ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

24.03.2021 м. Ужгород Справа № 907/837/20

Суддя Господарського суду Закарпатської області Ушак І.Г.,

за участю секретаря судового засідання Лазар С.Л.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Київська торгівельно-інвестиційна компанія», с. Зірне Рівненської області (позивач, ТОВ Київська ТІК)

до товариства з обмеженою відповідальністю «ЕТНА ПЕЛЛ», м. Ужгород (відповідач, ТОВ ЕТНА ПЕЛЛ)

про стягнення заборгованості на суму 114535,57 грн., в т.ч.: 107623,70 грн. - основного боргу, 2627,95 грн. інфляційних втрат, 1801,28 грн. - пені, 2482,64 грн. - 3% річних,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з даним позовом до суду, оскільки відповідач всупереч договірних зобов`язань не сплатив у повному обсязі вартості поставленого товару, в результаті чого виникла його заборгованість на суму 107 623,70 грн., що є предметом даного спору в частині основного боргу.

Ухвалою суду від 16.12.2020р. позовну заяву прийнято до розгляду та постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін; встановлено відповідачу 15-денний термін для подання відзиву на позовну заяву із доказами на його обґрунтування.

Відповідач письмового відзиву на позов не надав, до суду повернута без вручення адресату із зазначенням установою зв`язку причини «за закінченням встановленого терміну зберігання» кореспонденція суду (ухвала суду про відкриття провадження у справі від 16.12.2020), що була надіслана за адресою відповідача згідно позовних матеріалів: 88000 м. Ужгород, вул. Закарпатська, буд. 45/23, кв. 94 та яка згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є його офіційною адресою.

Згідно ч. 5 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Частинами 1 та 2 ст. 2 ГПК України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з приписами ч. 3 ст. 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема, верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; диспозитивність; пропорційність; обов`язковість судового рішення; розумність строків розгляду справи судом; неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Частиною 5 ст. 13 ГПК України передбачено, що суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, крім іншого, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Згідно ч. 4 ст. 122 ГПК України, відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Враховуючи вищевикладене, з метою повного, об`єктивного та всебічного розгляду справи, суд повважав за доцільне розглядати в судовому засіданні з повідомленням сторін та ухвалою від 17.02.2021 призначив судове засідання з розгляду даної справи на 16-30 год. 24.03.2021, про що повідомив сторін шляхом надіслання зазначеної ухвали на їх поштові адреси, а відповідача - також шляхом офіційного оприлюднення оголошень у справі на офіційному веб сайті судової влади України в порядку ст. 122 ГПК України.

Відповідач письмового відзиву на позов не надав, участі уповноваженого представника у судовому розгляді справи не забезпечив.

Учасник справи розпоряджається своїми правами на власний розсуд (ч. 2 ст. 14 ГПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

За наведених обставин вважається, що відповідач не скористався своїм правом прийняти участь у судовому розгляді справи, надати суду пояснення власної позиції по суті спору, тому суд вправі відповідно до положень ст. 165 ГПК України вирішити справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Спірні відносини сторін виникли з виконання укладених ними договорів поставки.

Так, 23.01.19 сторонами укладено договір № 4, за умовами якого продавець позивач у справі - зобов`язується поставити паливні гранули (далі товар) покупцю відповідачу у справі, - який, у свою чергу, зобов`язується прийняти цей товар та здійснити його оплату не пізніше 30 банківських днів після його отримання, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок продавця, або в іншій формі, що не суперечить законодавству, при цьому кількість та вага товару, вказується у накладних за кожну партію, а ціна за одиницю товару визначається на кожну партію окремо, згідно видаткових накладних, які є невід`ємною частиною договору (п.п. 1.1, 2.2, 3.1). Сторонами узгоджено, що за несвоєчасну оплату за поставлений товар покупець сплачує пеню за кожний прострочений день у розмірі 0,01 % від суми боргу (п. 4.7).

01.06.20 сторонами укладено договір № 7, за умовами якого продавець - позивач у справі - зобов`язується поставити паливні гранули (далі товар) покупцю відповідачу у справі, - який, у свою чергу, зобов`язується прийняти цей товар та здійснити його 100% попередню оплату шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок продавця, або в іншій формі, що не суперечить законодавству, при цьому кількість та вага, вказується у накладних за кожну партію, а ціна за одиницю товару визначається на кожну партію окремо, згідно видаткових накладних, які є невід`ємною частиною договору (п.п. 1.1, 2.2, 3.1) Сторонами узгоджено, що за несвоєчасну оплату за поставлений товар покупець сплачує пеню за кожний прострочений день у розмірі 0,01 % від суми боргу (п. 4.7).

Матеріалами справи, зокрема, договором № 4 та видатковими накладними № 06 від 26.01.19, № 25 від 09.02.19, № 38 від 27.02.19, № 68 від 29.07.19, № 104 від 12.09.19, № 108 від 20.09.19, № 112 від 01.10.19, договором № 7 та видатковими накладними № 71 від 16.06.20, № 84 від 30.07.20, № 89 від 07.09.20, № 96 від 26.08.20, № 102 від 02.09.20, платіжними дорученнями за період з 24.01.2019 по 31.08.2020, актами звірки взаєморозрахунків за періоди з січня 2018 по березень 2020, з січня 2018 по листопад 2020, встановлено, що позивач поставив відповідачеві гранули паливні на загальну суму 1762349,96 грн., вартість яких відповідачем оплачена частково, у зв`язку з чим виникла заборгованість відповідача перед останнім на суму 107623,70 грн., що становить предмет позовних вимог в частині основного боргу.

Наведене послугувало підставою звернення позивача до суду з вимогами, що становлять предмет даного спору, доведено матеріалами справи та не спростовано відповідачем.

Суд, вирішуючи дану справу, керується відповідними приписами цивільного та господарського права, які регулюють спірні правовідносини, виходячи з їх предмету та суб`єктного складу.

У силу приписів ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання, якими є сторони даних спірних відносин, повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Стаття 526 Цивільного кодексу України встановлює вимогу щодо виконання зобов`язань належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

В силу приписів ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (ч. 2 ст. 692 ЦК України).

Зі змісту правової норми, наведеної у частині першій статті 692 ЦК України, вбачається, що за загальним правилом обов`язок покупця оплатити товар виникає після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього. Це правило діє, якщо спеціальними правилами або договором купівлі-продажу не встановлений інший строк оплати.

Згідно положень статті 693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

За наведених фактичних обставин справи та на підставі зазначених приписів цивільного та господарського права суд констатує, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості в частині основного боргу на суму 107623,70 грн. є правомірними, оскільки доведені належними та допустимими доказами у справі та не спростовані відповідачем.

За прострочення зобов`язань в частині оплати поставленого товару позивач нарахував пеню за період з 08.06.20 по 08.12.20 на суму 1801,28 грн., вимоги щодо стягнення якої відповідно до умов укладених сторонами договорів та за приписами ст.ст. 216-218, 231, 232 Господарського кодексу України, підлягають задоволенню судом.

Позовні вимоги в частині 3 % річних та інфляційних втрат нарахованих позивачем за прострочення виконання відповідачем грошових зобов`язань відповідно за періоди з 21.12.19 по 08.12.20 та січня по жовтень 2020 року на суми відповідно 2 482,64 грн. та 2627,95 грн. підлягають задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача на підставі ст. 625 ЦК України.

Таким чином, всього до стягнення з відповідача на користь позивача належить сума 114 535,57 грн.

Щодо судових витрат у даній справі.

За приписами ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору; попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, згідно зі ст. 126 ГПК України, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, згідно ст. 129 ГПК України покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Суд, вирішуючи питання розподілу судових витрат у даній справі, виходить з того, що матеріалами справи доведено сплату позивачем за розгляд позову до державного бюджету судового збору на суму 2102 грн. (платіжне доручення № 358 від 08.12.20), який за наведеними вище приписами процесуального закону належить відшкодувати позивачеві за рахунок відповідача у справі, позов до якого задоволено.

При поданні позову позивач подав до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на правничу допомогу, які він очікував понести у зв`язку із розглядом справи на суму 14000,00 грн.

24.03.21 на електронну адресу суду надійшла заява позивача про розподіл судових витрат, за змістом якої клопоче при ухваленні рішення стягнути з відповідача 17000,00 грн., посилаючись на те, що у зв`язку з продовженням судового розгляду справи збільшилася сума витрат за надання позивачу правничої допомоги на 3000,00 грн. за рахунок необхідності участі адвоката в судових засіданнях як представника позивача та поданні додаткових заяв.

Позивачем на підтвердження понесених витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги у межах цієї справи надано договір про надання правничої допомоги від 30.11.20 № 214/20 укладений позивачем та адвокатським об`єднанням «Удовиченко і партнери» (договір), акт приймання-передачі виконаних робіт, ордер на надання правової допомоги, рахунки та платіжні доручення відповідно від 08.12.20, 28.12.20, 31.12.20, 25.01.21, 11.02.21 за №№ 536,599,33,69 про оплату правничої допомоги на загальна сума 14 000,00 грн. та згідно додаткової угоди № 2 від 04.03.21 до договору, акт про надання правничої допомоги, рахунок, платіжні доручення від 23.03.21 №№ 116, 117 на суму 3000,00 грн.

За умовами договору клієнт - позивач у даній справі - доручає, а виконавець - адвокатське об`єднання надає клієнту правничі послуги щодо стягнення заборгованості з ТОВ «Етна Пелл» за договорами поставки № 4 від 23.01.16 та № 7 від 01.06.20, клієнт зобов`язується сплатити гонорар у сумі 14000,00 грн. на підставі рахунку, а у випадку необхідності фактичні витрати пов`язані з виконанням договору. За умовами договору правова допомога полягає в надання юридичних консультацій, ознайомленні з документами, підготовці проекту позовної заяви, інших процесуальних документів, забранні доказів та представництві інтересів клієнта в господарському суді Закарпатської області. Адвокатське об`єднання призначає для виконання договору адвоката, який під час ведення справи в господарському суді має право, зокрема, підписувати та подавати до господарського суду Закарпатської області заяви, клопотання та інші процесуальні документи; брати участь у судових засіданнях, знайомитися з матеріалами справи, подавати докази, заявляти клопотання, давати усні та письмові пояснення суду, подавати свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду і заперечення проти клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Матеріалами справи встановлено, що витрати позивача на правову допомогу на суму 14000,00 грн. пов`язані з розглядом даної справи, доведені належним чином, їх розмір є обґрунтованим, співмірним із складністю справи та виконаними адвокатом М.Р.Ширко роботами (ознайомлення та проведення юридичного аналізу спірних договірних відносин та господарських операцій сторін; підготовка позовних матеріалів, заяв про забезпечення позову, про розподіл судових витрат)

За таких фактичних обставин та за змістом вищенаведених норм процесуального закону на відповідача належить покласти відшкодування витрат позивача на правничу допомогу у зв`язку з розглядом даної справи на зазначену суму 14000,00 грн.

В іншій частині судових витрат позивача на правничу допомогу на суму 3000,00 грн. заявлених до відшкодування відповідачем у даній справі належить відмовити, оскільки такі істотно перевищують суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, і позивач не довів, що не міг передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку. Так, обґрунтовуючи додаткові витрати на зазначену суму, позивач посилається, зокрема, на необхідність представництва інтересів клієнта у судовому засіданні, підготовки заяви про розподіл судових витрат, однак такі витрати позивач міг передбачити у попередньому розрахунку і передбачив їх, оскільки і представництво інтересів клієнта у суді і участь у судових засіданнях і підготовка заяв, клопотань складають предмет договору № 214/20 (п.1.1, 1.2), за здійснення чого встановлено гонорар у сумі 14000,00 грн. (п. 2.1).

З огляду на викладене, керуючись ст. ст. 129, 178, 231, 247-252 Господарського процесуального кодексу України,

СУД УХВАЛИВ:

1. Позов задоволити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕТНА ПЕЛЛ» ( 88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Закарпатська, буд.45/23, кв. 94, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська торгівельно-інвестиційна компанія» (34609, Рівненська область, Березнівський район, с. Зірне, вул. Зірненська, 1 «В», ) заборгованість на суму 114535,57 грн. (сто чотирнадцять тисяч п`ятсот тридцять п`ять грн. 57 коп.)в т.ч. 107623,70 грн. - основного боргу, 2627,95 грн. інфляційних втрат, 1801,28 грн. - пені,2482,64 грн. - 3% річних, та у відшкодування судових витрат 16102,00 грн. (шістнадцять тисяч сто дві грн. 00 коп.), в т.ч. відшкодування сплаченого судового збору на суму 2102,00 грн. та правничих послуг на суму 14000,00 грн.

Відповідно до приписів ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 12.04.21

Суддя Ушак І.Г.