ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"06" квітня 2021 р. Справа № 914/1645/20

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:

Головуючого (судді-доповідача) Якімець Г.Г.,

Суддів: Бонк Т.Б., Матущак О.І.,

розглянувши заяву Товариства індивідуальних підприємців «Ксеня-Т», б/н від 29 березня 2021 року

про забезпечення позову

у справі №914/1645/20

за позовом Товариства індивідуальних підприємців «Ксеня-Т», м. Львів

до відповідача-1 Виконавчого комітету Львівської міської ради, м. Львів

до відповідача-2 Львівської міської ради, м. Львів

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, м. Львів

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях, м. Львів

третя особа-3, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», м. Львів

про визнання незаконним та скасування рішення про реєстрацію права власності

В С Т А Н О В И В :

06 липня 2020 року Товариство індивідуальних підприємців «Ксеня-Т» звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до відповідачів: Виконавчого комітету Львівської міської ради та Львівської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення Львівської міської ради №230 від 15 березня 2019 року «Про реєстрацію права комунальної власності на нежитлові приміщення на вул. Зеленій, 7» (з урахуванням заяви позивача про відмову від частини позовних вимог).

Рішенням Господарського суду Львівської області від 04 січня 2021 року у справі №914/1645/20 відмовлено у задоволенні позову Товариства індивідуальних підприємців «Ксеня-Т».

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Товариство індивідуальних підприємців «Ксеня-Т» звернулося до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 04 січня 2021 року у справі №914/1645/20 та прийняти нове рішення, яким позов задоволити: визнати незаконним та скасувати рішення Львівської міської ради №230 від 15 березня 2019 року «Про реєстрацію права комунальної власності на нежитлові приміщення на вул. Зеленій, 7».

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 01 березня 2021 року (у складі колегії суддів: Якімець Г.Г. (головуючий суддя), Бойко С.М. та Бонк Т.Б.) Товариству індивідуальних підприємців «Ксеня-Т» поновлено пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Львівської області від 04 січня 2021 року у справі №914/1645/20; зупинено дію вказаного рішення; відкрито апеляційне провадження у справі №914/1645/20 за апеляційною скаргою Товариства індивідуальних підприємців «Ксеня-Т» на рішення Господарського суду Львівської області від 04 січня 2021 року; витребувано з Господарського суду Львівської області матеріали справи №914/1645/20; відповідачам-1,2, третім особам-1,2,3 надано строк на подання відзивів на апеляційну скаргу.

02 квітня 2021 року від скаржника до суду надійшла заява про забезпечення позову, шляхом заборони Личаківському відділу Державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), державному виконавцеві Стасюк Наталії Святославівні, іншим органам і посадовим особам державної виконавчої служби та приватним виконавцям вчиняти в межах виконавчого провадження №62980539 від 09.09.2020 (або в межах зведеного виконавчого провадження, до складу якого вказане виконавче провадження може бути об`єднано), дії, спрямовані на звільнення Громадською організацією Товариством індивідуальних підприємців «Ксеня-Т» () приміщень, які знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Зелена, буд.7, а саме: нежитлові приміщення під індексами « 2-1», « 2-2», « 2-3», « 2-4», « 2-5», загальною площею 64,5 кв. м, - до набрання рішенням у цій справі законної сили.

Заява мотивована тим, що після прийнятого рішення №230 від 15 березня 2019 року (яке є предметом оскарження у цій справі), Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради звернулося з позовом до Громадської організації Товариства індивідуальних підприємців «Ксеня-Т» про зобов`язання звільнити самовільно зайняті нежитлові приміщення та рішенням Господарського суду Львівської області від 05 грудня 2019 року у справі №914/1561/19, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 15 липня 2020 року позов задоволено та зобов`язано заявника звільнити спірні приміщення. Заявник зазначає, що постановою старшого державного виконавця Личаківського відділу ДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Стасюк Наталією Святославівною від 09 вересня 2020 року відкрито виконавче провадження №62980539. Вказані обставини, на думку заявника, є підставою для забезпечення позову у цій справі шляхом заборони посадовим особам та органам ДВС вчиняти дії, спрямовані на звільнення заявником спірних приміщень. Заявник вказує, що внаслідок скасування рішення суду першої інстанції у цій справі та задоволення позовних вимог про скасування рішення Львівської міської ради №230 від 15 березня 2019 року «Про реєстрацію права комунальної власності на нежитлові приміщення на вул. Зеленій, 7», у Львівської міської ради будуть відсутні підстави для зобовязання заявника звільнити спірні нежитлові приміщення.

Відповідно до ч.1 ст.138 ГПК України заява про забезпечення позову подається, зокрема, після відкриття провадження у справі до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Згідно з ч.1 ст.140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Заява про забезпечення позову надійшла до апеляційного суду 02 квітня 2021 року.

У зв`язку з перебуванням у відпустці члена колегії судді Бойко С.М., розпорядженням керівника апарату суду №243 від 05 квітня 2021 року призначено провести автоматизовану заміну складу суду у справі №914/1645/20.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 квітня 2021 року для розгляду справи №914/1645/20 визначено колегію суддів у складі: Якімець Г.Г. (головуючий суддя), Бонк Т.Б., Матущак О.І.

Західний апеляційний господарський суд, розглянувши заяву Товариства індивідуальних підприємців «Ксеня-Т» про забезпечення позову у справі №914/1645/20, вирішив відмовити у задоволенні такої заяви, виходячи з наступного:

Відповідно до ч.1 ст.136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч.2 ст.136 ГПК України).

Заходи забезпечення позову передбачено у ст.137 ГПК України. Так, позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з ч.4 ст.137 ГПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Частиною 11 ст.137 ГПК України визначено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення господарського суду, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Так, предметом позову у цій справі є немайнова вимога Товариства індивідуальних підприємців «Ксеня-Т» про визнання незаконним та скасування рішення Львівської міської ради №230 від 15 березня 2019 року «Про реєстрацію права комунальної власності на нежитлові приміщення на вул. Зеленій, 7» (з урахуванням заяви позивача про відмову від частини позовних вимог).

Отже, зважаючи на зазначене, судове рішення у разі задоволення такої вимоги не вимагатиме примусового виконання, в цьому випадку така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не підлягає дослідженню, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому, в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду. (Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Відповідно до ч.1 ст.74 та ч.1 ст.73 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Дослідивши подані заявником матеріали, колегія суддів вважає, що в цьому випадку позивачем не обґрунтовано, що невжиття заходу забезпечення, який він просить вжити, може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Судом встановлено, що заявник просить апеляційний суд вжити заходи забезпечення позову, які фактично полягають у зупиненні виконання рішення у іншій справі Господарського суду Львівської області від 05 грудня 2019 року у справі №914/1561/19, примусове виконання якого здійснюється Личаківським ВДВС у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів). Вказане рішення набрало законної сили та є обов`язковим до виконання. При цьому, заявником не обґрунтовано яким чином невжиття запропонованих ним заходів забезпечення позову, а саме: заборона посадовим особам та органам ДВС вчиняти дії, спрямовані на звільнення заявником спірних приміщень, може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у випадку задоволення позову у цій справі. Поряд з тим, заявником не наведено будь-яких обставин, які б свідчили про вчинення відповідачами будь-яких дій, спрямованих на розпорядження спірними приміщеннями.

Одночасно, посилання заявника на можливе вчинення відповідачами у майбутньому дій, які можуть призвести до істотного ускладнення чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, не може слугувати достатньою підставою для вжиття судом вказаних позивачем заходів забезпечення позову, оскільки такі твердження є лише припущеннями, не обґрунтовані конкретними обставинами, та не підтверджені належними доказами.

Колегія суддів звертає увагу, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову судом не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Право на ефективний засіб юридичного захисту» встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» зазначено що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Беручи до уваги все наведене вище, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні заяви Товариства індивідуальних підприємців «Ксеня-Т» про забезпечення позову у справі №914/1645/20.

Керуючись ст.ст.136-140, 234 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд,

У Х В А Л И В :

1.Відмовити у задоволенні заяви Товариства індивідуальних підприємців «Ксеня-Т» про забезпечення позову у справі №914/1645/20.

2.Копії ухвали суду надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку у відповідності до вимог ст.ст.286-291 ГПК України.

Головуючий (суддя-доповідач) Якімець Г.Г.

Суддя Бонк Т.Б.

Суддя Матущак О.І.