Господарський суд
Житомирської області
___________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

Від "06" квітня 2021 р. м. Житомир Справа № 906/1274/20

За заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю "Горбулів-Агро" (с. Горбулів, Черняхівський район, Житомирська область)

До боржника: Товариства з обмеженою відповідальністю" Горбулівське" (с. Горбулів, Черняхівський район, Житомирська область)

про визнання банкрутом

Суддя Гнисюк С.Д.

Присутні:

- за участю: ФОП Гораєвський І.Л. - паспорт серії НОМЕР_1 виданий Подільським РУ ГУ МВС України в м.Києві від 28.05.2002;

- від боржника: Руснак В.О. - директор ТОВ "Горбулівське".

В провадженні Господарського суду Житомирської області знаходиться справа №906/1274/20 про визнання банкрутом Товариство з обмеженою відповідальністю "Горбулівське" (с. Горбулів, Черняхівський район, Житомирська область) (далі - ТОВ "Горбулівське", боржник).

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 22.12.2020, зокрема, відкрито провадження у справі №906/1274/20 про банкрутство ТОВ "Горбулівське"; оприлюднено повідомлення про відкриття Господарським судом Житомирської області провадження у справі №906/1274/20 про банкрутство ТОВ "Горбулівське"; призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Кирик Оксану Володимирівну, за її згодою.

22.01.2021 на адресу Господарського суду Житомирської області, через загальний відділ, надійшла заява ФОП Гораєвського Ігоря Леонідовича від 20.01.2021 про визнання грошових вимог до ТОВ "Горбулівське" (з додатками).

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 27.01.2021, зокрема, прийнято заяву ФОП Гораєвського І.Л. від 20.01.2021 про визнання грошових вимог до ТОВ "Горбулівське".

26.03.2021 на адресу Господарського суду Житомирської області, через загальний відділ, від ФОП Гораєвського І.Л. надійшла заява про уточнення грошових вимог від 22.03.2021 (з додатками)

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 30.03.2021 розгляд заяви ФОП Гораєвського І.Л. від 20.01.2021 про визнання грошових вимог до ТОВ "Горбулівське" (з урахуванням заяви про уточнення грошових вимог від 22.03.2021) - відкладено; засідання суду призначено на 06.04.2021.

На адресу Господарського суду Житомирської області, через загальний відділ, надійшли наступні документи:

- 02.04.2021 на електронну та 05.04.2021 на поштову адресу від розпорядника майна надійшло клопотання від 02.04.2021 про долучення до матеріалів справи висновку щодо фінансово-господарського стану боржника.

В попередньому засіданні 06.04.2021 розглядалась заява ФОП Гораєвського І.Л. від 20.01.2021 про визнання грошових вимог до ТОВ "Горбулівське" (з урахуванням заяви про уточнення грошових вимог від 22.03.2021).

Присутній в попередньому засіданні 06.04.2021 представник заявника, заяву від 20.01.2021 (з урахуванням заяви від 22.03.2021) підтримав у повному обсязі. Зазначив, що вимоги зменшено (заявник відмовився від суми пені). Просив суд визнати вимоги на суму згідно заяви про уточнення. Надав суду додаткові докази (ухвала Коростишівського районного суду Житомирської області). Згідно наданого доказу повідомив про те, що майно, яке було реалізовано боржнику згідно договору зареєстровано за боржником і наразі перебуває у розшуку, по факту чого існує досудове розслідування №0000550 від 03.10.2019.

Судом прийнято відмову заявника від частини вимог (пені).

Присутній в попередньому засіданні 06.04.2021 представник боржника проти вимог заперечив. Просив суд відмовити у їх визнанні. Зазначив, що інших джерел (договорів) щодо отримання майна, зазначеного у договорі купівлі-продажу №26-С, не має.

Суд дослідив докази, додані до заяви. Будь-яких зауважень щодо їх невідповідності до оригіналів, суду не заявлено.

Дослідивши заяву з грошовими вимогами до боржника та матеріали справи, заслухавши пояснення учасників, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду, суд, встановив наступне.

Згідно з частиною 6 статті 12 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом про банкрутство.

За приписами ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - Кодекс про банкрутство), провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України.

Відповідно до абз. 11 ч. 1 ст. 1 Кодексу про банкрутство, конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.

Згідно з частиною 1 статті 45 Кодексу про банкрутство, конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Судом встановлено, що заява подана в межах встановленого строку.

Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 47 Кодексу про банкрутство, у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого ч. 1 ст. 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна.

Завданням господарського суду є перевірка заявлених до боржника грошових вимог конкурсних кредиторів, які можуть підтверджуватися або первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт, тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору.

У своєму повідомленні від 01.03.2021 про результати розгляду грошових вимог розпорядник майна зазначає про, те що боржником не визнано грошові вимоги ФОП Гораєвського І.Л. у повному обсязі, оскільки ТОВ «Горбулівське» не отримувалися товарно-матеріальні цінності за договором купівлі-продажу №26-С від 02.08.2018. Вважає, що видаткові накладні №1 від 06.02.2019 на суму 210 000,00 грн., №2 від 27.02.2019 на суму 100 000,00 грн., №1 від 01.04.2019 на суму 100 000,00 грн. не можуть бути належними та допустимими доказами в розумінні положень Господарського процесуального кодексу України, оскільки в них не зазначено ані прізвище особи, яка отримала ТМЦ, ані Договір відповідно до умов якого отримано ТМЦ, а тому не можуть прийматися судом до уваги. У зв`язку з невизнанням боржником грошових вимог ФОП Гораєвського І.Л., та враховуючи вищевикладене, розпорядником майна грошові вимоги ФОП Гораєвського Ігоря Леонідовича до ТОВ «Горбулівське» в сумі 1530623,74 грн. не визнано та до реєстру вимог кредиторів не включено.

Боржник у своїй відповіді від 01.03.2021 вказані грошові вимоги не визнає в повному обсязі з огляду на наступне. Зазначає про те, що як вбачається із додатків до заяви про визнання грошових вимог до боржника, зокрема видаткових накладних № 3 від 14.08.2018, № 4 від 31.08.2018, № 12 від 12.12.2018, № 1 від 06.02.2019, № 2 від 27.02.2019, № 1 від 04.04.2019, дані видаткові накладні не містять відомості про посадову особу, якою вони підписані, для можливої ідентифікації особи, яка такі товаро-матеріальні цінності прийняла. Крім цього вказує про те, що видаткові накладні № 3 від 14.08.2018, № 4 від 31.08.2018, № 12 від 12.12.2018, № 1 від 06.02.2019, № 2 від 27.02.2019, № 1 від 04.04.2019 року містять суттєві розбіжності в підписах особи, від імені якої було підписано вказані видаткові накладні. Також у видатковій накладній № 12 від 12.12.2018 року зазначено про поставку самохідного механізма - трактор ЮМЗ-6, ідентифікаційний номер та державний реєстраційний номер, якого не зазначено. Аналогічно і у видатковій накладній № 1 від 06.02.2019 року фігурує плуг оборотний, який також не має ідентифікаційні номери. У видатковій накладній № 2 від 27.02.2019 року, № 1 від 04.04.2019 року зазначено про сівалку і розкидач добрив. З огляду на зазначене, вважає, що не можливо їх ідентифікувати, а відтак і підтвердити наявність господарської операції. Крім того зазначає, що враховуючи, що Гораєвський І.Л. одночасно на дату укладення вказаного договору та його виконання перебував у складі засновників товариства боржника, в даному випадку можливі наявні порушення вимог законодавства щодо ймовірного конфлікту інтересів. Зауважує, що оскільки договір № 26-с від 02.08.2028 року містить посилання на два юридичні факти, як підтвердження виконання зобов`язання - підписання видаткової накладної та поставку (п.3.2 договору), вказана заява не містить будь якого підтвердження щодо виконання саме поставки. На підставі зазначеного, просить суд відмовити в задоволенні заяви про визнання грошових вимог фізичної особи підприємця Гораєвського Ігоря Леонідовича в повному обсязі.

Судом встановлено, що вимоги кредитора до боржника виникли на підставі наступного.

02.08.2018 року між ФОП Гораєвським І.Л. та ТОВ «Горбулівське» укладено Договір купівлі-продажу №26-С, згідно умов якого ФОП Гораєвський І.Л. (Продавець) зобов`язався передати ТОВ «Горбулівське» (Покупець) у власність насіння сільськогосподарських культур, пестициди, сільськогосподарське обладнання та механізми, а останній прийняти та оплатити відповідні товарно-матеріальні цінності.

Відповідно до п.1.2. Договору купівлі-продажу №26-С від 02.08.2018 року (надалі Договору), сторони визначили, що асортимент, ціна за одиницю, строк та умови поставки товарно-матеріальних цінностей, які підлягають поставці за цим договором, визначаються сторонами у видаткових накладних, які є його невід`ємною частиною.

Згідно п. 3.1, 3.2 Договору сторони обумовили, що оплата за товарно-матеріальні цінності за цим договором здійснюється на рахунок Продавця, що вказаний в розділі 10 цього договору. Розрахунок між Покупцем та Продавцем за цим договором здійснюється у безготівковій формі у гривнях шляхом перерахування Покупцем Продавцю 100% вартості товарно-матеріальних цінностей зазначених в видаткових накладних впродовж 5 (п`яти) банківських днів після поставки товару та підписання видаткових накладних.

Відповідно до п.5.1 Договору, продавець зобов`язаний передати ТМЦ покупцеві в кількості, вказаній в рахунках на оплату, видаткових накладних до цього договору.

Тобто, факт передачі майна сторонами передбачено в рахунках на оплату і видаткових накладних.

Па підставі вищезазначеного договору ФОП Гораєвським І.Л. (Продавцем) було передано ТОВ «Горбулівське» (Покупцю) наступні товари:

- за видатковою накладною №3 від 14.08.2018 року "«Карбомід, насіння ріпаку Lembke Шерпа, Інсектіцид Канонир Дуо, Нітроамофоска, Гербіцид Клодекс ПРО, Гербіцид ГІропазокс, Гербіцид Сальса", на загальну вартість 176 780,00 грн.;

- за видатковою накладною №4 від 31.08.2018 року «Гербіцид Горстар», Насіння пшениці сорт «Колонія» 2 репродукція, Гумат калія, Насіння кукурудзи Піонер PR 39 F 58. Насіння кукурудзи Піонер Р8816, на загальну суму 254 000,00 грн.;

- за видатковою накладною №12 від 12.12.2018 року «Бочка ОП-300, Трактор ЮМЗ-6, Плуг ПНЛ 3-35, Сцепка борін» на загальну суму 70 000,00 грн.;

- за видатковою накладною № 1 від 06.02.2019 року «Плуг оборотний Vogel & Noot 5-ти корпусний» на загальну суму 210 000,00 грн.;

- за видатковою накладною №1 від 04.04.2019 року «Оприскувач ОП-2000» на загальну суму 100 000,00 грн.;

- за видатковою накладною №2 від 27.02.2019 року «Сівалка Тодак, Розкидач Добрив» на загальну суму 100 000,00 грн.

Також факт передачі підтверджено рахунками на оплату: №12 від 12.12.2018 на суму 70000,00грн.; №1 від 06.02.2019 на суму 210000,00грн.; №2 від 27.02.2019 на суму 100000,00грн.; №1 від 04.04.2019 на суму 100000,00грн.

ТОВ «Горбулівське» (Покупцем) не було виконано в повному обсязі свої зобов`язання щодо оплати товарно-матеріальних цінностей перед ФОП Гораєвським І.Л. (Продавцем), а саме сплачено лише 65584,00 грн. за видатковою накладною №3 від 14.08.2018 року (копії видаткових касових ордерів та банківські виписки додано), а тому станом на 20.01.2021 року має заборгованість в розмірі 845 196,00 грн.

Отже, оплата за насіння та мінеральні добрива згідно діючого договору, свідчить про визнання боржником факту поставки на отримання товару.

Згідно з частинами 1, 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Так, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст.509 ЦК України).

Господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку (ч.1 ст.173 Господарського кодексу України (далі - ГК України)).

Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтями 526, 629 ЦК України та статтею 193 ГК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу положень статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з положеннями статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу (ч.ч.1, 2 ст.692 ЦК України).

Так, між сторонами у справі виникли правовідносини на підставі договору купівлі-продажу №26-С від 02.08.2018 року.

Щодо заперечень щодо не отримання боржником ТМЦ та невідповідності видаткових накладних суд зазначає про наступне.

Як зазначає заявник, ФОП Гораєвський І.Л. на момент здійснення господарських відносин з ТОВ «Горбулівське» та до цього часу не був та не є платником податку на додану вартість, а тому реєстрація податкових накладних за відповідними господарським операціями не відбувалась, (дані підтверджуються запитом про отримання витягу та квитанцією від 09.03.2021 року). Вказує, що дефект сформованих деяких видаткових накладних жодним чином не свідчать про неналежне виконання ФОП Гораєвським І.Л. своїх зобов`язань щодо передачі товаро-матеріальних цінностей перед ТОВ «Горбулівське» за договором купівлі-продажу №26-С від 02.08.2018 року.

Так, зокрема, товар за видатковими накладними, на дефекти яких вказує розпорядник майна:

- видаткова накладна №1 від 06.02.2019 року «Плуг оборотний Vogel & Noot 5-ти корпусний» на загальну суму 210 000,00 грн.;

- видаткова накладна №1 від 04.04.2019 року «Оприскувач ОП-2000» на загальну суму 100 000,00 грн.;

- видаткова накладна №2 від 27.02.2019 року «Сівалка Тодак, Розкидач Добрив» на загальну суму 100 000,00 грн.: а саме товар: Плуг оборотний Vogel & Noot 5-ти корпусний, Оприскувач ОП-2000, Сівалка Тодак, Розкидач Добрив, перебували на балансі ТОВ «Горбулівське» та були викрадені, про що було повідомлено органи поліції відповідною заявою директора боржника (копію додано).

Згідно з положеннями Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (в редакції, чинній на час їх складання):

- господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства (стаття 1).

- первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію (стаття 1);

- підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (частина перша статті 9);

- первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо. (частина друга статті 9).

За приписами Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88:

- первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення (абзац перший пункту 2.1).

- господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів. (абзац другий пункту 2.1);

- первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (пункт 2.4);

- документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою (абзац перший пункту 2.5);

- первинні документи підлягають обов`язковій перевірці (в межах компетенції) працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов`язкових реквізитів та відповідність господарської операції чинному законодавству у сфері бухгалтерського обліку, логічна ув`язка окремих показників. (пункт 2.15).

Отже, визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів.

У разі дефектів первинних документів та невизнання стороною факту постачання спірного товару, сторони не позбавлені можливості доводити постачання товару іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 04.11.2019 у справі № 905/49/15, від 29.11.2019 у справі №914/2267/18).

Відповідно до статті 58-1 ГК України, суб`єкт господарювання має право використовувати у своїй діяльності печатки. Використання суб`єктом господарювання печатки не є обов`язковим. Виготовлення, продаж та/або придбання печаток здійснюється без одержання будь-яких документів дозвільного характеру.

Відсутність у видаткових накладних назви посади особи, яка отримала товар за цією накладною, за наявності підпису у цій накладній, який засвідчений відтиском печатки покупця, не може свідчить про те, що такі видаткові накладні є неналежними доказами у справі. Відтиск печатки на видаткових накладних є свідченням участі особи у здійсненні господарської операції за цими накладними (правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 20.12.2018 у справі № 910/19702/17).

Наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі платника у зв`язку з його господарською діяльністю (правова позиція викладена у постановах (Верховного Суду від 19.06.2018 по справі №826/7704/16 та від 17.04.2018 по справі №820/475/17).

При цьому у разі дефектів первинних документів та невизнання стороною факту постачання спірного товару, сторони не позбавлені можливості доводити або спростовувати постачання товару іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення або не здійснення постачання товару (правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 04.11.2019 по справі №905/49/15).

Дослідивши надані суду докази, суд дійшов до висновку, що у відповідності до вимог абз.9 ч.2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", видаткові накладні містять такі обов`язкові реквізити, як дату їх складання; назву підприємства, від імені якого складено документи і якому здійснюється поставка за цими накладними; зміст та обсяг господарської операції; одиниця виміру господарської операції; в графі "від постачальника" та "отримав"; засвідчені ці дані відтиском печаток сторін та підписами.

Відтиск печатки на видаткових накладних є свідченням участі особи у здійсненні господарської операції за цими накладними, тобто відсутність прізвища не є фактом не здійснення операції.

Судом не встановлено обставин, що печатка боржника була загублена, викрадена в нього або в інший спосіб вибула з його володіння, через що печаткою могла б протиправно скористатися інша особа.

Слід зазначити, що питання відповідності та ідентифікації підписів вирішується шляхом проведення експертизи.

Суд здійснює оцінку доказів об`єктивно з урахуванням всіх обставин.

Також розпорядник майна зазначив, про те що у видаткових накладних не вказано відомості про Договір відповідно до умов якого отримано ТМЦ.

Суд дослідив, що у видаткових накладних є посилання на Основний договір.

Розпорядником майна та боржником не надано суду доказів, які свідчать про набуття боржником права власності на майно, яке є предметом заяви кредитора та яке викрадене у боржника, з інших джерел.

Наявність інформації щодо конкретного договору його дату та час у первинному документі, не входить у перелік обов`язкових реквізитів.

Факт перебування майна, згідно видаткових накладних, у боржника не оспорено.

Розпорядником майна та боржником не надано суду доказів щодо інших джерел отримання майна (договори, тощо), згідно договору купівлі-продажу від 02.08.2018 №26-с.

Крім того слід зазначити, що в якості доказу отримання майна заявником надано рахунки на оплату, щодо яких пояснень та заперечень розпорядником майна та боржником суду не надано.

З огляду на встановлене, суд дійшов до висновку, що надані суду докази (видаткові накладні; рахунки на оплату) свідчать про наявність заборгованості боржника перед заявником, оскільки вони підтверджують факт отримання боржником товару та наявність у нього заборгованості перед заявником у сумі 845196,00 грн.

Щодо вимог заявника в частині 3% та інфляційних втрат, суд зазначає про наступне.

Згідно ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Відповідно до ст. 536 ЦК України, розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19).

За змістом статей 509, 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц (провадження № 14-68цс18) та від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18).

Тобто, правовідношення, в якому у зв`язку із фактичним закінченням строку для виконання боржником умов договору виникло зобов`язання повернути заявнику суму попередньої оплати (тобто сплатити грошові кошти) відповідно до частини другої статті 693 ЦК України, є грошовим зобов`язанням, а тому відповідно на нього можуть нараховуватися інфляційні втрати та 3 % річних на підставі частини другої статті 625 цього Кодексу.

В силу положень статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Інфляційні нарахування на суму боргу та три процента річних є наслідком прострочення боржником грошового зобов`язання та виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

У боржника виникло грошове зобов`язання перед заявником, розмір якого підтверджується вищезазначеними доказами.

Так, відповідно до видаткових накладних (з урахування настання строку оплати з дня накладної 5 банківських днів) загальна сума 3% річних складає 53 341,80 грн., інфляційних втрат 106 068,90 грн.

Відповідний розрахунок здійснено з урахуванням строку та суми виконання за кожною видатковою накладною та складається:

- за видатковою накладною №3 від 14.08.2018 року на загальну суму 111 196,00 грн. з 22.08.2018 року по 20.01.2021 року : 3% річних 8 060,95 грн., інфляційні втрати 18 380,70 грн.;

- за видатковою накладною №4 від 31.08.2018 року на загальну суму 254 000,00 грн. з 10.09.2018 року по 20.01.2021 року: 3% річних 18 016,60 грн., інфляційні втрати 41 986,20 грн.;

- за видатковою накладною №12 від 12.12.2018 року на загальну суму 70 000,00 грн. з 20.12.2018 року по 20.01.2021 року: 3% річних 4 384,11 грн., інфляційні втрати 7 623,00 грн.;

- за видатковою накладною №1 від 06.02.2019 року на загальну суму 210 000,00 грн. з 14.02.2019 року по 20.01.2021 року: 3% річних 12 185,75 грн., інфляційні втрати 20 559,00 грн.;

- за видатковою накладною №2 від 27.02.2019 року на загальну суму 100 000,00 грн. з 07.03.2019 року по 20.01.2021 року: 3% річних 5 630,14 грн., інфляційні втрати 9 250,00 грн.;

- за видатковою накладною №1 від 04.04.2019 року на загальну суму 100 000,00 грн. з 12.04.2019 року по 20.01.2021 року: 3% річних 5 334,25 грн., інфляційні втрати 8 270,00 грн.;

З огляду на викладене, заявник має право на стягнення 3% річних та інфляційних витрат, тому суд не приймає заперечення у цій частині, так як вони суперечать чинному законодавству України.

Щодо можливого конфлікту інтересів, суд вказує про наступне.

Термін "конфлікт інтересів" вживається у значенні, наведеному в Законі України "Про запобігання корупції".

Відповідно до ст.1 Закону України "Про запобігання корупції", потенційний конфлікт інтересів - наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

За змістом ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю та мирно володіти своїм майном; право приватної власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

В частинах 1, 2 ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Як зазначено в ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Отже, реалізація майна власником - це його воля. Законодавством не встановлено заборони такої реалізації, тому власник майна може реалізовувати його будь-кому, а отже конфлікт інтересів у даному випадку відсутній, тому суд не приймає заперечення у даній частині так як вони суперечать чинному законодавству України.

Суду не надано доказів, щодо реалізаціїї майна, згідно договору купівлі-продажу №26-С від 02.08.2018 року та досліджуваних видаткових накладних, за цінами, що перевищують риночні на аналогічні товари.

Враховуючи вищезазначене, заперечення розпорядника майна та боржника щодо невизнання грошових вимог суд не приймає так як вони спростовані доказами, наявними в матеріалах справи та не відповідають чинному законодавству України.

За таких обставин, вимоги кредитора обґрунтовані, заявлені відповідно до вимог чинного законодавства, підтверджуються доказами, наявними в матеріалах справи, та підлягають визнанню.

Відповідно до ст.ст. 13, 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести належними і допустимими доказами ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76 ГПК України).

Боржником доказів погашення заборгованості не надано, доводів кредитора не спростовано.

За таких обставин, вимоги кредитора обґрунтовані, заявлені у строк та відповідно до вимог чинного законодавства, підтверджуються доказами, наявними в матеріалах справи та підлягають визнанню.

Крім того слід зазначити, що судовий збір, сплачений за розгляд заяви зараховано до спеціального фонду державного бюджету України, у зв`язку з чим, на підставі статті 129 ГПК України на боржника покладається сплата судового збору, сплачена кредитором при поданні до суду заяви з вимогами до боржника.

Керуючись статтями 45, 47, 64 Кодексу України з процедур банкрутства, статтями 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Житомирської області, -

УХВАЛИВ:

1. Визнати вимоги Фізичної особи-підприємця Гораєвського Ігоря Леонідовича до Товариства з обмеженою відповідальністю «Горбулівське» на суму 845196,00грн. основного боргу, 53341,80грн. 3% річних, 106 068,90 грн. інфляційних втрат та 4540,00 грн. судового збору.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та підлягає оскарженню.

Порядок та строки апеляційного оскарження визначені статтями 254-257 та підпунктом 17.5 підпункту 17 пункту 1 перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Дата складання повного тексту ухвали: 08.04.2021.

Суддя Гнисюк С.Д.