ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
"29" березня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/3744/20

Господарський суд Одеської області у складі:

судді С.В. Літвінова

при секретарі Т.О. Липі

розглянувши справу в підготовчому засіданні за позовом Квартирноексплуатаційний відділ міста Миколаїв; (просп. Миру, 62-А, Миколаїв, 54056) до відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "МАЯК-ПІВДЕНЬ" (вул. Лазурна, 5, кв.11, Чорноморськ, Одеська область, 68000) про стягнення 1 952 155,57 грн.;

за участю представників:
від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Квартирноексплуатаційний відділ міста Миколаїв звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "МАЯК-ПІВДЕНЬ", в якому просить господарський суд: про стягнення 1952155,57 грн., з яких заборгованість по відшкодуванню вартості активної електроенергії за договором про відшкодування вартості електропостачання, спожитого в процесі надання послуг з харчування (КЕКВ 2273) №299 від 14.03.2019 р. за березень - червень 2020 року, вересень-листопад 2020 року в розмірі 1 842 405,71грн., пеню в розмірі 74227,71грн., 3 % річних в розмірі 19574 грн., інфляційне збільшення в розмірі 15948,15грн. Також просить стягнути 29282,34грн. - судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання вимог відповідачем умов договору про відшкодування вартості електропостачання (КЕКВ 2273), спожитого в процесі надання послуг з харчування, від 14.03.2019 р. № 299 в частині компенсації вартості активної електричної енергії, спожитої за період з листопада 2019 р. по лютий 2020 р. включно.
Ухвалою господарського суду Одеської області від 04.01.2021 року було відкрито позовне провадження у справі № 916/3744/20 за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 17.02.2021року, суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті в засідання суду.

Ухвалою суду від 25.02.2019р. оголошено перерву у судовому засіданні до 25.03.2019р.

Представник відповідача в судові засідання не з`являвся, про місце, дату та час судових засідань повідомлявся судом за юридичною адресою відповідно, що підтверджується поштовими повідомленнями. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив.

Відповідно до ч.9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких обставин, суд вирішує справу за наявними в ній матеріалами відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України.

У судовому засіданні 29.03.2021р. було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив.

14.03.2019 р. між КЕВ м. Миколаїв (Позичкодавець) та ТОВ ,,МАЯК-ПІВДЕНЬ (Користувач) укладено договір про відшкодування вартості електропостачання (КЕКВ 2273), спожитого в процесі надання послуг з харчування, № 299 (Договір), згідно п.1.1 якого Позичкодавець забезпечує Користувача електричною енергією (активна електроенергія, перетікання реактивної електроенергії), отриманою від АТ ,,Миколаївобленерго та ТОВ ,,Миколаївська електропостачальна компанія на підставі договорів про закупівлю за державні кошти № 46/16 від 06.02.2019 р. та № 46/16/1 від 18.01.2019 р., для забезпечення надання послуг з харчування особового складу Збройних Сил України. Місця поставки електричної енергії визначаються згідно переліку в/частин з показниками на момент укладання договору (додаток № 1).

Користувач відшкодовує Позичкодавцю вартість активної електричної енергії та перетікання реактивної енергії, а також витрати за надання послуг з розподілу електричної енергії, спожитої в процесі надання послуг з харчування, що надаються на підставі договору № 286/2/19/1 від 17.01.2019 р. про закупівлю послуг з організації харчування (55320000-9) (послуги з харчування (годування), забезпечення продуктами харчування особового складу (штатних тварин) військових частин (установ) Збройних Сил України в стаціонарних та польових умовах у зонах відповідальності оперативних командувань за місцем постійної дислокації), та відшкодовує Позичкодавцю її вартість на умовах та в порядку для кожної військової частини, які використовує Користувач на підставі договорів позички нерухомого військового майна № 3 (А2637); № 4 ( НОМЕР_1 ); № 5 ( НОМЕР_2 ); № 6 ( НОМЕР_3 ); № 7 ( НОМЕР_4 ); № 8 ( НОМЕР_5 ); № 9 ( НОМЕР_2 ); №№ 12, 14, 15 ( НОМЕР_6 ); №№ 13, 16 ( НОМЕР_7 ); № 17 ( НОМЕР_8 ) № 1 ( НОМЕР_9 ); № 2 ( НОМЕР_10 ); № 4 ( НОМЕР_1 ); № 10 ( НОМЕР_11 ); № 11 ( НОМЕР_12 ) від 20.02.2019 р., та в/ч НОМЕР_13 (без договору-позички) і здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору (п.1.2 Договору).

Позичкодавець має право: своєчасно та в повному обсязі отримувати від Користувача плату за спожиту активну електричну енергію, перетікання реактивної енергії, розподіл електроенергії та інші платежі, обумовлені цим Договором (п.2.2.1 Договору).

Користувач зобов`язується: виконувати умови цього Договору (п.2.4.1 Договору); своєчасно відшкодовувати Позичкодавцю вартість спожитої активної та реактивної електроенергії, згідно виставлених рахунків (п.2.4.2 Договору); після отримання від Позичкодавця рахунку-фактури, акта виконаних робіт, протягом 10 банківських днів, здійснювати оплату за спожиту активну електричну енергію, перетікання реактивної енергії та розподіл електроенергії на реєстраційні або спеціальні реєстраційні рахунки Позичкодавця (п.2.4.3 Договору).

Облік активної електроенергії та перетікання реактивної енергії, спожитої Користувачем, здійснюється згідно засобів обліку… (п.3.1 Договору).

На підставі показів засобів обліку та/або розрахунків електричної енергії оформлюються такі документи: рахунок-фактура; акт виконаних робіт; акт показників лічильників (по кожній військовій частині окремо), акт звірки розрахунків (п.3.4 Договору).

Щомісячно, 01 числа, Позичкодавець та Користувач, на підставі лімітів споживання електричної енергії, які визначаються згідно із діючим законодавством і тарифами, що встановлені уповноваженим органом чи відповідними підприємствами та згідно з показниками (засобів обліку або розрахунку) складають і підписують акт виконаних робіт в двох примірниках (п.3.5 Договору).

Користувач протягом п`яти днів з дати одержання акта виконаних робіт зобов`язується повернути Позичкодавцю один примірник оригіналу акта виконаних робіт, підписаний уповноваженим представником Користувача та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану та обґрунтовану відмову від підписання акта виконаних робіт (п.3.5.1 Договору).

У випадку неповернення Користувачем підписаного оригіналу акту виконаних робіт, або ненадання письмової обґрунтованої відмови від його підписання протягом п`яти днів з моменту отримання акту виконаних робіт, такий акт вважається підписаним Користувачем без зауважень (п.3.5.2 Договору).

Щомісячно, 01 числа, Користувач надає, згідно з показниками (засобів обліку або розрахунку) підписаний акт показників лічильників в двох примірниках (п.3.6 Договору).

Щомісячно, до 10 числа, Позичкодавець та Користувач, складають і підписують акт звірки взаємних розрахунків в двох примірниках (п.3.7 Договору).

Користувач зобов`язаний отримати у Позичкодавця рахунок-фактуру, акт виконаних робіт, які є підставою для проведення оплати по даному Договору, 01 числа кожного місяця. Якщо дата отримання рахунків та актів виконаних робіт припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, визначений відповідно до законодавства, Користувач зобов`язаний отримати їх у найближчий робочий день, що слідує за вихідним чи святковим днем. Рахунки-фактури та акти виконаних робіт надаються Позичкодавцем повноважному представнику Користувача, на підставі документів, що посвідчують повноваження особи (довіреність, витяг з наказу, тощо). Доказом отримання документів, на підставі яких здійснюються оплата, є відмітка про вручення повноважному представнику Користувача, засвідчена підписом такої особи (п.3.8 Договору).

Оплата вартості спожитих послуг з електропостачання (активна та реактивна енергія), що відшкодовуються, здійснюється Користувачем протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту отримання рахунку-фактури та актів виконаних робіт, в розмірі 100% нарахованої місячної вартості спожитих послуг, на розрахункові рахунки Позичкодавця, зазначені в цьому Договорі. Датою фактичної оплати (здійснення розрахунку) є дата зарахування коштів на рахунок Позичкодавця (п.3.9 Договору).

Відповідно до умов даного Договору Користувач, згідно з показниками засобів обліку або за розрахунковими даними (в разі відсутності засобів обліку), підписаних сторонами, виходячи з вартості тарифів, встановлених підприємствами, що постачають електроенергію, надають послуги з розподілу, на підставі договорів про закупівлю за державні кошти, відшкодовує вартість спожитої електричної енергії на реєстраційні або спеціальні реєстраційні рахунки Позичкодавця (п.3.10 Договору).

Цей Договір набирає чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2019 року, а в частині розрахунків до повного їх завершення. Відповідно до п.3 статті 631 Цивільного Кодексу України сторони домовилися, що умови цього договору застосовуються до відносин між ними, які виникли з 01.02.2019 р. (п.9.1 Договору).

Даний Договір може бути пролонгований на кожний наступний календарний рік у разі укладання Користувачем нового Договору про закупівлю харчування з Міністерством оборони України чи укладенням додаткової угоди до договору (п.9.2 Договору).

Додатки: Перелік об`єктів, на які подається електроенергія (п.11.1 Договору); Номера та показники засобів обліку (п.11.2 Договору).

Додатком № 1 до Договору є ,,Перелік лічильників ТОВ ,,МАЯК-ПІВДЕНЬ.

Додатковою угодою від 21.01.2020 р. № 1 до Договору, зокрема:

- викладено п.9.1 Договору в наступній редакції: ,,Цей Договір набирає чинності з моменту підписання і діє до 31.03.2020 року, а в частині розрахунків до повного їх завершення. Відповідно до ч.3 ст.631 ЦК України сторони домовилися, що умови цього договору застосовуються до відносин між ними, які виникли з 01.01.2020 р.;

- п.3.5.1 Договору доповнено абзацом другим наступного змісту: ,,У разі ненадання мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт протягом п`яти календарних днів з моменту його отримання, а також неповернення на адресу сторони-1 підписаного акту виконаних робіт протягом зазначеного терміну, останній вважається підписаним без зауважень.

Договір, додаток № 1, додаткову угоду № 1 до нього підписано повноважними представниками та скріплено печатками контрагентів.

На підставі додаткової угоди №2 від 28.04.2020 дія Договору продовжена до 31.12.2020. та сторони домовились.шо умови Договору застосовуються на правовідносини, що виникли між сторонами з 01.04.2020.

На виконання своїх зобов`язань за Договором КЕВ м. Миколаїв забезпечила надання електропостачання до площ приміщень, що використовуються ТОВ «МАЯК- у ПІВДЕНЬ» протягом березня - листопада 2020 року, внаслідок чого відшкодуванню підлягали грошові кошти в сумі 2541593,30 гри. - вартість активної електроенергії.

Однак, відповідач свої зобов`язання за Договором виконав частково в розмірі 667 235.92 гри. та з значним простроченням платежів, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 1842405,71грн.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 74227,71грн., 3 % річних в розмірі 19574 грн., інфляційне збільшення в розмірі 15948,15грн..

Враховуючи, що відповідач Своїми діями порушив права та законні інтереси КЕВ м. Миколаїв, позивач звернувся до суду з позовною заявою, згідно якої просить суд стягнути з відповідача заборгованість по відшкодуванню вартості активної електроенергії за договором про відшкодування вартості електропостачання, спожитого в процесі надання послуг з харчування (КЕКВ 2273) №299 від 14.03.2019 р. за березень - червень 2020 року, вересень-листопад 2020 року в розмірі 1 842 405,71грн., пеню в розмірі 74227,71грн., 3 % річних в розмірі 19574 грн., інфляційне збільшення в розмірі 15948,15грн. та 29282,34грн. судового збору.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: припинення правовідношення.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Він може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ст.ст.202, 205 Цивільного кодексу України).

За положеннями ч.ч.1, 2 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із приписами ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилами ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Аналогічні положення містяться в ч.ч.1,7 ст.193 ГК України, в яких визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом; не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно ст.827 ЦК України за договором позички одна сторона (позичкодавець) безоплатно передає або зобов`язується передати другій стороні (користувачеві) річ для користування протягом встановленого строку. Користування річчю вважається безоплатним, якщо сторони прямо домовилися про це або якщо це випливає із суті відносин між ними. До договору позички застосовуються положення глави 58 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.833 ЦК України користувач зобов`язаний: користуватися річчю за її призначенням або відповідно до мети, визначеної у договорі; користуватися річчю особисто, якщо інше не встановлено договором; повернути річ після закінчення строку договору в такому самому стані, в якому вона була на момент її передання.

Статтею 836 ЦК України визначено, що якщо після припинення договору користувач не повертає річ, позичкодавець має право вимагати її примусового повернення, а також відшкодування завданих збитків.

Господарський суд, проаналізувавши наведені норми матеріального права в аспекті спірних правовідносин, зазначає, що між сторонами виникли господарські зобов`язання, підставою яких є Договір позички.

При цьому КЕВ м. Миколаїв як Позичкодавцем протягом березеня - листопада 2020 року включно забезпечено ТОВ ,,МАЯК-ПІВДЕНЬ активною електричною енергією на загальну суму 2541593,30 грн з ПДВ, що підтверджується дослідженими в описовій частині рішення рахунками, актами виконаних робіт (надання послуг), які Користувачем не підписано без мотивованої відмови, яка мала бути оформлена на виконання п.3.5.1 Договору, якщо Користувач не погодився б зі змістом акту.

В свою чергу ТОВ ,,МАЯК-ПІВДЕНЬ як Користувачем всупереч приписам ст.ст.525, 526, 610, 629, 827, 833, 836 ЦК України, ст.193 ГК України та умов Договору не відшкодовано 1842405,71 грн вартості активної електроенергії, спожитої в процесі надання послуг з харчування особового складу ЗСУ.

Враховуючи викладене, позовна вимога про стягнення основного боргу в сумі 1842405,71 грн підлягає задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено позовні вимоги щодо стягнення з відповідача пені в розмірі 74227,71грн., 3 % річних в розмірі 19574 грн., інфляційне збільшення в розмірі 15948,15грн.

Згідно ст.625 зазначеного кодексу боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ч.2 ст.218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов`язання. Водночас вимогами п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України передбачено, що одним із наслідків порушення зобов`язання є сплата неустойки (штрафу, пені), а відповідно до вимог ч.2 ст.551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюються договором або актом цивільного законодавства.

За правилами ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до приписів ст.1 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань від 22.11.1996р. платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

За порушення термінів відшкодування вартості спожитої активної електричної енергії та вартості перетікання реактивної енергії Користувач сплачує Позичкодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє на момент прострочення, за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати, а також інфляційні втрати та 3% річних від простроченої суми (п.5.2.1 Договору).

Наданий позивачем розрахунок пені, інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми на думку суду, здійснений належним чином, тому судом пеня в розмірі 74227,71грн., 3 % річних в розмірі 19574 грн., інфляційне збільшення в розмірі 15948,15грн. підлягає задоволенню у повному обсязі.

Станом на день розгляду справи, відповідач борг не сплатив, документів спростовуючих позовні вимоги не надав.

У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Згідно зі ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно зі ст.78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст.79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

При цьому, суд звертає увагу сторін на те, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (ЄСПЧ), яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів… мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. І хоча п.1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суду обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Саме такі висновки викладені у рішенні ЕСПЧ від 10.02.2010р.у справі "Серявін та інші проти України".

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджені належними доказами, наявними в матеріалах справи та підлягають задоволенню повністю.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача згідно ст.129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 79, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Квартирноексплуатаційного відділу міста Миколаїв задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "МАЯК-ПІВДЕНЬ" (, 68000, Одеська обл., м. Чорноморськ. вул. Лазурна.5. кв. 11) на користь Квартирно-експлуатаційного відділу м. Миколаєва (54056. м. Миколаїв, пр. Миру.62-а, ) заборгованість по відшкодуванню вартості активної електроенергії за договором про відшкодування вартості електропостачання, спожитого в процесі надання послуг з харчування (КЕКВ 2273) №299 від 14.03.2019 р. за березень - червень 2020 року, вересень-листопад 2020 року в розмірі 1 842 405,71грн., пеню в розмірі 74227,71грн., 3 % річних в розмірі 19574 грн., інфляційне збільшення в розмірі 15948,15грн. та 29282,34грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.
Повний текст складено 08 квітня 2021 р.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Літвінов