ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

"12" квітня 2021 р. м. Ужгород Справа № 907/240/21

Суддя господарського суду Закарпатської області Ушак І.Г.,

розглянувши матеріали справи

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях, м. Львів

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРАНД ГЛОБАЛ ДІВАЙЗ», м. Київ

про про розірвання договору купівлі-продажу об`єкта державної власності малої приватизації за № 432 від 24.01.19 та про повернення у державну власність єдиного майнового комплексу державного підприємства "Берегівський кар`єр"

В С Т А Н О В И В:

Позовна заява підлягає залишенню без руху відповідно до приписів ч.1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України (ГПКУ), оскільки така подана без додержання вимог, викладених у ст.ст. 162, 164, 172 ГПКУ.

Приписами п. 2 ч. 1 ст.164 ГПКУ визначено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (Закон), судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п.п. 1, 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; для позову немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Станом на 01.01.2021 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 2270,00 грн.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 162, пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 163 ГПКУ позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці. Ціна позову визначається: 1) у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку; 2) у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; 3) у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

Тобто будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього.

Отже, судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, стягнення, витребування або повернення майна - як рухомих речей, так і нерухомості - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову. Наведене відповідає правовій позиції викладеній у постановах Великої Палати Верховного Суду зазначеній від 26 лютого 2019 року у справі № 907/9/17, від 25.08.2020 № 910/13737/19 ).

Виходячи зі змісту прохальної частини позову, позивачем заявлено дві вимоги, з яких одна немайнова (про розірвання договору), друга - майнова (про повернення майна), тому з урахуванням вказаних вище положень законодавства позивачу необхідно сплатити судовий збір у сумі 2270,00 грн. за розгляд немайнової вимоги та за розгляд майнової вимоги - 1,5 % від вартості майна, про повернення якого йдеться у позові.

Позивач сплатив судовий збір у даній справі у сумі 4540,00 грн. - як за дві немайнові вимоги (2270,00 грн. х 2), помилково вважаючи вимогу про повернення майна немайновою вимогою.

Отже, позивачем всупереч наведених вище приписів закону не сплачено у встановленому розмірі судового збору.

Згідно ч. 1 ст. 172 ГПК України, позивач зобов`язаний до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення. Приписами ч. 1 ст.164 ГПК України визначено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви.

Відповідно до «Правил надання послуг поштового зв`язку» (Правила), затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, розрахунковим документом, що підтверджує факт надання послуг поштового зв`язку є документ встановленої відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» форми і змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо). Згідно п.п. 59, 61 Правил внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю з описом вкладення подаються для пересилання відкритими для перевірки їх вкладення. У разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв`язку повинен зазначити номер поштового відправлення.

Таким чином, належним доказом відправлення відповідачеві копії позовної заяви та доданих до неї документів є надані в оригіналі опис вкладення в поштовий конверт та документ, що підтверджує надання поштових послуг (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).

У якості доказів, що підтверджує відправлення відповідачу копії позовної заяви і доданих до неї документів, позивачем долучено до позовної заяви як додаток опис вкладення в поштовий конверт від 08.04.21, поштову накладну від 08.04.21 та фіскальний чек від 08.04.21. Разом з тим, в долучених позивачем описі вкладення та накладній адреса відповідача зазначена як: 03680, м. Київ, Бульвар Івана Лепсе, буд. 8», в той час як у позовній адресою відповідача значиться: 03680, м. Київ, Бульвар Івана Лепсе, буд. 8, корпус 3», тобто, копії позовної заяви та доданих до неї документів надіслані відповідачу не за вказаною в позовній заяві адресою.

За таких обставин, не можуть вважатися виконаними позивачем приписи вищенаведеної норми ч. 1 ст. 164 ГПК України щодо долучення до позовної заяви документів, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви.

Відповідно до ч. 2 ст. 91 ГПК України письмові докази подаються до суду в оригіналі, або шляхом надання належним чином засвідчених копій.

Вимоги до оформлення документів, порядок засвідчення їх копій, що подаються до суду, визначено пунктом 5.27 Національного стандарту України ДСТУ 4163-2003 "Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації", затвердженого Наказом Держспоживстандарту України № 55 від 07.04.2003 р. Так, згідно вказаного стандарту, відмітка про засвідчення копії документа повинна складатися зі слів: "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її прізвища, ініціалів та дати засвідчення копії.

Дана позовна заява подана всупереч наведених приписів процесуального закону, оскільки позивачем докази, зазначені в додатках до позовної заяви під №№ 1-11 подані в копіях, які не завірені жодним чином.

За приписами ч. 1 ст. 174 ГПКУ суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху з наданням строку для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на викладене та керуючись ст. ст. 162, 164, 172, 174 Господарського процесуального кодексу України,

СУД ПОСТАНОВИВ:

1. Позовну заяву залишити без руху.

2. Встановити позивачу строк для усунення зазначених недоліків позовної заяви, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення даної ухвали.

Дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду (ст.ст. 235, 255 ГПКУ).

Суддя Ушак І.Г.