ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2021м. ДніпроСправа № 904/4013/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Фещенко Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Михайлової К.В.

та представників:

від позивача: Лісовий Д.О.;

від позивача: Штефан В.О.;

від відповідача: Скляр Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Штефана Владислава Олександровича (м. Кривий Ріг Дніпропетровської області)

до Криворізької міської ради (м. Кривий Ріг Дніпропетровської області)

про тлумачення умов договору оренди земельної ділянки від 29.12.2007 (з урахуванням заяви позивача від 21.10.2020 в частині прийнятій до розгляду)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець Штефан Владислав Олександрович (далі - позивач) звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Криворізької міської ради (далі - відповідач), в якій, на момент звернення з нею до суду, просив суд:

- розтлумачити пункти 6, 12, 21 договору оренди земельної ділянки № 141 від 29.12.2007, який зареєстрований у Криворізькому відділі Дніпропетровської регіональної філії державного підприємства "Центр державного земельного кадастру", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 05.03.2008 за № 41;

- врахувати статтю 5 Господарського процесуального кодексу України, в разі необхідності вийти за межі позовних вимог та визначити у своєму рішенні інший спосіб захисту прав, який не буде суперечити закону та відповідатиме інтересам позивача.

Також позивач просить суд стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 102 грн. 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

- слід розтлумачити пункт 12 договору щодо розміру орендної плати, її зміни, порядку та механізму перегляду такого розміру орендної плати та в якому саме розмірі зобов`язався сплачувати орендну плату повивач;

- доцільно розтлумачити у пункті 12 договору саме слово "переглядається" з урахуванням положень законодавства щодо перегляду зміни розміру орендної плати за землю;

- на думку позивача, орієнтовно даний пункт договору слід розтлумачити наступним чином: "Зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо умов договору спір розв`язується у судовому порядку.";

- у пункті 12 договору слово "переглядається" слід розтлумачити як таке, що означає "спільний процес за результатом якого сторони можуть дійти згоди щодо збільшення чи зменшення розміру та суми орендної плати, а внаслідок відсутності спільної згоди вирішити це питання у встановленому законом порядку";

- доцільним буде розтлумачити, пункт 12 договору в частині перегляду зміни (збільшення або зменшення за рішенням міської ради) розмірів річної орендної плати за землю, базової вартості 1 кв. м. земель міста в односторонньому порядку за відсутності між сторонами спору правовідносин на основі протиправних і нечинних рішень Криворізької міської ради щодо затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Кривого Рогу та яким чином можлива така зміна розміру орендної плати в односторонньому порядку за відсутності між сторонами спору правовідносин на основі таких рішень;

- на думку позивача, тлумачення пункту 12 договору в частині автоматичного та в односторонньому порядку перегляду зміни розміру орендної плати на підставі зміни базової вартості 1 кв. м землі міста, яка збільшена протиправним та нечинним рішенням органу місцевого самоврядування - Криворізької міської ради "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Кривого Рогу" слід здійснити таким чином, що "умови договору не можуть бути переглянуті та автоматично в односторонньому порядку змінені на підставі протиправного та визнаного у судовому порядку нечинного акту органу місцевого самоврядування";

- сторони договору по різному розуміють обсяг обов`язків позивача, щодо розміру орендної плати після закінчення строку дії договору, відповідно мають різне уявлення щодо волевиявлення іншої сторони, правочину в цій частині, тому пункт 21 договору також підлягає тлумаченню судом;

- на думку позивача "у договір оренди, який закінчив свою дію неможливо в односторонньому порядку внести зміни щодо розміру орендної плати. За умови використання земельної ділянки після закінчення строку дії договору можливе нарахування заборгованості із орендної плати лише у розмірі, який був визначений та погоджений сторонами на час укладання цього договору";

- у сторін існують розбіжності у розумінні, на підставі якого саме витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки має здійснюватися розрахунок розміру орендної плати за землю;

- позивач вважає, що слід розтлумачити пункт 6 договору таким чином: "Річна орендна плата вноситься орендарем виключно у грошовій формі незалежно від результатів діяльності орендаря у трикратному розмірі земельного податку, що встановлюється Законом України "Про плату за землю", на підставі витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, який є невід`ємною частиною договору".

Ухвалою суду від 29.07.2020 позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні на 05.08.2020.

Від відповідача через систему "Електронний суд" 04.08.2020 надійшла заява про вступ у справу як представника Чабарай К.В. та клопотання, в якому він просить суд визнати поважними причини неявки представника Криворізької міської ради у судове засідання 05.08.2020, а також відкласти підготовче засідання на іншу дату, посилаючись на наступне:

- ухвалу суду від 29.07.2020 відповідач отримав в електронній формі 29.07.2020, з огляду на що строк для підготовки та надіслання відповідачем відзиву на позовну заяву закінчується 13.08.2020;

- зважаючи на необхідність реалізації відповідачем права на подання відзиву на позовну заяву, з метою створення передумов для повного, об`єктивного і всебічного з`ясування обставин справи та винесення в подальшому законного рішення, існують підстави для відкладення підготовчого засідання.

Від позивача засобами електронного зв`язку надійшло клопотання (вх. суду № 35484/20 від 05.08.2020), в якому він просить суд відкласти підготовче засідання на іншу дату та здійснювати розгляд лише за участю позивача, посилаючись на те, що позивач ще не отримав відзиву на позовну заяву від відповідача та на зайнятість повноважного представника в іншому судовому засіданні.

У підготовче засідання 05.08.2020 представники позивача та відповідача не з`явилися, при цьому, судом було враховано наявність клопотань позивача та відповідача про відкладення розгляду справи, які були задоволені судом. Крім того, судом було зауважено, що станом на 05.08.2020 в матеріалах справи відсутній відзив на позовну заяву та строк для надання відзиву на позовну заяву станом на 05.08.2020 не закінчився.

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 05.08.2020 підготовче засідання було відкладено на 09.09.2020.

Від відповідача засобами електронного зв`язку надійшла заява (вх. суду № 36688/20 від 11.08.2020), в якій він просить суд забезпечити участь представника відповідача в наступному судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення за допомогою системи EasyCon.

Ухвалою суду від 11.08.2020 судом було відмовлено у задоволенні вказаного клопотання, у зв`язку з відсутністю технічної можливості у Господарського суду Дніпропетровської області провести вказане засідання в режимі відеоконференці, а саме: зайнятістю залів судових засідань облаштованих відповідними технічними засобами.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. суду № 37108/20 від 13.08.2020), в якому він просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог та застосувати до позовних вимог позивача строк позовної давності, посилаючись на наступне:

- з грудня 2017 року сторонами розпочато виконання узгоджених зобов`язань за договором, зміст яких був відомий та зрозумілий позивачу на час укладення й підписання правочину. Зокрема, на виконання договірних зобов`язань, орендодавець передав у користування орендарю земельну ділянку, а орендар сплачував орендодавцю орендну плату;

- метою тлумачення правочину є саме з`ясування змісту його окремих частин, тлумачення слід розуміти як спосіб можливості виконання сторонами умов правочину, а тому тлумачення договору можливе до початку виконання сторонами його умов, а не після його тривалого виконання сторонами. Тлумачення не може створювати, а лише роз`яснювати існуючі умови угоди;

- всі викладені позивачем обставини й доводи зводяться до оспорення окремих пунктів правочину, з огляду на незгоду з розміром орендної плати, що підлягає сплаті за користування земельною ділянкою, що не є достатніми підставами для застосування статті 213 Цивільного кодексу України.

Від позивача засобами електронного зв`язку надійшло клопотання (вх. суду № 40931/20 від 07.09.2020), яке в подальшому надійшло в оригіналі (вх. суду № 41977/20 від 10.09.2020), в якому він просив суд відкласти розгляд справи та продовжити строк підготовчого провадження на 30 днів, посилаючись на те, що станом на теперішній час існує розбіжність у розумінні однотипних положень договорів Криворізької міської ради не тільки між сторонами договору, а й розбіжність у розумінні положень договору у суддів різних інстанцій, а тому важливим є з`ясування остаточної позиції Верховного суду у тлумаченні спірного договору щодо порядку та механізму перегляду розміру орендної плати.

Від відповідача через систему "Електронний суд" 08.09.2020 надійшло клопотання, в якому він просив суд визнати поважними причини неявки представника відповідача у судове засідання 09.09.2020 та відкласти підготовче засідання, у зв`язку із зайнятістю представника відповідача в інших судових засіданнях.

У підготовче засідання 08.09.2020 представники позивача та відповідача не з`явилися, при цьому, судом було враховано наявність клопотань позивача та відповідача про відкладення розгляду справи, які були задоволені судом.

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 09.09.2020 було продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів, а саме: по 28.10.2020 та відкладено підготовче засідання на 06.10.2020.

Від відповідача через систему "Електронний суд" 01.10.2020 надійшла заява про участь у судовому засіданні 06.10.2020 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в системі відеоконференцзв`язку "EasyCon".

Ухвалою суду від 02.10.2020 у задоволення вказаного клопотання було відмовлено, у зв`язку з відсутністю технічної можливості проведення судового засідання 06.10.2020 в режимі відеоконференції, з огляду на зайнятість залів судових засідань, облаштованих відповідними технічними засобами, у Господарському суді Дніпропетровської області в призначений час.

Від позивача надійшла уточнена позовна заява (вх. суду № 46724/20 від 06.10.2020), в якій він просить суд позовні вимоги позивача задовольнити у повному обсязі та:

- розтлумачити пункт 36 договору оренди земельної ділянки від 29.12.2007, який зареєстрований у Криворізькому відділі Дніпропетровської регіональної філії державного підприємства "Центр державного земельного кадастру", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 05.03.2008 за № 41;

- розтлумачити чи застосовується пункт 36 спірного договору при настанні обставин, зазначених у пункті 12 договору, тобто при перегляді розміру та суми орендної плати та у випадку зміни базової вартості 1 кв.м. земель міста;

- розтлумачити пункт 36 договору таким чином, що "Зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін, в тому числі і при настанні обставин, зазначених у пункті 12 договору. У разі недосягнення згоди щодо умов договору спір розв`язується у судовому порядку".

Від відповідача засобами електронного зв`язку надійшло клопотання (вх. суду №46672/20 від 06.10.2020), в якому він просить суд визнати поважними причини неявки представника відповідача у судове засідання та відкласти розгляд справи на іншу дату, у зв`язку із неможливістю представника забезпечити явку в судове засідання.

У підготовче засідання 06.10.2020 з`явився представник позивача; представник відповідача у вказане засідання не з`явилися, при цьому, судом було враховано наявність клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, яке було задоволено судом. Судом було відзначено, що оскільки лише 06.10.2020 до суду надійшла заява про зміну позовних вимог та відповідно до поштових документів вказана заява направлена на адресу відповідача лише 03.10.2020, доцільним є надання часу відповідачу для ознайомлення з її змістом та висловлення своєї правової позиції.

Враховуючи вказані обставини, ухвалою суду від 06.10.2020 підготовче засідання було відкладено на 21.10.2020.

Від позивача надійшла уточнена позовна заява (вх. суду № 49672/20 від 21.10.2020), в якій він просить суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та:

- розтлумачити чи застосовується пункт 36 договору оренди земельної ділянки № 141 від 29.12.2007, який зареєстрований у Криворізькому відділі Дніпропетровської регіональної філії державного підприємства "Центр державного земельного кадастру", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 05.03.2008 за № 41, при настанні обставин, зазначених у пункті 12 договору, тобто при перегляді розміру та суми орендної плати та у випадку зміни (збільшення або зменшення за рішенням міської ради) базової вартості 1 кв.м. земель міста;

- визнати пункт 12 договору оренди земельної ділянки № 141 від 29.12.2007, який зареєстрований у Криворізькому відділі Дніпропетровської регіональної філії державного підприємства "Центр державного земельного кадастру", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 05.03.2008 за № 41, у частині "без внесення без внесення змін до цього договору" недійсним.

Вказана заява обґрунтована, зокрема, тим, що станом на сьогоднішній день жодного іншого погодженого розрахунку розміру орендної плати між сторонами не підписано, змін, у відповідності до пункту 36 договору, до угоди не внесено, а тому, позивачем сплачувалась орендна плата за 1 календарний місяць у погодженому розмірі - 1 059 грн. 09 коп. (річна складає 12 709 грн. 13 коп.); орендар також посилаючись на пункт 12 договору та ігноруючи пункт 36 договору може у односторонньому порядку зменшити розмір та суму орендної плати шляхом перегляду такого розміру та суми, посилаючись лише на те, що погіршився стан орендованої земельної ділянки не з вини орендаря і таке погіршення підтверджується якимись документами та без фактичного такого погодження із орендодавцем; згідно з доводами (тлумаченням) відповідача, у разі зміни (збільшення або зменшення за рішенням міської ради) розмірів річної орендної плати за землю, базової вартості 1 кв. м. земель міста, здійснення індексації грошової оцінки земель, зміни цін, тарифів, у т.ч. внаслідок індексації за станом на кожне перше число кварталу в межах терміну дії цього договору орендодавець переглядає розмір та суму орендної плати та відповідно збільшує такі розміри. Тобто, виходячи із такої логіки відповідача, орендар також, посилаючись на пункт 12 договору, може в односторонньому порядку зменшити розмір та суму орендної плати шляхом перегляду такого розміру та суми посилаючись лише на те, що погіршився стан орендованої земельної ділянки не з вини орендаря і таке погіршення підтверджується якимись документами та без фактичного такого погодження із орендодавцем. Проте, у пункті 12 договору, не зазначено що такий перегляд є одноособовий, оскільки протилежне явно б свідчило про незаконність (нікчемність) такої умови, яка прямо суперечить частині 1 статті 203, 651 Цивільного кодексу України, частині 4 статті 179, частинам 2, 4 статті 188 Господарського кодексу України, статті 30 Закону України "Про оренду землі". В свою чергу, пунктом 36 договору оренди встановлено, що зміна умов договору здійснюється у письмовій формі, за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв`язується у судовому порядку. Звертаючись із вимогою про визнання недійсним пункту 12 договору оренди земельної ділянки недійсним, позивач послався на норми статей 215, 216 Цивільного кодексу України, статті 207, 208 Господарського кодексу України.

Від відповідача засобами електронного зв`язку (вх. суду № 49634/20 від 21.10.2020) та через систему "Електронний суд" (вх. суду № 49640/20 від 21.10.2020) надійшло клопотання, в якому він просив суд визнати поважними причини неявки представника відповідача та відкласти підготовче засідання на іншу дату та час, у зв`язку із виявленням у одного з працівників юридичного управління підтвердженого випадку захворювання на Covid-19, що в свою чергу передбачає вжиття протиепідемічних заходів. При цьому, представник відповідача бажає бути присутнім при розгляді даної справи задля можливості надати свої заперечення проти заявлених позовних вимог.

У підготовче засідання 21.10.2020 з`явився представник позивача; представник відповідача у вказане засідання не з`явилися, при цьому, судом було враховано наявність клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, яке було задоволено судом.

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 21.10.2020 підготовче засідання було відкладено в межах розумного строку на 10.11.2020.

Від відповідача через систему "Електронний суд" надійшла заява (вх. суду № 51091/20 від 28.10.2020) про участь у судовому засіданні 10.11.2020 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в системі відеоконференцзв`язку "EasyCon".

Ухвалою суду від 29.10.2020 у задоволення вказаного клопотання було відмовлено, у зв`язку з відсутністю технічної можливості проведення судового засідання 29.10.2020 в режимі відеоконференції, з огляду на зайнятість залів судових засідань, облаштованих відповідними технічними засобами, у Господарському суді Дніпропетровської області в призначений час.

Від відповідача через систему "Електронний суд" (вх. суду № 53088/20 від 10.11.2020), а також засобами електронного зв`язку (вх. суду № 53088/20 від 10.11.2020) надійшли клопотання аналогічного змісту, в яких відповідач просив суд провести підготовче засідання 10.11.2020 без участі представника відповідача, посилаючись на те, що відповідачем у відзиві на позовну заяву була висловлена його правова позиція, а також на погіршення епідеміологічної ситуації в країні.

У підготовче засідання 10.11.2020 з`явився представник позивача; представник відповідача у вказане засідання не з`явився, при цьому, судом було враховано наявність клопотання відповідача про розгляду справи без участі його представника.

Судом було відзначено, що після подання позивачем уточненої позовної заяви від 21.10.2020, яка за своїм змістом містить вимоги, відмінні від первісних вимог, а також перший раз уточнених, а також враховуючи те, що заперечення відповідача, викладені у відзиві, не можуть у повній мірі розкривати зміст його правової позиції щодо позовних вимог, викладених у заяві від 21.10.2020, доцільним є відкладення підготовчого засідання та надання відповідачу можливості висловити свою правову позицію з приводу поданої позивачем 21.10.2020 заяви.

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 10.11.2020 підготовче засідання було відкладено в межах розумного строку на 10.12.2020.

Від відповідача надійшов відзив на уточнену позовну заяву (вх. суду № 53203/20 від 10.11.2020), в якому він просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на наступне:

- з грудня 2017 року сторонами розпочато виконання узгоджених зобов`язань за договором, зміст яких був відомий та зрозумілий позивачу на час укладення й підписання правочину. Зокрема, на виконання договірних зобов`язань, орендодавець передав у користування орендарю земельну ділянку, а орендар сплачував орендодавцю орендну плату;

- спірний договір укладено сторонами на основі вільного волевиявлення сторін та саме в такій редакцій, в якій він викладений сторонами;

- метою тлумачення правочину є саме з`ясування змісту його окремих частин, тлумачення слід розуміти як спосіб можливості виконання сторонами умов правочину, а тому тлумачення договору можливе до початку виконання сторонами його умов, а не після його тривалого виконання сторонами. Тлумачення не може створювати, а лише роз`яснювати існуючі умови угоди;

- всі викладені позивачем обставини й доводи зводяться до оспорення окремих пунктів правочину, з огляду на незгоду з розміром орендної плати, що підлягає сплаті за користування земельною ділянкою, що не є достатніми підставами для застосування статті 213 Цивільного кодексу України;

- підстави для визнання пункту 12 договору відсутні.

Від відповідача через систему "Електронний суд" надійшла заява (вх. суду № 54062/20 від 16.11.2020) про участь у судовому засіданні 10.12.2020 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в системі відеоконференцзв`язку "EasyCon".

Ухвалою суду від 17.11.2020 вказана заява була задоволена та постановлено провести підготовче засідання 10.12.2020 в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку "EasyCon".

У підготовче засідання 10.12.2020 з`явилися представники позивача та відповідача.

У вказаному засіданні представником позивача було заявлене усне клопотання про відкладення розгляду справи та надання часу для висловлення його правової позиції з приводу поданої до суду 21.10.2020 уточненої позовної заяви. Вказане клопотання було задоволено судом.

Враховуючи вказане, у підготовчому засіданні 10.12.2020 протокольно було оголошено перерву в межах розумного строку до 23.12.2020.

Від відповідача через систему "Електронний суд" надійшла заява (вх. суду № 58972/20 від 10.12.2020) про участь у судовому засіданні 23.12.2020 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в системі відеоконференцзв`язку "EasyCon".

Ухвалою суду від 11.12.2020 вказана заява була задоволена та постановлено провести підготовче засідання 23.12.2020 в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку "EasyCon".

Від відповідача надійшло клопотання про застосування строків позовної давності (вх. суду № 61120/20 від 22.12.2020), в якому відповідач просив суд застосувати до спірних правовідносин позовну давність, посилаючись на те, що договір оренди укладений у 2007 році, а позивач звернувся із позовом до суду лише у 2020 році, тобто через 13 років.

Від відповідача надійшли заперечення проти прийняття до розгляду уточненої позовної заяви (вх. суду № 61121/20 від 22.12.2020), в яких відповідач просив суд відмовити у прийнятті до розгляду додаткової вимоги про визнання недійсним пункту 12 договору, посилаючись на те, що наявність підстав для звернення із такою заявою, визначені статтею 237 Господарського процесуального кодексу України, позивачем не доведені, а саме: позивачем не доведено, що він не міг включити відповідну вимогу до позовної заяви із незалежних від нього причин.

Від позивача надійшли пояснення щодо зміни предмета позову (вх. суду № 61349/20 від 23.12.2020), в яких він зазначив, що, звертаючись з уточненою позовною заявою від 21.10.2020, він на підставі частин 2, 3 статті 46 Господарського процесуального кодексу України скористався правом зміни предмета позову, при цьому підстави позову залишилися незмінними. Також позивач зазначив, що вважає подану ним 21.10.2020 прийнятою до розгляду судом, оскільки вказана заява не була повернута судом протягом 5 днів.

У підготовче засідання 23.12.2020 з`явилися представники позивача та відповідача.

У вказаному підготовчому засіданні судом було розглянуто подану позивачем заяву (уточнену позовну заяву) (вх. суду № 49672/20 від 21.10.2020), в якій він просив суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та:

- розтлумачити чи застосовується пункт 36 договору оренди земельної ділянки № 141 від 29.12.2007, який зареєстрований у Криворізькому відділі Дніпропетровської регіональної філії державного підприємства "Центр державного земельного кадастру", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 05.03.2008 за № 41, при настанні обставин, зазначених у пункті 12 договору, тобто при перегляді розміру та суми орендної плати та у випадку зміни (збільшення або зменшення за рішенням міської ради) базової вартості 1 кв.м. земель міста;

- визнати пункт 12 договору оренди земельної ділянки № 141 від 29.12.2007, який зареєстрований у Криворізькому відділі Дніпропетровської регіональної філії державного підприємства "Центр державного земельного кадастру", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 05.03.2008 за № 41, у частині "без внесення без внесення змін до цього договору" недійсним.

Судом було відзначено, що в заяві від 21.10.2020 позивач посилався на норми частини 3 статті 237 Господарського процесуального кодексу України, яка передбачає, що ухвалюючи рішення у справі, суд за заявою позивача, поданою до закінчення підготовчого провадження, може визнати недійсним повністю чи у певній частині пов`язаний з предметом спору правочин, який суперечить закону, якщо позивач доведе, що він не міг включити відповідну вимогу до позовної заяви із незалежних від нього причин. В той же час, в подальшому позивач змінив свою правову позицію з цього питання, та у поясненнях від 23.12.2020 зазначав, що заявою від 21.10.2020 позивач змінив лише предмет позову, а підстави для тлумачення умов договору та визнання його частково недійсним залишаються незмінними.

У підготовчому засіданні 23.12.2020 протокольною ухвалою було прийнято до розгляду заяву про зміну предмета позову, якою є уточнена позовна заява від 21.10.20, в частині пункту 3 прохальної частини вказаної заяви, а також оголошено про те, що в частині пункту 4 (визнання пункту 12 договору недійсним) така заява є заявою про одночасну зміну предмета і підстав позову, що є порушенням частини 3 статті 46 Господарського процесуального кодексу України, отже в цій частині заява не була прийнята до розгляду судом.

Так, статтею 46 Господарського процесуального кодексу України визначено процесуальні права та обов`язки сторін.

Відповідно до частини 3 статті 46 Господарського процесуального кодексу України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, а підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Відтак зміна предмета позову означає зміну матеріальної вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається, оскільки у разі одночасної зміни предмета та підстав позову фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, що за своєю суттю є новим позовом.

Аналогічні правові висновки щодо застосування частини 3 статті 46 Господарського процесуального кодексу України викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25.06.2019 у справі № 924/1473/15.

Оскільки норма частини 3 статті 46 Господарського процесуального кодексу України виключає можливість одночасної зміни предмета і підстав позову, то у разі подання позивачем заяви, направленої на одночасну зміну предмета і підстав позову, господарський суд повинен відмовити у задоволенні такої заяви і розглянути по суті раніше заявлені (первісні) позовні вимоги, якщо позивач не відмовляється від позову. Позивач при цьому не позбавлений права звернутися з новим позовом у загальному порядку (постанови Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 910/18802/17, від 28.03.2019 у справі № 910/23066/17, від 10.09.2019 у справі № 910/13267/18).

У свою чергу, під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено у позовній заяві. Збільшено (зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру.

Так, первісні вимоги позивача стосувалися тлумачення умов договору. Заявою (уточненою позовною заявою) від 21.10.2020 позивач додав до своїх позовних вимог додаткову нову вимогу - про визнання пункту 12 договору недійсним. Таким чином, було змінено предмет позову. В той же час, підстави для тлумачення умов договору та для визнання його недійсними є різними, як наслідок в даному випадку в частині визнання пункту 12 договору недійсним були змінені й підстави позову.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 11.11.2020 по справі № 922/53/19.

Таким чином, судом було прийнято до розгляду заяву про зміну предмета позову, якою є уточнена позовна заява від 21.10.20, в частині пункту 3 прохальної частини вказаної заяви, а також оголошено про те, що в частині пункту 4 (визнання пункту 12 договору недійсним) така заява є заявою про одночасну зміну предмета і підстав позову, що є порушенням частини 3 статті 46 Господарського процесуального кодексу України, отже в цій частині заява не була прийнята до розгляду судом.

У підготовчому засіданні 23.12.2020 протокольно було оголошено перерву в межах розумного строку до 20.01.2021.

Від позивача надійшло клопотання про повернення процесуальних документів відповідачу без розгляду (вх. суду № 2204/21 від 18.01.2021), яке обґрунтоване тим, що клопотання про застосування строків позовної давності підписане представником Скляр Наталією без долучення доказів наявності статусу адвоката чи самопредставництва. Також вказане клопотання подане до суду з пропуском процесуального строку для його подання, а також клопотання не було направлено позивачу. Таким чином, позивач просить суд повернути клопотання, а також відзив на уточнену позовну заяву відповідачу без розгляду.

У підготовче засідання 20.01.2021 представники позивача та відповідача не з`явилися, причин нез`явлення суду не повідомили. При цьому, про день, час та місце судового засідання позивач та відповідач були повідомлені належним чином, оскільки їх представники приймали участь у попередньому підготовчому засіданні 23.12.2020, що вбачається з протоколу судового засідання від 23.12.2020 (а.с.224), а також з розписки (а.с.225).

Будь-яких клопотань від позивача чи відповідача до суду не надходило; причини неявки, як було вказано вище, також ні позивач ні відповідач суду не повідомили.

Ухвалою суду від 20.01.2021 підготовче провадження було закрито та призначено розгляд справи по суті у судовому засіданні на 16.02.2021.

Судове засідання, призначене на 16.02.2021, не відбулось у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та перебуванням судді на лікарняному з 28.01.2021 по 22.02.2021 включно.

В подальшому, ухвалою суду від 23.02.2021 судове засідання було призначено в межах розумного строку на 11.03.2021.

Від відповідача за допомогою системи "Електронний суд" надійшла заява (вх. суду №10032/21 від 25.02.2021), в якій він просив суд забезпечити участь представника відповідача у наступному судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення за допомогою системи EasyCon.

Ухвалою суду від 26.02.2021 Криворізькій міській раді у задоволенні заяви про участь у судовому засіданні 11.03.2021 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду відмовлено у зв`язку з наявністю справ, призначених до розгляду у залах Господарського суду Дніпропетровської області на 11.03.2021 о 12:00 год. (зайнятістю залів судових засідань облаштованих відповідними технічними засобами).

Від відповідача за допомогою системи "Електронний суд" надійшло клопотання (вх. суду № 12180/21 від 11.03.2021), в якому він просив суд судове засідання 11.03.2021 провести без участі представника Криворізької міської ради, з урахуванням письмових заяв по суті справи з процесуальних питань.

У судове засідання 11.03.2021 з`явились представники позивача, представник відповідача у вказане засідання не з`явився, при цьому судом було враховано наявність клопотання відповідача про проведення засідання без участі його представника.

З метою надання можливості відповідачу скористатись процесуальними правами, визначеними статтями 42 та 46 Господарського процесуального кодексу України, та з метою дотримання принципів господарського судочинства, а саме: рівності усіх учасників перед законом і судом та змагальності, суд дійшов висновку про необхідність оголошення перерви у судовому засіданні в межах розумного строку.

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 11.03.2021 у судовому засіданні було оголошено перерву до 08.04.2021; постановлено забезпечити участь представника відповідача у судовому засіданні 08.04.2021 в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку "EаsyCon".

У судове засідання 08.04.2021 з`явилися представники позивача та відповідача.

У судовому засіданні 08.04.2021 представник позивача виклав зміст позовних вимог, просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, а також поданих позивачем заявах по суті справі та поясненнях.

У судовому засіданні 08.04.2021 представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву.

Судом враховано, що всіма учасниками судового процесу висловлена своя правова позиція у даному спорі.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки до судового засідання та подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

У судовому засіданні 08.04.2021 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Так, 29.12.2007 між Криворізькою міською радою (далі - орендодавець, відповідач) та Фізичною особою-підприємцем Штефаном Владиславом Олександровичем (далі - орендар, позивач) укладено договір оренди земельної ділянки, який зареєстрований у Криворізькому відділі Дніпропетровської регіональної філії державного підприємства "Центр державного земельного кадастру", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 05.03.2008 за № 41 (далі - договір, а.с.119-122 у томі 1), відповідно до умов пункту 1 якого орендодавець на підставі рішення міської ради від 28.11.2007 № 2026 надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для розміщення автостоянки, яка знаходиться на вул. Качалова у Саксаганському районі м. Кривого Рогу.

У пункті 5 договору сторони визначили, що договір укладено на 2 роки. Після закінчення строку договору орендар, який належно виконував обов`язки відповідно до умов договору, має за інших рівних умов переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за два місяці до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Поновлення договору здійснюється на підставі ухваленого орендодавцем відповідного рішення.

Додатковою угодою від 20.04.2007 на підставі рішення міської ради № 3714 від 27.01.2010 були внесені зміни до пункту 5 договору від 29.12.2007 та продовжено термін дії договору на 3 роки на тих самих умовах.

Згідно з пунктом 6 договору, річна орендна плата вноситься орендарем виключно у грошовій формі незалежно від результатів діяльності орендаря у трикратному розмірі земельного податку, що встановлюється Законом України "Про плату за землю", на підставі витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, виконаного Криворізьким міським управлінням земельних ресурсів, на рахунок Управління держказначейства у м. Кривого Рогу № 0024, , у банку ГУУДК в Дніпропетровській області, МФО 805012.

Додатковою угодою від 20.04.2010 до договору, зареєстрованою у Криворізькому міському відділі Дніпропетровської регіональної філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" із внесенням запису до Державного реєстру земель №95 від 14.05.2010 (далі - додаткова угода від 20.04.2010), були внесені зміни до розділів договору "строк дії договору", "предмет договору", "об`єкт оренди", "орендна плата", "умови використання земельної ділянки", "обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки", "інші права та обов`язки сторін", "зміна умов договору і припинення його дії" (а.с.123-124).

Згідно з пунктами 10-11 договору розмір нормативної грошової оцінки не є сталим і змінюється у зв`язку з проведенням її щорічної індексації та на підставі інших вимог чинного законодавства. Орендар самостійно зобов`язується щорічно відповідно до інформації Держкомзему про коефіцієнт індексації грошової оцінки земель, опублікований в засобах масової інформації, здійснювати індексацію грошової оцінки земельної ділянки. Зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки та її індексація проводиться без внесення змін та доповнень до договору. Обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуванням її цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством за затвердженою Кабінетом Міністрів формою, що заповнюється під час укладання або зміни умов договору чи продовження його дії.

У пункті 12 договору сторони погодили, що розмір та сума орендної плати переглядається без внесення змін до цього договору у разі:

- зміни умов господарювання, передбачених договором (включно зі зміною мети використання або цільового призначення земельної ділянки);

- зміни (збільшення або зменшення за рішенням міської ради) розмірів річної орендної плати за землю, базової вартості 1 кв. м. земель міста, розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством;

- погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджується документами;

- в інших випадках, передбачених законодавством та цим договором.

Позивач звернувся до суду, з урахуванням заяви позивача від 21.10.2020 в частині прийнятій до розгляду, з вимогою розтлумачити чи застосовується пункт 36 договору оренди земельної ділянки № 141 від 29.12.2007, який зареєстрований у Криворізькому відділі Дніпропетровської регіональної філії державного підприємства "Центр державного земельного кадастру", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 05.03.2008 за № 41, при настанні обставин, зазначених у пункті 12 договору, тобто при перегляді розміру та суми орендної плати та у випадку зміни (збільшення або зменшення за рішенням міської ради) базової вартості 1 кв.м. земель міста. При цьому, зі змісту та обґрунтування позовних вимог вбачається, що позивач вважає, що умови пункту 12 договору (зокрема, щодо зміни розміру орендної плати без внесення змін до умов договору) не підлягають застосуванню, оскільки всі зміни до умов договору мають відбуватися в порядку, передбаченому пунктом 36 (у письмовій формі за взаємною згодою сторін). Вказане і є причиною спору.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з пунктом 1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 637 Цивільного кодексу України, тлумачення умов договору здійснюється відповідно до статті 213 цього Кодексу. У разі тлумачення умов договору можуть враховуватися також типові умови (типові договори), навіть якщо в договорі немає посилання на ці умови.

Статтею 213 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з`ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частини 1 статті 637 Цивільного кодексу України тлумачення умов договору здійснюється відповідно до статті 213 цього кодексу. У частинах третій та четвертій статті 213 Цивільного кодексу України визначені загальні способи, що мають застосовуватися для тлумачення на трьох його рівнях:

Перший рівень тлумачення - за допомогою однакових для всього змісту правочину значень слів і понять, а також загальноприйнятих у відповідній сфері відносин значення термінів (абзац перший частини 3 статті 213 Цивільного кодексу України).

Другим рівнем тлумачення (у разі, якщо за першого підходу не вдалося витлумачити зміст правочину) є порівняння різних частин правочину як між собою, так і зі змістом правочину в цілому, а також з намірами сторін, які вони виражали при вчиненні правочину, а також, з чого вони виходили при його виконанні (абзац перший частини 3 статті 213 Цивільного кодексу України).

Третім рівнем тлумачення (при без результативності перших двох) є врахування: (а) мети правочину, (б) змісту попередніх переговорів, (в) усталеної практики відносин між сторонами (якщо сторони перебували раніш в правовідносинах між собою), (г) звичаїв ділового обороту; (ґ) подальшої поведінки сторін; (д) тексту типового договору; (е) інших обставин, що мають істотне значення (частина 4 статті 213 Цивільного кодексу України).

Таку правову позицію наведено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 916/2500/15, від 17.10.2018 у справі № 753/22010/14-ц та у постановах Верховного суду від 16.04.2019 у справі № 916/1171/18, від 11.09.2019 у справі №922/3740/18.

У постанові Верховного Суду від 25.07.2018 у справі №317/39/17 наведено наступний правовий висновок.

Підставою для тлумачення судом угоди є наявність спору між сторонами щодо її змісту, невизначеність і незрозумілість буквального значення слів, понять і термінів тексту всієї угоди або її частини, що не дає змогу з`ясувати дійсним зміст угоди або її частини, а волевиявлення сторони правочину не дозволяє однозначно встановити її намір, тлумачення не може створювати, а лише роз`яснює існуючі умови угоди. Тобто, суд може постановити рішення про тлумачення змісту договору без зміни його умов. При цьому, зважаючи на те, що метою тлумачення правочину є з`ясування змісту його окремих частин, який складає права та обов`язки сторін, тлумачення слід розуміти як спосіб можливості виконання сторонами умов правочину.

З огляду на викладене, тлумаченню підлягає зміст угоди або її частина у способи, встановлені статтею 213 Цивільного кодексу України, тобто, тлумаченням правочину є встановлення його змісту відповідно до волевиявлення сторін при його укладенні, усунення неясностей та суперечностей у трактуванні його положень.

Так, відповідно до пункту 36 договору зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв`язується у судовому порядку.

Суд відзначає, що вказаний пункт є загальним для спірного договору, однак умови договору містять спеціальні умови щодо порядку внесення змін стосовно окремих його питань за умови настання перелічених в договорі умов (пункти 7, 10, 12 договору). Отже, такі умови є спеціальними та у випадку настання обставин, наведених в таких пунктах договору, підлягають застосуванню саме такі окремі пункти договору.

З цього приводу слід відзначити, що згідно з пунктом 12 договору, розмір та сума орендної плати переглядається без внесення змін до цього договору у разі:

- зміни умов господарювання, передбачених договором (включно зі зміною мети використання або цільового призначення земельної ділянки);

- зміни (збільшення або зменшення за рішенням міської ради) розмірів річної орендної плати за землю, базової вартості 1 кв. м. земель міста, розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством;

- погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджується документами;

- в інших випадках, передбачених законодавством та цим договором.

Відповідно до статті 15 Закону України "Про оренду землі", однією з істотних умов договору є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Стаття 23 даного Закону має назву "Зміна орендної плати". В ній зазначено, що орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін.

Таким чином, згідно з діючим законодавством та усталеною практикою в договорах оренди земельних ділянок слово "переглядається" розуміється як "змінюється".

Оскільки в пункті 12 договору сторони погодили, що розмір та сума орендної плати переглядається без внесення змін до цього договору, то при настанні обставин, зазначених у пункті 12 договору, зокрема, у разі зміни (збільшення або зменшення за рішенням міської ради) розмірів річної орендної плати за землю, базової вартості 1 кв.м. земель міста, пункт 36 договору не застосовується, а саме: розмір та сума орендної плати переглядається тобто змінюється (зменшується/збільшується) автоматично без внесення змін до договору, за наявності підстав зазначених у пункті 12 договору.

Отже, тлумачення умов пункту 36 договору оренди земельної ділянки від 29.12.2007 у його співвідношенні з умовами пункту 12 вказаного договору підлягає таким чином: "при настанні обставин, зазначених у пункті 12 договору, зокрема, у разі зміни (збільшення або зменшення за рішенням міської ради) розмірів річної орендної плати за землю, базової вартості 1 кв.м. земель міста, пункт 36 договору не застосовується, а саме: розмір та сума орендної плати переглядається тобто змінюється (зменшується/збільшується) автоматично без внесення змін до договору, за наявності підстав зазначених у пункті 12 договору".

Доводи позивача про необхідність застосування до спірних правовідносин статей 23, 30 Закону України "Про оренду землі", умов Типового договору оренди землі, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2004 № 220 "Про затвердження Типового договору оренди землі", письмової форми погодженого розрахунку розміру орендної плати, яка визначена постановою Кабінету Міністрів України від 13.12.2006 № 1724 "Деякі питання оренди земель" та додатків № 1, № 2 до цієї постанови, є безпідставними, оскільки наведені правові норми не стосуються предмету позову у даній справі, яким є тлумачення саме умов договору, а не вказаних правових норм, або визнання недійсними вказаних умов договору з підстав їх невідповідності зазначеним правовим нормам, та, відповідно, не покладалися в основу позовних вимог.

Що стосується строку позовної давності, про застосування якого заявляв відповідач, суд зазначає таке.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.17-19 у томі 1), у грудні 2018 року Криворізька міська рада звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області із позовною заявою про стягнення заборгованості за 2016 рік, яка мотивована тим, що Криворізькою міською радою було прийнято рішення про встановлення нових ставок земельного податку, розміру орендної плати та пільг зі сплати за землю на території міста № 3727 від 24.06.2015, що як наслідок потягло за собою зміну (збільшення) розміру орендної плати. Таким чином, у період з січня 2013 року по грудень 2018 року у ФОП Штефана В.О. не було сумнівів щодо погодженого сторонами розміру орендної плати за спірним договором; лише після пред`явлення Криворізькою міською радою до нього вимог щодо сплати орендної плати за договором від 29.12.2007 у збільшеному розмірі, позивач довідався про наявність обставин, які стали підставою для звернення із даним позовом про тлумачення умов договору до суду.

Отже, в даному випадку строк позовної давності тривалістю в три роки не сплив.

Враховуючи все вищевикладене, суд вважає за необхідне розтлумачити умови договору, але не таким чином, як просив позивач, отже позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Суд також відзначає, що договір від 29.12.2017 підписано як позивачем так і відповідачем без будь-яких зауважень (доказів наявності протоколу розбіжностей до договору матеріали справи не містять); доказів звернення позивача до відповідача з пропозицією щодо внесення змін до спірних умов договору матеріали справи також не містять. Слід також відзначити, що зі змісту та обґрунтування позовних вимог вбачається, що позивач вважав, що умови пункту 12 договору (зокрема, щодо зміни розміру орендної плати без внесення змін до умов договору) не підлягають застосуванню, оскільки всі зміни до умов договору, на думку позивача, мають відбуватися в порядку, передбаченому пунктом 36 (у письмовій формі за взаємною згодою сторін).

Враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, приймаючи до уваги помилкове тлумачення умов договору саме позивачем, відповідно до частини 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне судові витрати у даній справі покласти на позивача.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Штефана Владислава Олександровича до Криворізької міської ради про тлумачення умов договору оренди земельної ділянки від 29.12.2007 (з урахуванням заяви позивача від 21.10.2020 в частині прийнятій до розгляду) задовольнити частково.

Розтлумачити пункт 36 договору оренди земельної ділянки від 29.12.2007, який зареєстрований у Криворізькому відділі Дніпропетровської регіональної філії державного підприємства "Центр державного земельного кадастру", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 05.03.2008 за № 41, таким чином: "при настанні обставин, зазначених у пункті 12 договору, зокрема, у разі зміни (збільшення або зменшення за рішенням міської ради) розмірів річної орендної плати за землю, базової вартості 1 кв.м. земель міста, пункт 36 договору не застосовується, а саме: розмір та сума орендної плати переглядається тобто змінюється (зменшується/збільшується) автоматично без внесення змін до договору, за наявності підстав зазначених у пункті 12 договору".

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Судові витрати покласти на позивача - Фізичну особу - підприємця Штефана Владислава Олександровича.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення, шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений та підписаний 08.04.2021.

Суддя Ю.В. Фещенко