ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2021 року м. ОдесаСправа № 915/1611/20
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Філінюка І.Г.

суддів Бєляновського В.В., Богатиря К.В.

секретар судового засідання Чеголя Є.О.

за участю представників сторін:

від ПАТ «Перший український міжнародний банк» - адвокат Дядюренко М.П., довіреність № 1093 від 25.06.2018;

Інші представники учасників провадження у справі про банкрутство в судове засідання не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлялися належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ліквідатора Українсько-німецького спільного підприємства «Алкор» арбітражного керуючого Капінуса Андрія Анатолійовича

на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 25.01.2021

по справі №915/1611/20

за заявою ліквідатора Українсько-німецького спільного підприємства «Алкор» арбітражного керуючого Капінуса А.А.

в межах справи № 915/220/13-г про банкрутство Українсько-німецького спільного підприємства «Алкор»

про визнання правочину недійсним та повернення майна у власність боржника,

учасник: ОСОБА_1 ), громадянка Федеративної Республіки Німеччина

учасник: Вільнянська міська

учасник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації»;

кредитор: акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк»;

кредитор: Товариство з обмеженою відповідальністю ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ГЕЛІОС»;

кредитор: Фізична особа-підприємець Маловічко Григорій Анатолійович;

кредитор: Товариство з обмеженою відповідальністю «Герсал»;

кредитор: Товариство з обмеженою відповідальністю «Славутич»;

кредитор: Товариство з обмеженою відповідальністю «Алкор ЛТД»;

кредитор: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вільнянськагропродукт»;

кредитор: Товариство з обмеженою відповідальністю фірма «Оліс ЛТД»;

кредитор: Фермерське господарство «Пилипенко В.М.»;

кредитор: Вільнянська об`єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Запорізькій області;

кредитор: Миколаївське обласне відділення Фонду соціального страхування тимчасової втрати працездатності;

кредитор: Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області

про визнання правочину недійсним та повернення майна у власність боржника,

суддя суду першої інстанції - Давченко Т.М.,

місце ухвалення рішення: м. Миколаїв, Господарський суд Миколаївської області

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду Миколаївської області перебуває справа №915/220/13-г про банкрутство Українсько-німецького спільного підприємства (УНСП) «Алкор»; постановою від 23.06.2015 припинено процедуру розпорядження майном УНСП «Алкор», визнано останнє банкрутом та відкрито відносно нього ліквідаційну процедуру; ухвалою від 23.05.2019 призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Капінуса А.А.

Ліквідатор УНСП «Алкор» Капінус А.А. в межах справи № 915/220/13-г про банкрутство УНСП «Алкор» звернувся до суду в порядку ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства із заявою від 29.12.2020 № 02-02/285 про визнання правочину недійсним та повернення майна у власність боржника.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 04.01.2021 вказану заяву залишено без руху у зв`язку із недотриманням заявником вимог ст.ст. 162, 164 Господарського процесуального кодексу України в частині визначення учасників розгляду спору відповідно до вимог ГПК України та надання доказів направлення заяви та додатків усім учасникам, зазначеним у заяві, оскільки надано докази надсилання лише на адресу ТОВ ФК «Геліос», АТ «Перший український міжнародний банк» та Головного управління ПФУ в Миколаївській області.

Вказану ухвалу заявником отримано 11.01.2021 (штрихкодовий ідентифікатор поштового направлення 107).

20.01.2021 ліквідатором УНСП «Алкор» арбітражним керуючим Капінусом А.А. надано суду заяву про усунення недоліків. Заявником усунуто недолік щодо направлення заяви та додатків усім учасникам, зазначеним у заяві.

Місцевий господарський суд зазначив що, заявником проігноровано вимогу суду щодо визначення учасників розгляду спору відповідно до вимог ГПК України.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 25.01.2021 заяву ліквідатора УНСП «Алкор» Капінуса А.А. від 29.12.2020 № 02-02/285 про визнання правочину недійсним та повернення майна у власність боржника з додатками повернуто заявнику.

Не погодившись із вказаною ухвалою, ліквідатор Українсько-німецького спільного підприємства «Алкор» арбітражний керуючий Капінус Андрій Анатолійович звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права просить скасувати ухвалу суду першої інстанції повністю та направити справу до господарського суду Миколаївської області для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

Скаржник зазначає, що у заяві про усунення недоліків ліквідатор УНСП «АЛКОР» зазначив, що ним в межах процедури банкрутства УНСП «АЛКОР» в порядку ст. 42 КУзПБ подається саме заява, а не позов, та на відміну від позовів за ст. 7 КУзПБ склад учасників (в т. ч. сторін) з розгляду заяви визначається не ч. 1 ст. 41 ГПК України (позивач, відповідач, треті особи), а статтею 1 КУзПБ (арбітражний керуючий, сторони (боржник та кредитори) та інші учасники справи про банкрутство, щодо прав або обов`язків яких існує спір).

Крім цього, ліквідатором УНСП «АЛКОР» було усунуто недоліки щодо направлення всім учасникам справи копій заяви з додатками, та надано суду докази такого направлення, про що також зазначено у оскаржуваній ухвалі від 25.01.2021.

Скаржник зауважує, що на відміну від положень загальної норми ст. 7 КУзПБ, яка визначає концентрацію усіх позовів до боржника в межах справи про банкрутство, згідно зі ст. 42 КУзПБ арбітражний керуючий (ліквідатор УНСП «АЛКОР) звертається не як позивач з позовом від імені Боржника або до Боржника, а звертається як спеціальний суб`єкт у справі про банкрутство із заявою в інтересах як Боржника, так і всіх кредиторів, що прямо передбачено спеціальною нормою ст. 42 КУзПБ.

Заява арбітражного керуючого (ліквідатора УНСП «АЛКОР») в порядку ст. 42 КУзПБ, не дивлячись на її розгляд за правилами позовного провадження, не є та не може бути позовом у спорі, стороною якого є Боржника в розумінні ст. 7 КУзПБ (саме тому Боржник та інші особи не можуть виступати відповідачами за такими заявами).

З посиланням на позицію постанови Верховного Суду від 09.09.2020 у справі 908/2805/19, скаржник зазначає, що якщо арбітражним керуючим подається заява в порядку ст. 42 КУзПБ, а не позов в рамках банкрутства за ст. 7 КУзПБ, склад сторін та інших учасників з розгляду такої заяви визначається саме нормами КУзПБ щодо складу учасників у справі про банкрутство, а не загальними нормами ГПК України щодо учасників позовного провадження.

Враховуючи викладене, скаржник зазначає, що при поданні заяви в порядку ст. 42 КУзПБ ліквідатором не було допущено недоліків заяви, про які йде мова в п. 2 ч. 3 ст. 162 ГПК України, оскільки:

1) заявником у заяві було зазначено повне найменування (для юридичних осіб) та ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи у банкрутстві, вт. ч. вказано осіб, стосовно яких існує спір та яких заявник просив залучити до участі у справі;

2) заявником визначено у мотивувальній та резолютивній частині зміст вимог заяви, спосіб захисту, передбачений ст. 42 КУзПБ (детально викладено у п. 2 поданої заяви «Правові підстави звернення із заявою, обраний спосіб судового захисту»).

Процесуальний рух справи в суді апеляційної інстанції.

16.02.2021 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга ліквідатора Українсько-німецького спільного підприємства «Алкор» арбітражного керуючого Капінуса Андрія Анатолійовича на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 25.01.2021.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи було визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Філінюка І.Г., суддів: Богатир К.В., Бєляновського В.В. що підтверджується витягом з протоколу розподілу судової справи між суддями від 16.02.2021.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.02.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ліквідатора Українсько-німецького спільного підприємства «Алкор» арбітражного керуючого Капінуса Андрія Анатолійовича на ухвалою Господарського суду Одеської області від 25.01.2021 у справі № 915/1611/20.

Призначено справу № 915/1611/20 до розгляду на 06.04.2021 о 12:00 год.

09.03.2021 ліквідатором Українсько-німецького спільного підприємства «Алкор» арбітражним керуючим Капінусом А.А. супровідним листом надано суду апеляційної інстанції оригінал заяви про визнання правочину недійсним та повернення майна у власність боржника з додатками від 29.12.2020 №02-02/285 (вх.н. 16813/20 від 30.12.2020).

В судовому засіданні 06.04.2021 представник Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги арбітражного керуючого Капінуса А.А.

Інші сторони в судове засідання не з`явилась. Про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлялися належним чином.

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 ГПК України, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Предметом апеляційного оскарження є ухвала Господарського суду Миколаївської області від 25.01.2021 про повернення заяви ліквідатора УНСП «Алкор» Капінуса А.А. про визнання правочину недійсним та повернення майна у власність боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини першої статті 3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону про банкрутство, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частиною шостою статті 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

У той же час, згідно ч. 1 ст. 2 КУзПБ провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Згідно частини другої статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства правочини, вчинені боржником протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора.

За приписами ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України.

Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України.

Статтею 162 Господарського процесуального кодексу України встановлено вимоги до позовної заяви, зокрема, позовна заява повинна містити 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців); відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

За приписами статті 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулась із позовною заявою.

Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Як зазначено вище, ухвалою господарського суду Миколаївської області від 04.01.2021 заяву ліквідатора залишено без руху у зв`язку із недотриманням заявником вимог ст.ст. 162, 164 Господарського процесуального кодексу України в частині визначення учасників розгляду спору відповідно до вимог ГПК України та надання доказів направлення заяви та додатків усім учасникам, зазначеним у заяві.

20.01.2021 ліквідатором УНСП «Алкор» арбітражним керуючим Капінусом А.А. в строк, визначений судом першої інстанції, подало заяву про усунення недоліків, визначених в ухвалі Господарського суду Миколаївської області від 04.01.2021.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 25.01.2021 заяву ліквідатора УНСП «Алкор» Капінуса А.А. від 29.12.2020 № 02-02/285 про визнання правочину недійсним та повернення майна у власність боржника з додатками повернуто заявнику, оскільки заявником проігноровано вимогу суду щодо визначення учасників розгляду спору відповідно до вимог ГПК України.

Позиція Південно - західного апеляційного господарського суду.

Проаналізувавши зміст направленої на усунення недоліків заяви, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ліквідатором УНСП «Алкор» арбітражним керуючим Капінусом А.А. було усунуто недоліки, про які суд першої інстанції зазначив в ухвалу від 04.01.2021, а саме:

- Заявником усунуто недолік щодо направлення заяви та додатків усім учасникам, зазначеним у заяві.

Колегія суддів зазначає, що вимоги суду першої інстанції, щодо визначення учасників розгляду спору відповідно до вимог ГПК України є формальними та такими, що порушують права сторони на справедливий судовий захист.

Так, спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником, розглядаються господарським судом у межах справи про банкрутство за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України), з особливостями, визначеними статтею 7 Кодексу України з процедур банкрутства.

Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до ГПК України та Кодексу України з процедур банкрутства.

Відповідно до абз.3 ч.2 ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства за результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

Водночас у ч.4 ст. 42 КУПБ зазначено, що за результатами розгляду заяви арбітражного керуючого або кредитора про визнання недійсним правочину боржника господарський суд постановляє ухвалу.

Визнання недійсними правочинів може відбуватися за спеціальною нормою Кодексу (ст. 42 КУПБ), або відповідно до загальних норм ЦК України.

Правовий аналіз положень КУзПБ свідчить, що поняття сторони спору за участю боржника, який розглядається судом в межах провадження у справі про банкрутство не визначений.

Відповідно до статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства учасники у справі про банкрутство - сторони, арбітражний керуючий, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника, а також у випадках, передбачених цим Кодексом, інші учасники справи про банкрутство, щодо прав або обов`язків яких існує спір.

Сторони у справі про банкрутство - конкурсні кредитори (представник комітету кредиторів), забезпечені кредитори, боржник (банкрут).

Колегія суддів відзначає, що на відміну від положень загальної норми ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, яка визначає концентрацію усіх позовів до боржника в межах справи про банкрутство, згідно зі ст. 42 КУзПБ арбітражний керуючий звернувся до суду не як позивач з позовом від імені боржника або до боржника, а звернувся як спеціальний суб`єкт у справі про банкрутство із заявою в інтересах як боржника, так і всіх кредиторів, що прямо передбачено спеціальною нормою ст. 42 КУзПБ.

Заява ліквідатора Українсько-німецького спільного підприємства «Алкор» арбітражного керуючого Капінуса Андрія Анатолійовича в порядку ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства, не є позовною заявою, стороною якого є боржника в розумінні статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства, отже (саме боржник та інші особи не можуть виступати відповідачами за такими заявами.

Враховуючи викладене, при поданні заяви в порядку статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства ліквідатором не було допущено недоліків заяви, про які зазначив суд першої інстанції, оскільки:

- заявником у заяві було зазначено повне найменування (для юридичних осіб) та ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи у банкрутстві, вт. ч. вказано осіб, стосовно яких існує спір та яких заявник просив залучити до участі у справі;

- заявником визначено у мотивувальній та резолютивній частині зміст вимог заяви, спосіб захисту, передбачений ст. 42 КУзПБ (детально викладено у п. 2 поданої заяви «Правові підстави звернення із заявою, обраний спосіб судового захисту»).

З огляду на наведене, колегія суддів встановила, що ліквідатор сумлінно та добросовісно здійснив свої процесуальні права, своєчасно виконав ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 04.01.2021 у справі № 915/1611/20 та усунув недоліки поданої заяви визнання правочину недійсним та повернення майна у власність боржника, а тому має легітимні очікування стосовно належного розгляду судом першої інстанції справи за його заявою.

Колегія суддів зазначає, що згідно практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

Зокрема, у рішенні від 04.12.1995 у справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Судові рішення, прийняті з порушенням норм процесуального права, не можуть вважатися такими, що відповідають статті 6 Конвенції про право на справедливий суд.

За таких обставин, судова колегія приходить до висновку, що ухвала судом першої інстанції прийнята з порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню.

Висновок суду апеляційної інстанції.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального закону, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми; а обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню.

Згідно статті 280 ГПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до частини третьої статті 271 ГПК України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала Господарського суду Миколаївської області від 25.01.2021 у справі № 915/1611/20 про повернення заяви ліквідатора Українсько-німецького спільного підприємства «Алкор» арбітражного керуючого Капінуса Андрія Анатолійовича про визнання правочину недійсним та повернення майна у власність боржника є необґрунтованою і не відповідає нормам процесуального законодавства, тому в зазначеній частині підлягає скасуванню згідно з пунктом 4 частини першої статті 280 ГПК України з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У зв`язку з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом апеляційної скарги, має здійснюватися судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами статті 129 ГПК України.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 277, 280-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ліквідатора Українсько-німецького спільного підприємства «Алкор» арбітражного керуючого Капінуса Андрія Анатолійовича - задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 25.01.2021 у справі № 915/1611/20 - скасувати.

Справу № 915/1611/20 за заявою ліквідатора Українсько-німецького спільного підприємства «Алкор» арбітражного керуючого Капінуса Андрія Анатолійовича від 29.12.2020 №02-02/285 (вх.н. 16813/20 від 30.12.2020) направити для подальшого розгляду до господарського суду Миколаївської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у строки, передбачені статтею 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 08.04.2021.

Головуючий суддя І.Г. Філінюк

Суддя В.В. Бєляновський

Суддя К.В. Богатир