ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"05" квітня 2021 р. Справа № 924/109/21

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Мухи М.Є., за участю секретаря судового засідання Білявської Н.О. розглянувши матеріали

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Тандем - 2002" м.Полтава

до виробничо - комерційної фірми "Пілігрим" с. Чабанівка Кам`янець-Подільський район Хмельницька область

про стягнення 120105,57грн.

Представники сторін не з`явились

Рішення постановляється після оголошеної в судовому засіданні 15.03.2021р. перерви.

В судовому засіданні відповідно до ст.240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Процесуальні дії по справі.

Ухвалою від 22.02.2021р. відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження. Судове засідання призначено на 15.03.2021р. У судовому засіданні 15.03.2021р. оголошено перерву до 05.04.2021р.

Виклад позицій учасників справи, заяви клопотання.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Тандем-2002" звернулося з позовом до господарського суду про стягнення з відповідача 95500,16грн. заборгованості, 11359,09грн. пені, 8415,38грн. 10% річних, 4830,94 грн. інфляційних втрат згідно договору поставки № 10/03/2 від 10.03.2020р.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що на виконання договору поставки позивач передав у власність покупця товар на загальну суму 254760,08 грн., що підтверджується видатковими накладними. Однак, в порушення умов договору поставки відповідач лише частково розрахувався за поставлений товар у сумі 159259,92 грн. У зв`язку із наявною заборгованістю позивачем також нараховані пеня, 10% річних та інфляційні втрати. На вимогу позивача про сплату заборгованості відповідач не відреагував. Як на правові підстави позову позивач посилається на положення ст.ст. 509, 510, 526, 527, 530, 536, 549, 611, 623-625 ЦК України, ст.ст. 193, 202, 216-220, 224-226, 229 ГК України.

Представник позивача в судове засідання не з`явився. У клопотанні від 05.03.2021р. просить розглядати справу за його відсутності.

Відповідач у відзиві на позов повідомляє про сплату суми боргу 22.02.2021р., тому вважає, що провадження в цій частині підлягає закриттю на підставі п.1 ч.2 ст.231 ГПК України. Крім того, 05.04.2021р. від відповідача надійшла заява про закриття провадження у справі в частині стягнення основного боргу та зменшення судових витрат пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Перелік обставин, які є предметом доказування; та доказів, якими сторони підтверджують або спростовують наявність даних обставин.

10.03.2020р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Тандем-2002" (постачальник) та виробничо-комерційна фірма "Пілігрим" (покупець) укладено договір поставки № 10/03/2, відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобов`язується передати у власність покупця білково-мінерально-вітамінні добавки, комбікорми (насипом або фасовані в мішки), премікси, інший товар за погодженням сторін (товар), а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до п. 2.1. договору найменування товару, його кількість, ціна товару за одиницю і по позиціях вказуються у видаткових накладних постачальника на товар.

Згідно п. 2.2. договору сторони домовилися, що усі видаткові накладні, за якими постачальник поставив покупцеві товар протягом терміну дії цього договору, відносяться до цього договору, якщо інше не випливає з відміток або тексту цих накладних.

Як передбачено п. 3.1. договору, поставка товару здійснюється партіями протягом усього терміну дії цього договору.

Умовами п. 3.2. договору визначено, що терміни поставки конкретних партій товару узгоджуються сторонами додатково шляхом підписання відповідних додаткових угод або здійсненням конклюдентних дій сторін (дій спрямованих на виконання зобов`язання або таких, що свідчать про прийняття виконання зобов`язання з боку контрагента), пов`язаних з передачею-прийманням товару. У разі потреби термін поставки може бути змінений постачальником в робочому порядку з обов`язковим повідомленням покупця (при цьому відсутність письмових заперечень покупця до дати поставки, вказаної у повідомленні, буде свідченням узгодженості сторонами договору фактичної дати поставки конкретної партії товару).

Якщо інше не вказане у договорі (додаткових угодах до нього), поставка товару здійснюється на умовах EXW Україна, Хмельницька обл., Летичівський район, смт. Летичів вул. Савицького Юрія, 101, склад постачальника, згідно правил Інкотермс в редакції 2010 року (п. 3.3. договору).

Відповідно до п.п. 4.1., 4.2. договору ціна товару, що поставляється відповідно до договору, вказується у видаткових накладних постачальника. У вартість товару включаються усі витрати постачальника згідно з базисом поставки.

Загальна вартість договору визначається як вартість товару, поставка якого здійснюється відповідно до видаткових накладних постачальника. Зміна загальної вартості договору здійснюється також у разі поставки додаткових партій і підписання уповноваженими представниками сторін додаткових угод на поставку таких партій товару.

Як передбачено п.п. 5.1., 5.2. договору, оплата товару покупцем здійснюється в порядку 100% оплати вартості даної партії товару (відповідно до видаткової накладної) не пізніше дати поставки конкретної партії товару. Датою поставки конкретної партії товару є дата видаткової накладної постачальника. Постачальник має право, без додаткового погодження з покупцем, грошові кошти, які сплачує покупець відповідно до умов цього договору, зараховувати в наступному порядку, незалежно від призначення платежу: в першу чергу - прострочені платежі (основного боргу); в другу чергу - поточні платежі.

Умовами п. 8.3. договору визначено, що у разі прострочення здійснення плати за партію товарів, що поставляється, покупець сплачує постачальникові пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої у момент нарахування пені, від простроченої до оплати суми за кожен день прострочення, а також 10% річних від простроченої до оплати суми.

Пунктом 10.3. договору встановлено, що для штрафних санкцій, передбачених умовами цього договору, термін позовної давності складає три роки. Штрафні санкції за даним договором нараховуються за весь період прострочення виконання зобов`язань.

Цей договір набуває чинності з 10.03.2020р. і діє до 31.12.2020р., але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань по даному договору.

Договір підписаний сторонами та скріплений їхніми печатками.

Позивачем відповідно до видаткових накладних: № Т0027 від 03.04.2020р., №Т0014 від 03.04.2020р., №Т0022 від 04.06.2020р. поставлено відповідачу товар на загальну суму 254760,08грн. яка останнім сплачена частково у розмірі 159 259,92грн.

Відповідно до банківської виписки за період з 21.04.2020р. по 15.07.2020р. відповідачем частково сплачено заборгованість за поставлений позивачем товар в сумі 159 259,92грн.

19.01.2021р. позивачем направлено на адресу ВКФ "Пілігрим" вимогу про сплату заборгованості за поставлений товар у розмірі 95500,16грн., яка залишена останнім без відповіді, а борг без сплати.

Відповідно до наданої позивачем копії платіжного доручення №111 від 17.02.2021р. відповідачем сплачено суму боргу у розмірі 95500,16грн.

Позивачем у зв`язку із невчасною оплатою товару нараховані та заявлені до стягнення 11 359,09грн. пені за період з 04.04.2020р. по 28.01.2021р., 8415,38грн. 10% річних за період з 04.04.2020р. по 28.01.2021р. та 4830,94грн. втрат від інфляції.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів (визнання більш вірогідними), аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод (правочинів), передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

З положень ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Нормами ст. 627 ЦК України встановлено свободу договору, тобто, відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як вбачається з правовідносин, що виникли між сторонами, їм притаманні ознаки, що характеризують цивільні відносини, які виникають з договорів купівлі-продажу (поставки). Так, відповідно до п. 1.1. договору постачальник зобов`язується передати у власність покупця білково-мінерально-вітамінні добавки (насипом або фасовані в мішки), премікси, інший товар за погодженням сторін (товар), а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.ст. 663, 664 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу. Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлено обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Відповідно до ст. 193 ГК України та ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається.

За змістом ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Положеннями ст. 692 ЦК України врегульовано порядок оплати товару за договорами купівлі-продажу (поставки). Зокрема, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 ЦК України).

Сторони у п. 5.1. договору погодили, що, оплата товару покупцем здійснюється в порядку 100% оплати вартості даної партії товару (відповідно до видаткової накладної) не пізніше дати поставки конкретної партії товару. Датою поставки конкретної партії товару є дата видаткової накладної постачальника.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач відповідно до договору поставки № 10/03/2 від 10.03.2020р. поставив відповідачу товар на загальну суму 254760,08грн., що підтверджується підписаними сторонами видатковими накладними.

ВКВ "Пілігрим" частково здійснено оплату за поставлений товар на суму 159 259,92грн., що підтверджується доданою до матеріалів справи випискою з рахунку.

Поряд із цим, позивачем надано до матеріалів справи копію платіжного доручення №111 від 17.02.2021р. про сплату відповідачем заявленої до стягнення суми в розмірі 95500,16грн. після звернення із даним позовом до суду. З огляду на викладене в цій частині провадження підлягає закриттю на підставіп.2 ч.1 ст.231 ГПК України у зв`язку із відсутністю предмету спору.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає як порушення зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Окрім того, позивач просить стягнути з відповідача згідно наданого розрахунку 11 359,09грн. пені за період з 04.04.2020р. по 28.01.2021р., 8415,38грн. 10% річних за період з 04.04.2020р. по 28.01.2021р. та 4830,94грн. втрат від інфляції.

За положеннями ч. 1 ст. 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов`язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України

У відповідності до приписів ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язань може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з п.п. 1, 2, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Сторони у п. 8.3. договору передбачили, що у разі прострочення здійснення плати за партію товарів, що поставляється, покупець сплачує постачальникові пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої у момент нарахування пені, від простроченої до оплати суми за кожен день прострочення.

Судом здійснено перерахунок пені у системі "Законодавство" по кожній видатковій накладній окремо, зважаючи на обмеження встановлені ч. 6 ст. 232 ГК України (оскільки п. 10.3 договору стосується позовної давності, а не періоду можливого для нарахування штрафних санкцій) та встановлено, що позивачем правомірно нарахована та заявлена до стягнення пеня у розмірі 11359,09грн.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сторонами у п. 8.3. договору погоджено, зокрема, що у разі прострочення здійснення плати за партію товарів, що поставляється, покупець сплачує постачальникові 10% річних від простроченої до оплати суми.

Суд, здійснивши перерахунок 10% річних в системі "Законодавство" по кожній видатковій накладні окремо, враховуючи часткові суми проплат відповідача за поставлений товар, вважає правомірною до стягнення суму 10% річних у розмірі 8415,38 грн., що заявлені позивачем.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р; цього листа вміщено в газеті "Бизнес" від 29.09.1997 № 39, а також в інформаційно-пошукових системах "Законодавство" і "Ліга" (п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошового зобов`язання" №14 від 17.12.2013 року).

При застосуванні індексу інфляції необхідно брати до уваги, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць; тому умовно необхідно рахувати, що сума, внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, наприклад травня, індексується з урахуванням травня, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця - червня (лист Верховного Суду України №62-97р від 03.04.97 "Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ").

Суд, здійснивши перерахунок інфляційних втрат в системі "Законодавство" із врахуванням вищевикладеного встановив, що позивачем здійснено нарахування інфляційних втрат за кожен день прострочення, а не за місяць в цілому, що є невірним. Відповідно суд відмовляє у стягненні 4830,94грн. інфляційних втрат за необґрунтованістю.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача 11359,09грн. пені та 8415,38грн. 10% річних.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ст.ст. 123, 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам.

При цьому, відповідно до ст.233 ГПК України, повний текст рішення складено на п`ятий робочий день з дня оголошення вступної та резолютивної частини рішення.

Керуючись ст.ст. 2, 20, 24, 73, 74, 129, 232, 237, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю "Тандем - 2002" м. Полтава до виробничо - комерційної фірми "Пілігрим" с. Чабанівка, Кам`янець-Подільський район, Хмельницька область про стягнення 120105,57грн. задовольнити частково.

Стягнути з виробничо - комерційної фірми "Пілігрим" (с. Чабанівка, Кам`янець-Подільський район, Хмельницька область, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Тандем - 2002" (м. Полтава, вул. Кондратенка, 6А, ) - 11359,09грн. (одинадцять тисяч триста п`ятдесят дев`ять гривень 09коп.) пені, 8415,38грн. (вісім тисч чотириста п`ятнадцять гривень 38коп.) 10% річних, 373,74грн. (триста сімдесят три гривні 74коп.) витрат по оплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Провадження в частині стягнення 95500,16грн. боргу закрити.

У позові в частині стягнення 4830,94грн. інфляційних нарахувань відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 12.04.2021р.

Суддя М.Є. Муха

Віддруковано 3 примірники: 1 - до справи, 2 - позиваву (36009, м. Полтава, вул. Кондратенка, 6А), 3 - відповідачу (32383, Хмельницька обл., Кам`янець-Подільський р-н, с. Чабанівка, вул. Шляхова, 2). Всім з повідомленням про вручення.