ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" квітня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/641/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шарко Л.В.

при секретарі судового засідання Васильєвій Л.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Горпром", м. Харків
до Відділу освіти, охорони здоров`я, культури, спорту Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області, м. Чугуїв
про стягнення 1 683 884,36 грн.
за участю представників:

позивача - Фадєєв О.П., ордер на надання правової допомоги серія АХ № 1041828 від 26.02.21р.;

відповідача - Бєлєвцова Т.В. (керівник), витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Горпром", Харків звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Відділу освіти Чугуївської районної державної адміністрації, смт. Кочеток, Харківська область про стягнення заборгованості за Договором №ДК 2712 від 27.12.18р. в сумі 1683884,36 грн.

Ухвалою суду 03.03.21р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №922/641/21 за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на "25" березня 2021 р. о 10:00 год.

Протокольною ухвалою суду від 25.03.21р. відкладено підготовче засідання на 05 квітня 2021 року об 11:00 год., відповідно до п.3 ч.2 ст.183 ГПК України.

05.04.21р. від позивача надійшла заява про долучення документів до матеріалів справи, яку судом було задоволено.

05.04.21р. від відповідача надійшла заява про зміну назви відповідача.

Суд, дослідивши дану заяву, вважає за можливе її задовольнити та вважати вірною назву відповідача - Відділ освіти, охорони здоров`я, культури, спорту Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області (63503, Харківська обл., місто Чугуїв, вул. Червономанєжна, будинок 32/1, ).

05.04.21р. від відповідача надійшла заява про визнання позову та вказано про обізнаність наслідків визнання позову.

Представник позивача в підготовчому засіданні 05.04.21р. підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в підготовчому засіданні 05.04.21р. визнав позовні вимоги в повному обсязі.

У відповідності до ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу: відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

У відповідності до ч. 3 ст. 185 ГПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч.ч. 1,4 ст. 191 ГПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи те, що одним з принципів судочинства є свобода в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх підтвердження, судом встановлено наступне.

27.12.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ГОРПРОМ» (далі - Позивач, Генеральний підрядник) та Відділом освіти Чугуївської районної державної адміністрації (далі - Замовник, Відповідач) був укладений договір №ДК 2712 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору Замовник - Розпорядник коштів доручає, а Генеральний підрядник забезпечує виконання робіт відповідно до проектно- кошторисної документації та у встановлений цим Договором строк тю об`єкту: Будівництво майданчика зі штучним покриттям за адресою: Харківська область, Чугуївський район, смт. Есхар, вул. В. Хмельницькою, За (ДК 021:2015:45000000-7 Будівельні роботи та поточний ремонт) (далі - Об`єкт). Замовник - Розпорядник зобов`язується прийняти та оплатити належним чином виконані роботи по Об`єкту в порядку і на умовах, передбачених договором.

28.12.2018 Замовник здійснив на користь Генерального підрядника попередню оплату у розмірі 748749,71 грн.

Протягом 2019 - 2020 років Генеральний підрядник здійснював виконання робіт передбачених п. 1.1. Договору.

Так, 06.09.2019 між Позивачем та Відповідачем було підписано акт приймання виконаних будівельних робіт по Об`єкту (Форми - КБ-2в) та відповідну довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрат по Об`єкту (Форми КБ-3) на загальну суму 1318590,77 грн.

28.12.2018 між Позивачем та Відповідачем укладено додаткову угоду №1 до договору в якій визначили строки (терміни) виконання робіт до 31.12.2020.

Листом від 15.06.2020 № 01-23/369 Відповідач звернувся до Позивача з проханням завершити роботи на Об`єкті та гарантував оплату згідно акту виконаних робіт.

У подальшому 19.10.2020 між Позивачем та Відповідачем було підписано акт приймання виконаних будівельних робіт по Об`єкту (Форми КБ-2в) та відповідну довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрат по Об`єкту (Форми КБ-3) на загальну суму 1019476,26 грн.

Відповідно до п. 8.4. підписання актів приймання виконаних будівельних робіт по Об`єкту (Форми - КБ-2в) та довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрат по Об`єкту (Форми КБ-3) є підставою для проведення остаточних розрахунків між Сторонами.

Згідно до п. 4.2 розрахунки по договору виконуються Замовником за фактично виконані роботи, включаючи усунення виявлених в процесі приймання недоліків, на підставі актів виконаних робіт за типовою формою №КБ-2в на умовах відстрочки платежу до 30 календарних днів, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 49 Бюджетного кодексу України. В разі затримки бюджетного фінансування розрахунок за здійснені роботи здійснюється на протязі 10 банківських днів з дати отримання Замовником бюджетного призначення та фінансування на свій реєстраційних рахунок. До акту додаються відповідні розрахунки та довідка про вартість виконаних робіт №КБ-3.

В позовній заяві позивач вказує, що зобов`язання Позивача за Договором виконані в повному обсязі та належним чином, в свою чергу зобов`язання Відповідача в частині здійснення оплати за виконані Позивачем роботи виконані не в повному обсязі.

14.01.2021 Позивач направив на адресу Відповідача претензію №1 про необхідність оплати заборгованості за Договором у розмірі 1589317,32 грн., яка залишена Відповідачем без відповіді.

У зв`язку з невиконанням відповідачем вимог договору в частині здійснення оплати за виконані роботи, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову кваліфікацію доказам які надані сторонами та викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 ЦК України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договір та інші правочини та юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У відповідності із ст.173 ГК України та ст.509 ЦК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт господарювання (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вичинити певну дію господарського чи управлінсько - господарського характеру на користь іншого суб`єкту (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язків.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч.7 ст.179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не припустив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.193 ГК України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Станом на момент розгляду справи, відповідач не сплатив 1 589 317,32 грн. заборгованості та не надав суду жодних доказів, які б спростовували суму заявленого боргу.

Відповідно до статті 55 Конституції України, статей 15,16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з положеннями ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 ГПК України).

У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Враховуючи, що відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, статей 193, 198 Господарського кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов і порядку укладеного між сторонами договору та згідно вимогам закону, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, приймаючи до уваги викладені обставини, та враховуючи те, що відповідач не надав суду жодного документу, який би підтверджував сплату заборгованості за договором у сумі 1 589 317,32 грн., суд вважає позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 1 589 317,32 грн. заборгованості, правомірні та обґрунтовані, такі, що не спростовані та визнані відповідачем, тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 32 162,23 грн. та інфляційних втрат в розмірі 62 404,81 грн., суд зазначає таке.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз зазначеної статті вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Суд, перевіривши розрахунок Позивача, перевіривши період нарахування останнім вказаної суми 3% річних, дійшов висновку про те, що відповідний розрахунок є вірним, та відповідає нормам чинного законодавства, а тому підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі в сумі 32 162,23 грн.

Що стосується заявленої вимоги позивача про стягнення з відповідача 62404,81 грн. суми інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція) (лист Верховного Суду України "Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" від 03.04.1997 № 62-97р). При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

В силу приписів статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Суд, перевіривши розрахунок інфляційних втрат визнав їх вірно розрахованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, та стягненню підлягає сума інфляційних втрат в розмірі 62 404,81 грн.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 129 ГПК України. Судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 ГПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Таким чином, приймаючи до уваги, що відповідач визнав позовні вимоги до початку розгляду справи по суті, суд вважає за можливе повернути позивачу з Державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, інші 50 відсотків судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 526, 546, 548, 549, 610-612, 623-625, 629, 631, 837 Цивільного кодексу України; ст.ст. 173, 174, 179, 224, 225 Господарського кодексу України; ст.ст. 1, 2, 4, 5, 12, 13, 14, 15, 73, 74, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 256, 257, 259 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Відділу освіти, охорони здоров`я, культури, спорту Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області (63503, Харківська обл., місто Чугуїв, вул. Червономанєжна, будинок 32/1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Горпром" (61033, м. Харків, в`їзд Вологодський, 2, буд. 4-А, ) основну заборгованість в сумі 1 589 317,32 грн.; 3% річних в сумі 32 162,23 грн.; інфляційні втрати в сумі 62 404,81 грн.; судовий збір в сумі 12 474,05 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Управлінню державної казначейської служби України у Шевченківському районі м. Харкова повернути Товариства з обмеженою відповідальністю "Горпром" (61033, м. Харків, в`їзд Вологодський, 2, буд. 4-А, ) з Державного бюджету 12 474,05 грн. судового збору, сплаченого до господарського суду Харківської області згідно платіжного доручення №211 від "05" лютого 2020 р., відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір".

Призначити судове засідання для вирішення питання щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу на "15" квітня 2021 року о 15-30 годині.

Засідання суду відбудеться в приміщенні господарського суду Харківської області за адресою: 61022, місто Харків, майдан Свободи, 5, 8 під`їзд, 3-й поверх, зал № 332.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку для оскарження. Зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, або до суду першої інстанції відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повне рішення складено "12" квітня 2021 р.

Суддя Л.В. Шарко