ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" березня 2021 р. Справа№ 910/25710/15

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Михальської Ю.Б.

Іоннікової І.А.

при секретарі судового засідання: Горді В.В.

за участі представників сторін: згідно з протоколом судового засідання від 03.03.2021

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства «Глазер-Юн» та Головного управління Державної податкової служби у м. Києві

на рішення Господарського суду міста Києва

від 21.09.2020 (повний текст складено 28.09.2020)

у справі № 910/25710/15 (суддя: Бондарчук В.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Глазер-Юн»

до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві

про захист ділової репутації та стягнення 121 800,00 грн

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1.1. короткий зміст позовних вимог

Приватне акціонерне товариство «Глазер-Юн» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві про захист ділової репутації, а також стягнення 121 800,00 грн, у тому числі: 42 000,00 грн - моральної шкоди, 79 800,00 грн - упущеної вигоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що неправомірні дії відповідача щодо одностороннього розірвання договору № 180520131 про визнання електронних документів від 18.05.2013 завдали позивачу моральної шкоди та збитків у вигляді упущеної вигоди.

1.2. короткий зміст рішень судів у даній справі

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.11.2015 у справі № 910/25710/15 позов задоволено, присуджено до стягнення на користь ПрАТ «Глазер-Юн» з Державного бюджету України упущену вигоду в розмірі 79 800,00 грн, в іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

14.12.2015 на виконання рішення суду видано наказ.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.03.2016 рішення Господарського суду міста Києва від 24.11.2015 у справі № 910/25710/15 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 03.08.2016 постанову Київського апеляційного господарського суду від 29.03.2016 та рішення Господарського суду міста Києва від 24.11.2015 у справі № 910/25710/15 скасовано, справу передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

16.08.2016 матеріали справи № 910/25710/15 надійшли до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.09.2016 зупинено провадження у справі № 910/25710/15 до перегляду за нововиявленими обставинами постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.04.2015 у справі № 826/1701/15 за позовом Приватного акціонерного товариства «Глазер-Юн» до Державної податкової інспекції в Оболонському районі м. Києва ДПС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 25.01.2012 та набрання постановою законної сили.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.06.2020 поновлено провадження у справі № 910/25710/15.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.09.2020 позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Глазер-Юн» задоволено частково. Присуджено до стягнення з Державного бюджету України на користь Приватного акціонерного товариства «Глазер-Юн» моральну шкоду в розмірі 20 000 грн 00 коп. Присуджено до стягнення з Головного управління ДПС у м. Києві на користь Приватного акціонерного товариства «Глазер-Юн» судовий збір в розмірі 300 грн 00 коп. В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що позивачем не надано суду накладних до договору поставки № 0112014 від 01.12.2014 для встановлення загальної вартості/ціни у договорі, відповідно враховуючи умови договору, суд унеможливлений встановити розмір упущеної вигоди за цим договором.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження понесених збитків у вигляді упущеної вигоди за договором поставки №0112014 від 01.12.2014, що є підставою для відмови у задоволенні цієї вимоги.

При цьому, внаслідок протиправних дій Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві, правонаступником якої є Головне управління Державної податкової служби у м. Києві, щодо розірвання в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів №180520131 від 18.05.2013, позивач був позбавлений можливості вчасно подати засобами електронного зв`язку податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2014 року, що у свою чергу унеможливило останнього належним чином здійснювати господарську діяльність, зокрема виконувати свої зобов`язання за договором поставки №0112014 від 01.12.2014, оскільки контрагент ПП «К.О.М.- Трейд» відмовився від співпраці з ПрАТ «Глазер-Юн», посилаючись саме на розірвання податковою інспекцією договору про визнання електронних документів, що за висновком суду, призвело до зниження престижу та ділової репутації ПрАТ «Глазер-Юн».

Відтак, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення вимоги позивача про стягнення завданої моральної шкоди в розмірі 20 000,00 грн.

1.3. короткий зміст вимог апеляційних скарг

Не погоджуючись із винесеним рішенням, Приватне акціонерне товариство «Глазер-Юн» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 21.09.2020 у справі №910/25710/15 в частині відмови в стягненні упущеної вигоди в сумі 95 000,00 грн, в іншій частині рішення залишити без змін.

У свою чергу, не погоджуючись із винесеним рішенням, Головне управління Державної податкової служби у м. Києві звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 21.09.2020 у справі №910/25710/15 в частині задоволення позовних вимог та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

2. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ:

2.1. визначення складу суду, заяви, клопотання

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.10.2020 для розгляду справи №910/25710/15 визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя: Тарасенко К.В., судді: Іоннікова І.А., Разіна Т.І.

У процесі здійснення підготовчих дій відповідно до статті 267 Господарського процесуального кодексу України 21.10.2020 суддя Північного апеляційного господарського суду Разіна Т.І. заявила про самовідвід від розгляду справи №910/25710/15.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.10.2020 заяву судді Разіної Т.І. про самовідвід у справі №910/25710/15 задоволено. Справу №910/25710/15 ухвалено передати для здійснення повторного автоматизованого розподілу та визначення іншого складу суддів відповідно до ст. 32 ГПК України.

Розпорядженням керівника апарату суду №09.1-08/3990/20 від 22.10.2020 відповідно до підпунктів 2.3.25., 2.3.49. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл даної справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.10.2020 для розгляду справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Тарасенко К.В., судді: Іоннікова І.А., Михальська Ю.Б.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.10.2020 відкрито апеляційне провадження у справі №910/25710/15 за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Глазер-Юн» на рішення Господарського суду міста Києва від 21.09.2020 у справі №910/25710/15. Розгляд апеляційної скарги призначено на 25.11.2020.

Розпорядженням керівника апарату суду № 09.1-08/4842/20 від 23.11.2020 у зв`язку з перебуванням судді Михальської Ю.Б. у відпустці, відповідно до підпунктів 2.3.25., 2.3.49. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/25710/15.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.11.2020 для розгляду даної справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді: Шаптала Є.Ю., Іоннікова І.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.11.2020 відкрито апеляційне провадження у справі №910/25710/15 у визначеному складі та ухвалено розгляд справи здійснювати 25.11.2020.

Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 28.10.2020 у справі №910/25710/15 апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві передано на розгляд наступному складу колегії суддів: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді: Михальська Ю.Б., Іоннікова І.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.10.2020 у задоволенні клопотання Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 21.09.2020 у справі № 910/25710/15 - відмовлено. Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві залишено без руху. Надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.12.2020 відкрито апеляційне провадження у справі №910/25710/15 за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Господарського суду міста Києва від 21.09.2020 у справі № 910/25710/15; об`єднано в одне апеляційне провадження апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства «Глазер-Юн» та Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Господарського суду міста Києва від 21.09.2020 у справі № 910/25710/15 та ухвалено розгляд апеляційних скарг здійснювати 18.12.2020.

Розпорядженням керівника апарату суду № 09.1-08/5447/20 від 18.12.2020 у зв`язку з перебуванням судді Шаптали Є.Ю. на лікарняному, відповідно до підпунктів 2.3.25., 2.3.49. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/25710/15.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.12.2020 для розгляду даної справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді: Чорногуз М.Г., Іоннікова І.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.12.2020 відкрито апеляційне провадження у справі №910/25710/15 за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Господарського суду міста Києва від 21.09.2020 у справі № 910/25710/15 колегією суддів у визначеному складі та розгляд справи призначено на 27.01.2021.

Розпорядженням керівника апарату суду № 09.1-08/650/21 від 17.02.2021 у зв`язку з перебуванням судді Чорногуза М.Г. у відпустці, відповідно до підпунктів 2.3.25., 2.3.49. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/25710/15.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.02.2021 для розгляду даної справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді: Михальська Ю.Б., Іоннікова І.А.

Ухвалою від 17.02.2021 відкрито апеляційне провадження у справі №910/25710/15 за апеляційними скаргами Приватного акціонерного товариства «Глазер-Юн» та Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Господарського суду міста Києва від 21.09.2020 у справі № 910/25710/15 колегією суддів у складі: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді - Михальська Ю.Б., Іоннікова І.А. Розгляд справи призначено на 03.03.2021.

У судове засідання 03.03.2021 представники сторін з`явились та надали пояснення по суті спору.

2.2. узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги

Позивач зазначає, що судом не надано належної оцінки поданим позивачем доказам, оскільки відсутність накладної, на яку посилається суд і свідчить про те, що зобов`язання не було виконано, і вказана обставина виникла з вини відповідача, а судом не було надано належної оцінки заявці від 16.12.2014, а відповідачем, в свою чергу, не було надано контр розрахунок упущеної вигоди на спростування доводів позивача.

Апеляційна скарга відповідача мотивована тим, що при винесенні оскаржуваного рішення, в частині стягнення моральної шкоди в сумі 20 000,00 грн, судом не правильно застосовані норми матеріального права, не повністю досліджені обставини справи, що призвело до необґрунтованого рішення.

Відповідач вказує, що позивач не довів факту та обґрунтованості тверджень, які б свідчили про порушення з боку ДПІ ділової репутації позивача.

2.3. узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Сторони своїм правом на надання письмових відзивів на апеляційні скарги не скористались.

2.4. інші процесуальні дії у справі

У судовому засіданні 03.03.2021 представник позивача підтримав доводи поданої ним апеляційної скарги, просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати в частині відмови у задоволенні позову та прийняти в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі, а апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

В свою чергу, представником відповідача у судовому засіданні 03.03.2021 надано пояснення по суті спору, в яких вона зазначила, що доводи апеляційної скарги позивача є необґрунтованими, натомість необґрунтованість доводів позивача про наявність моральних збитків підтверджується, зокрема, вироком у кримінальній справі № 759/8286/15-к за яким директора Приватного акціонерного товариства «Глазер-Юн» визнано винним у вчиненні злочинів, оскільки він, зловживав своїм службовим становищем з метою заволодіння коштами державного бюджету, шляхом незаконного відшкодування ПДВ.

Мотивувальна частина.

3.ПОЗИЦІЯ СУДУ:

3.1. встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини

18.05.2013 між Державною податковою інспекцією у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві (у подальшому замінено правонаступником Державною податковою інспекцією у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві) та Приватним акціонерним товариством «Глазер-Юн» укладено договір №180520131 про визнання електронних документів, предметом якого є визнання електронних податкових документів.

Позивач стверджує, що 19.01.2015 засобами електронного зв`язку направив відповідачу податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2014 року, проте декларацію відповідачем не прийнято, про що було повідомлено ПрАТ «Глазер-Юн».

Крім того, Державна податкова інспекція у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві повідомленням від 15.01.2015 в односторонньому порядку розірвала укладений між сторонами договір №180520131 про визнання електронних документів.

16.04.2015 Окружним адміністративним судом міста Києва прийнято постанову у справі № 826/1701/15 за позовом ПрАТ «Глазер-Юн» до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві про визнання протиправними дії, якою позов задоволено частково, а саме:

1) визнано протиправними дії Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві щодо розірвання в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів № 180520131 від 18.05.2013, укладеного між ПрАТ «Глазер-Юн» та Державною податковою інспекцією у Святошинському районі міста Києва ДПС;

2) визнано протиправною відмову Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві у прийнятті та реєстрації податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2014 року із додатками;

3) постановлено вважати прийнятою та зареєстрованою податкову декларації з податку на додану вартість за грудень 2014 року із додатками 19 січня 2015 року о 11:45:23.

19.05.2015 Київський апеляційний адміністративний суд ухвалою у справі № 826/1701/15 апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві - залишив без задоволення. Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.04.2015 - залишив без змін.

04.06.2015 Вищий адміністративний суд України ухвалою у справі № 826/1701/15 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві відмовив.

30.05.2020 Окружним адміністративним судом міста Києва ухвалою у справі № 826/1701/15 відмовлено у задоволенні заяви Державної податкової інспекції у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.04.2015 у справі №826/1701/15 та залишено це судове рішення в силі.

02.08.2019 Шостим апеляційним адміністративним судом ухвалою у справі №826/1701/15 у задоволенні заяви Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про поновлення строків на апеляційне оскарження судового рішення - відмовлено.

3.2. обставини встановлені судом апеляційної інстанції і визначення відповідно до них правовідносин та доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції

Позивач звернувся до суду з цим позовом з урахуванням клопотання про уточнення позовних вимог до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві (під час провадження замінено на правонаступника - Головне управління ДПС у м. Києві) про стягнення моральної шкоди, завданої діловій репутації ПрАТ «Глазер-Юн» у розмірі 26 800,00 грн та упущеної вигоди у розмірі 95 000,00 грн, посилаючись на неправомірні дії відповідача щодо розірвання в односторонньому порядку договору № 180520131 про визнання електронних документів від 18.05.2013, що встановлено у постанові Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.04.2015 справі № 826/1701/15.

Відповідач, в свою чергу, заперечував проти задоволення позову посилаючись на те, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження завдання ПрАТ «Глазер-Юн» моральної шкоди, а також не доведено факту упущеної вигоди.

Як встановлено вище, 16.04.2015 Окружним адміністративним судом міста Києва прийнято постанову у справі № 826/1701/15 за позовом ПрАТ «Глазер-Юн» до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві про визнання протиправними дії, якою позов задоволено частково: 1) визнано протиправними дії до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві щодо розірвання в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів № 180520131 від 18.05.2013, укладеного між ПрАТ «Глазер-Юн» та Державною податковою інспекцією у Святошинському районі міста Києва ДПС; 2) визнано протиправною відмову Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві у прийнятті та реєстрації податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2014 року із додатками; 3) постановлено вважати прийнятою та зареєстрованою податкову декларації з податку на додану вартість за грудень 2014 року із додатками 19 січня 2015 року о 11:45:23.

У відповідності до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, Окружним адміністративним судом міста Києва в постанові від 16.04.2015 у справі № 826/1701/15, яка набрала законної сили на час розгляду цієї справи, визнано протиправними дії до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві, правонаступником якого є відповідач, щодо розірвання в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів №180520131 від 18.05.2013.

З матеріалів справи вбачається, що позивач на підтвердження розміру упущеної вигоди надав суду договір поставки № 0112014 від 01.12.2014, укладений між позивачем та Приватним підприємством «К.О.М. - Трейд», відповідно до якого позивач зобов`язався поставити картон гофрований трьохшаровий марки Т-22, а також заявку ПП «К.О.М. - Трейд» на поставку товару у період з 26.01.2015 по 30.01.2015.

Так, відповідно до п. 2.1. та 2.3. цього договору ціна одиниці виміру товару та загальна вартість кожної партії товару визначаються сторонами в накладних до даного договору, які є його невід`ємною частиною. Загальна вартість договору не обмежена і визначається шляхом додавання загальної вартості кожної партії товару за всіма накладними до даного договору.

Дослідивши матеріали справи, а саме Договір поставки № 0112014 від 01.12.2014, колегія суддів зазначає, що він містить лише спосіб визначення ціни, а саме те, що ціна визначається в накладних, при цьому, зазначення ціни в заяві від 16.12.2014 (т. 1 а.с. 21) 7 грн за м2 не свідчить, що позивач узгодив та був фактично готовий поставити гофоркартон по вказаній ціні, і заявка не є тим документом, який у відповідності до умов Договору визначає ціну товару.

Інших належних та допустимих доказів, на підставі яких суд мав би можливість визначити розмір упущеної вигоди у зв`язку з нездійсненням поставки за заявкою від 16.12.2014 матеріали справи не містять, а тому суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про необґрунтованість вимог про стягнення 95 000,00 грн упущеної вигоди (з урахування заяви про уточнення позовних вимог від06.07.2020) у зв`язку з необґрунтованістю.

Разом із тим, позивачем було заявлено вимоги позивача про стягнення моральної шкоди в розмірі 26 800,00 грн, завданої ПрАТ «Глазер-Юн» неправомірними діями відповідача, суд зазначає таке.

Приймаючи рішення про часткове задоволення вимог позивача про стягнення моральної шкоди суд першої інстанції зазначив, що внаслідок протиправних дій Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві, правонаступником якої є Головне управління Державної податкової служби у м. Києві, щодо розірвання в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів №180520131 від 18.05.2013, позивач був позбавлений можливості вчасно подати засобами електронного зв`язку податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2014 року, що у свою чергу унеможливило останнього належним чином здійснювати господарську діяльність, зокрема виконувати свої зобов`язання за договором поставки №0112014 від 01.12.2014, оскільки контрагент ПП «К.О.М.- Трейд» відмовився від співпраці з ПрАТ «Глазер-Юн», посилаючись саме на розірвання податковою інспекцією договору про визнання електронних документів, що за висновком суду, призвело до зниження престижу та ділової репутації ПрАТ «Глазер-Юн».

Відтак, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимоги позивача про стягнення завданої моральної шкоди в розмірі 20 000,00 грн.

Однак з такими висновками суд апеляційної інстанції не погоджується, з огляду на наступне.

У частинах 1, 2, 3 статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Отже, за змістом наведеної норми зобов`язання відшкодувати моральну шкоду виникає лише за умови, що ця шкода є безпосереднім наслідком певної протиправної дії (бездіяльності). Тобто заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.

Виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, позивач має довести, які саме дії спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір.

Під поняттям «моральна шкода» слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

За змістом абзацу 2 частини 3 статті 23 ЦК при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

З огляду на те, що «розумність» і «справедливість» є оціночними поняттями, суди, які заслуховують сторін та встановлюють фактичні обставини справи, мають широкий діапазон розсуду під час визначення розумного та справедливого (співмірного) розміру відшкодування моральної шкоди.

Хоча суд має певну свободу розсуду, проте він не позбавляється у зв`язку із цим обов`язку наведення аргументів, на яких ґрунтуються таке рішення, в тому числі щодо доказів, якими особа обґрунтовує свої вимоги.

При цьому, дослідивши обставини справи, колегія суддів не вбачає що діловій репутації позивача було заподіяно шкоду. З матеріалів справи вбачається, що договір від 18.05.2013 №180520131 про визнання електронних документів було неправомірно розірвано Державною податковою інспекцією, однак яким саме чином вказана обставина стосується ділової репутації позивача, позивачем не вказано. Крім того, лист повідомлення від 21.01.2015 (т. 1 а.с. 22) надісланий контрагентом позивача не містить жодних відомостей, що ділова репутація позивача постраждала, а містить посилання на технічну неможливість подання позивачем декларацій з ПДВ і реєстрації електронних накладних.

Посилання на відчай і розпач на підприємстві який панував у зв`язку з діями відповідача також не свідчить про заподіяння шкоди діловій репутації юридичної особи.

Таким чином, жодних доказів, які б свідчили про зниження ділової репутації позивача у зв`язку з діями відповідача матеріали справи не містять, а тому вимоги про стягнення моральної шкоди є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

3.3. чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси за захистом яких мало місце звернення до суду

Порушенням права є такий стан суб`єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб`єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов`язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем було порушено права позивача шляхом неправомірного розірвання договору в односторонньому порядку, однак позивач не довів підстав для захисту порушеного права у обраний ним спосіб.

4. ВИСНОВКИ СУДУ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА:

4.1. висновки за результатами розгляду матеріалів справи

Дослідивши обставини справи та наявні в ній докази, колегія суддів дійшла висновку, що позивач належними та допустимими доказами довів факт протиправного розірвання Договору від 18.05.2013 №180520131 про визнання електронних документів в односторонньому порядку (встановлено рішенням суду яке набрало законної сили), однак не довів наявності підстав для відшкодування упущеної вигоди в заявленому розмірі та не довів факт заподіяння шкоди діловій репутації, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

4.2. посилання на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Статтею 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно ч. 3 та 4 ст. 22 Цивільного кодексу України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Частиною 1 ст. 225 Господарського кодексу України передбачено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються, в тому числі: неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

В ч. 4 ст. 623 Цивільного кодексу України встановлено, що при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Статтею 1173 Цивільного кодексу України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

5. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ:

5.1. мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу

Колегія суддів відхиляє доводи позивача, що судом не надано належної оцінки поданим позивачем доказам, оскільки наявні у справі докази, зокрема і заявка від 16.12.2014, не дають змогу встановити розмір упущеної вигоди позивача.

Не приймаються судом і посилання позивача на відсутність контррозрахунку заподіяних збитків у формі упущеної вигоди від відповідача, оскільки саме позивач зобов`язаний належними та допустимими доказами довести розмір заподіяних збитків і відсутність контррозрахунку не звільняє позивача від такого обов`язку.

В свою чергу, колегія суддів погоджується з доводами відповідача, що при винесенні оскаржуваного рішення, в частині стягнення моральної шкоди в сумі 20 000,00 грн, судом першої інстанції не було надано належного обґрунтування яким саме чином було завдано шкоди діловій репутації позивача.

Колегія суддів не приймає до розгляду посилання відповідач на наявність вироку у кримінальній справі, яким притягнуто до кримінальної відповідальності директора позивача, оскільки вказаний вирок від 30.11.2020 не був предметом розгляду судом першої інстанції та на момент прийняття оскаржуваного рішення від 21.09.2020 не існував.

6. ВИСНОВКИ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ:

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, в частині часткового задоволення вимог про стягнення моральної шкоди, є необґрунтованими з огляду на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, що є підставою для часткового скасування оскаржуваного рішення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 21.09.2020 у справі № 910/25710/15 підлягає скасуванню в частині часткового задоволення вимог про стягнення моральної шкоди та прийняти в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна Приватного акціонерного товариства «Глазер-Юн» на рішення Господарського суду міста Києва від 21.09.2020 у справі № 910/25710/15 є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Апеляційна Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Господарського суду міста Києва від 21.09.2020 у справі № 910/25710/15 є обґрунтованою та підлягає задоволенню в повному обсязі

7. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ:

7.1. Відповідно до ч. 3 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем, компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що позивач є звільненим від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», у зв`язку з прийняттям рішення про відмову у задоволенні позову, судові витрати відповідача за розгляд апеляційної скарги підлягають відшкодуванню за рахунок Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Глазер-Юн» на рішення Господарського суду міста Києва від 21.09.2020 у справі № 910/25710/15 залишити без задоволення.

2. Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Господарського суду міста Києва від 21.09.2020 у справі № 910/25710/15 задовольнити.

3. Рішення Господарського суду міста Києва від 21.09.2020 у справі № 910/25710/15 скасувати в частині стягнення з Державного бюджету України на користь Приватного акціонерного товариства «Глазер-Юн» (03164, місто Київ, вулиця Наумова, будинок 33, квартира 2; ідентифікаційний код 21563078) моральної шкоди в розмірі 20 000,00 грн та в частині стягнення з Головного управління ДПС у м. Києві на користь Приватного акціонерного товариства «Глазер-Юн» судового збору в розмірі 300,00 грн.

4. Прийняти в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди та у стягненні на користь позивача судових витрат відмовити повністю.

5. Повернути з Державного бюджету України на користь Головного управління ДПС у м. Києві (04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19; ідентифікаційний код 43141267) судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1 827,00 грн (одну тисячу вісімсот двадцять сім гривень 00 коп.) сплачений платіжними дорученнями № 8107 від 2020 на суму 450 грн та № 7535 від 23.11.2020 на суму 1 377,00 грн.

6. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Сторони мають право оскаржити постанову в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано після виходу судді Михальської Ю.Б. з лікарняного 12.04.2021.

Головуючий суддя К.В. Тарасенко

Судді Ю.Б. Михальська

І.А. Іоннікова