (залишок);

- рахунок № 240/6 від 23.03.2020 на суму 25702,34 грн;

- рахунок № 241/6 від 23.03.2020 на суму 72923,94 грн (частково).

10 Платіжним дорученням від 13.05.2020 № LGF 834 сплачено наступні рахунки:

- рахунок № 241/6 від 23.03.2020 на суму 72923,94 грн (залишок);

- рахунок № 252/6 від 30.03.2020 на суму 57428,10 грн;

- рахунок № 267/6 від 06.04.2020 на суму 76464,88 (частково).

11 Платіжним дорученням від 18.05.2020 № LGF 867 сплачено наступні рахунки:

- рахунок № 267/6 від 06.04.2020 на суму 76464,88 (частково).

12 Платіжним дорученням від 20.05.2020 № LGF 909 сплачено наступні рахунки:

- рахунок № 267/6 від 06.04.2020 на суму 76464,88 (залишок);

- рахунок № 268/6 від 06.04.2020 на суму 72754,43 грн;

- рахунок № 269/6 від 06.04.2020 на суму 328,49 грн.

13 Платіжним дорученням від 29.05.2020 № LGF 1008 сплачено наступні рахунки:

- рахунок № 283/6 від 13.04.2020 на суму 15262,75 грн;

- рахунок № 284/6 від 13.04.2020 на суму 83655,30 грн (частково).

14 Платіжним дорученням від 10.06.2020 № LGF1101 сплачено наступні рахунки:

- рахунок № 284/6 від 13.04.2020 на суму 83655,30 грн (залишок);

- рахунок № 287/6 від 14.04.2020 на суму 12712,48 грн;

- рахунок № 295/6 від 16.04.2020 на суму 6073,62 грн (частково).

15 Платіжним дорученням від 19.06.2020 № LGF1158 сплачено наступні рахунки:

- рахунок № 295/6 від 16.04.2020 на суму 6073,62 грн (залишок);

- рахунок № 296/6 від 21.04.2020 на суму 12729,96 грн;

- рахунок № 304/6 від 22.04.2020 на суму 12523,98 грн (частково).

16 Платіжним дорученням від 01.07.2020 № LGF1253 сплачено наступні рахунки:

- рахунок № 304/6 від 22.04.2020 на суму 12523,98 грн (залишок);

- рахунок № 311/6 від 27.04.2020 на суму 50303,35 грн (частково).

17 Платіжним дорученням від 09.07.2020 № LGF3 сплачено наступні рахунки:

- рахунок № 311/6 від 27.04.2020 на суму 50303,35 грн (залишок);

- рахунок № 316/6 від 27.04.2020 на суму 30586,18 грн;

- рахунок № 318/6 від 30.04.2020 на суму 65174,84 грн (частково).

18 Платіжним дорученням від 24.07.2020 № LGF1423 сплачено наступні рахунки:

- рахунок № 318/6 від 30.04.2020 на суму 65174,84 грн (залишок);

- рахунок № 319/6 від 30.04.2020 на суму 37742,96 грн;

- рахунок № 337/6 від 12.05.2020 на суму 51863,22 грн (частково).

19 Платіжним дорученням від 03.08.2020 № LGF1572 сплачено наступні рахунки:

- рахунок № 337/6 від 12.05.2020 на суму 51863,22 грн (залишок);

- рахунок № 338/6 від 13.05.2020 на суму 123391,18 грн;

- рахунок № 353/6 від 29.05.2020 на суму 69953,36 грн (частково).

20 Платіжним дорученням від 05.08.2020 № LGF1613 сплачено наступні рахунки:

- рахунок № 353/6 від 29.05.2020 на суму 69953,36 грн (частково).

21 Платіжним дорученням від 07.08.2020 № LGF1643 сплачено наступні рахунки:

- рахунок № 353/6 від 29.05.2020 на суму 69953,36 грн (залишок);

- рахунок № 367/6 від 10.06.2020 на суму 27401,24 грн (частково).

22 Платіжним дорученням від 14.08.2020 № LGF1718 сплачено наступні рахунки:

- рахунок № 367/6 від 10.06.2020 на суму 27401,24 грн (залишок);

- рахунок № 369/6 від 15.06.2020 на суму 55146,36 грн;

- рахунок № 384/6 від 23.06.2020 на суму 39493,57 грн (частково).

23 Платіжним дорученням від 20.08.2020 № LGF1758 сплачено наступні рахунки:

- рахунок № 384/6 від 23.06.2020 на суму 39493,57 грн (залишок);

- рахунок № 397/6 від 01.07.2020 на суму 39280,07 грн (частково).

24 Платіжним дорученням від 21.08.2020 № LGF1781 сплачено наступні рахунки:

- рахунок № 397/6 від 01.07.2020 на суму 39280.07 грн (залишок);

- рахунок № 404/6 від 06.07.2020 на суму 652,13 грн;

- рахунок № 409/6 від 07.07.2020 на суму 77703,60 грн (частково).

25 Платіжним дорученням від 31.08.2020 № LGF43 сплачено наступні рахунки:

- рахунок № 409/6 від 07.07.2020 на суму 77703,60 грн (залишок);

- рахунок № 410/6 від 07.07.2020 на суму 325,51 грн;

- рахунок № 412/6 від 13.07.2020 на суму 55347,98 грн (частково).

26 Платіжним дорученням від 10.09.2020 № LGF1908 сплачено наступні рахунки:

- рахунок № 412/6 від 13.07.2020 на суму 55347,98 грн (залишок);

- рахунок № 425/6 від 21.07.2020 на суму 28306.48грн(частково).

27 Платіжним дорученням від 11.09.2020 № LGF 58 сплачено наступні рахунки:

- рахунок № 425/6 від 21.07.2020 на суму 28306,48 грн (залишок);

- рахунок № 426/6 від 21.07.2020 на суму 12598,85 грн;

- рахунок № 430/6 від 27.07.2020 на суму 26097,92 грн (частково).

28 Платіжним дорученням від 15.09.2020 № LGF 927 сплачено наступні рахунки:

- рахунок № 430/6 від 27.07.2020 на суму 26097,92 грн (залишок);

- рахунок № 443/6 від 30.07.2020 на суму 12684,48 грн.

29 Платіжним дорученням від 21.09.2020 № LGF 115 сплачено наступні рахунки:

- рахунок № 438/6 від 30.07.2020 на суму 26097,92 грн (частково).

30 Платіжним дорученням від 20.10.2020 № АОА93 сплачено наступні рахунки:

- рахунок № 438/6 від 30.07.2020 на суму 26097,92 грн (залишок);

- рахунок № 445/6 від 03.08.2020 на суму 64900,74 грн (частково).

31 Платіжним дорученням від 22.10.2020 № LGF301 сплачено наступні рахунки:

- рахунок № 445/6 від 03.08.2020 на суму 64900,74 грн (залишок);

- рахунок № 453/6 від 12.08.2020 на суму 38620,54 грн;

- рахунок № 454/6 від 12.08.2020 на суму 40771,25 грн (частково).

32 Платіжним дорученням від 28.10.2020 № LGF353 сплачено наступні рахунки:

- рахунок № 454/6 від 12.08.2020 на суму 40771,25 грн (залишок);

- рахунок № 461/6 від 17.08.2020 на суму 30541,74 грн;

- рахунок № 472/6 від 26.08.2020 на суму 13064,48 грн;

- рахунок № 473/6 від 26.08.2020 на суму 25259,72 грн;

- рахунок № 482/6 від 03.09.2020 на суму 12664,19 грн;

- рахунок № 491/6 від 09.09.2020 на суму 12737,50 грн;

- рахунок № 502/6 від 21.09.2020 на суму 15899,52 грн (частково).

33 Платіжним дорученням від 04.11.2020 № LGF 439 сплачено наступні рахунки:

- рахунок № 502/6 від 21.09.2020 на суму 15899,52 грн (залишок).

Згідно з вимогами частини 2 статті 193 ГК України, порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Статтею 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Пунктами 1, 2 статті 230 ГК України визначено, що санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пунктом 6 ст. 231 ГК України, передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до вимог ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з приписами ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до вимог пункту 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір відсотків.

Відповідно до п. 5.1 Договору сторони несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором на умовах, викладених в цьому Договорі та у відповідності з чинним законодавством України.

Згідно п. 5.2 Договору за порушення судновласником більш ніж на 15 (п`ятнадцять) робочих днів строків оплати, вказаних у цьому Договорі, Підприємство має право стягнути з Судновласника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 (тридцять) робочих днів Підприємство має право стягнути з Судновласника додатково штраф у розмірі 7 % від суми заборгованості.

Позивачем, у відповідності до вимог чинного законодавства та умов договору, правомірно розраховано пеню, штраф, інфляційні та 3% річних, які підлягають до стягнення з відповідача. Їх розміри, відповідно, становлять: 28 071,07 грн. пеня; 46 922,35 грн. - штраф; 7556, 31 грн. сплата 3% річних та 9702,37 грн. інфляційні.

Щодо доводів Відповідача, викладених у відзиві суд зазначає наступне.

Такий вид забезпечення виконання зобов`язання як пеня та її розмір встановлено частиною третьою статті 549 ЦК України, частиною шостою статті 231 ГК України та статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", а право визначити у договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам частиною четвертою статті 231 ГК України.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачено частиною другою статті 231 ГК України.

При цьому в інших випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі можливість одночасного стягнення пені та штрафу, що узгоджується зі свободою договору, передбаченою статтею 627 ЦК України, тобто коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За таких обставин одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Така правова позиція викладена у численних постановах Верховного суду, зокрема: від 19.09.2019 у справі N 904/5770/18, від 27.09.2019 у справі N 923/760/16, від 02.04.2019 у справі N 917/194/18, від 25.05.2018 у справі N 922/1720/17, від 09.02.2018 у справі N 911/2813/17, віл 22.03.2018 у справі N 911/1351/17.

Слід зазначити, що сплата штрафу у розмірі 7% від простроченої суми передбачена лише за прострочення оплати понад 30 робочих днів. Тобто, цей вид відповідальності не є тотожним відповідальності за прострочення платежів, а застосовується тільки в разі, якщо таке прострочення перевищить вказаний строк.

Щодо посилань відповідача у відзиві про те, що ПАТ „Українське Дунайське пароплавство належить до державного сектору економіки і до нього слід застосовувати санкції, передбачені частиною 2 статті 231 ГК України, суд зазначає, що відповідно до вказаної норми, у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються у встановлених цією статтею розмірах, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Тому, заявлені у позові вимоги про стягнення пеня і штрафу у розмірі 7% - не суперечать нормам Господарського кодексу України, оскільки такі умови відповідальності були передбачені сторонами справи у пункті 5.2. договору №57/КВ-П/520СЕФ про надання послуг з обслуговування флоту від 09.12.2019р. з протоколом розбіжностей від 29.12.2021р. (яким п.5.2. договору узгоджено в редакції позивача з поміткою, що відповідний штраф передбачено п.2 ст.231 ГК України).

Також суд вважає безпідставним заперечення Відповідача проти вимог про стягнення 3% річних та інфляційних через те, що згідно протоколу узгодження розбіжностей від 26.12.2019р. з вищевказаного Договору було виключено пункт 5.3., яким передбачалось стягнення 3% річних та інфляційних .

По-перше, пунктом 5.3. договору в первісній редакції (протоколом узгодження розбіжностей від 29.12.2021р. цей пункт було виключено) не передбачалось стягнення з відповідача (Судновласника) інфляційних та 3% річних за прострочення по грошовому зобов`язанню, а була встановлено зобов`язання відповідача компенсувати збитки, завдані позивачу (Підприємству), якщо такі виникнуть внаслідок накладення на Підприємство штрафних (фінансових ) санкцій, пов`язаних з простроченням сплати Судновласником рахунків Підприємства (позивача).

По-друге, застосування частини другої статті 625 ЦК України за прострочення по грошовому зобов`язанню не залежить від існування або відсутності у договорі умов про сплату 3% річних та інфляційних за таке прострочення, оскільки ці нарахування зміцнюються відповідно до прямої норми Цивільного кодексу України.

У договорі може бути тільки розмір відсотків річних, але тільки в сторону збільшення.

Крім того, в описовій частині відзиву Відповідач послався на право суду зменшити розмір штрафних санкцій.

Суд звертає увагу Відповідача на сталу судову практику з цього питання.

Так, системний аналіз приписів статей 551 ЦК України, 233 ГК України свідчить, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання господарським судом оцінки поданим учасниками справи доказам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій.

Отже, вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим з огляду на інтереси сторін, які заслуговують на увагу, ступінь виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначність прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідність розміру пені наслідкам порушення, негайне добровільне усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Відповідна правова позиція викладена в численних постановах Верховного суду, зокрема: від 03.10.2019р. у справі N 914/2202/18, від 12.09.2019р. у справі N 910/10427/18, від 11.09.2019р. у справі N 905/2149/18, від 06.09.2019р. у справі N 914/2252/18, від 27.09.2019р. у справі N 923/760/16.

Такого клопотання Відповідач суду не заявив.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та підтвердженими матеріалами справи, а тому позов підлягає задоволенню, з покладанням на відповідача витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 238, 240 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Українське Дунайське пароплавство" (вул. Пароходна, 28, м. Ізмаїл, 68600, код - 01125821) на користь Державного підприємства "Ізмаїльський морський торговельний порт" (вул. Портова, 7, Ізмаїл, 68600, код - 01125815): 28 071 гривню 07 коп. пені; 46 922 гривень 35 коп. штрафу; 7 556 гривень 31 коп. сплати 3% річних; 9 702 гривні 37 коп. інфляційних та 2270 гривень судового збору

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст.241 ГПК України

та може бути оскаржено в порядку ст.ст.253-259 ГПК України

Суддя О.А. Демешин

Повний текст складено 14 квітня 2021 р.

Суддя О.А. Демешин