ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" березня 2021 р.

м. Київ

Справа № 911/3391/20

Суддя Черногуз А.Ф., за участю секретаря Парасочки Т.О., розглянув в порядку загального позовного провадження

позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Девілон" (03039, м. Київ, вул. Саперно-Слобідська, буд. 25, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Огошка" (08132, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Вишневе, вул. Київська, буд. 6В, )

про стягнення боргу,

за участю представників:

позивача: Норик М. В.;

відповідача: не з`явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява №78 від 02.11.2020 Товариства з обмеженою відповідальністю "Девілон" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Огошка" про стягнення 223870,82 грн боргу за Договором поставки № ОГ/51 від 30.05.2018.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором поставки № ОГ/51 від 30.05.2018, а саме тим, що відповідачем не повністю оплачено за поставлений позивачем товар, у зв`язку з цим у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 223870,82 грн, яку позивач просить суд стягнути на його користь.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 03.12.2020 вказану позовну заяву залишено без руху.

17.12.2020 через канцелярію Господарського суду Київської області позивачем, на виконання ухвали Господарського суду Київської області від 03.12.2020, подано заяву б/н від 14.12.2020 про усунення недоліків позовної заяви. Суд, перевіривши подані документи, встановив, що позивачем усунуто недоліки позовної заяви.

Також, 17.12.2020 позивачем подано заяву б/н від 17.12.2020 про виправлення помилки та заяву б/н від 17.12.2020 про надання доказів щодо розміру витрат позивача, пов`язаних з розглядом справи.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 24.12.2020 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, проведення підготовчого судового засідання призначено на 25.01.2021, встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

22.01.2021 до суду від позивача надійшло клопотання б/н від 22.01.2021 про відкладення підготовчого засідання, яке призначено на 25.01.2021.

У підготовчому судовому засіданні 25.01.2021 судом задоволено клопотання позивача б/н від 22.01.2021 про відкладення розгляду справи та відкладено розгляд справи у підготовчому засіданні на 08.02.2021.

08.02.2021 на електронну адресу суду від позивача надійшло клопотання б/н від 08.02.2021 про відкладення підготовчого судового засідання.

За наслідками підготовчого судового засідання 08.02.2021 судом продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, задоволено клопотання позивача б/н від 08.02.2021 про відкладення розгляду справи та відкладено розгляд справи у підготовчому засіданні на 22.02.2021.

У судове засідання 22.02.2021 з`явився представник позивача та повідомив суд, що станом на день проведення судового засідання тривають перемовини щодо укладення між сторонами справи мирової угоди, а відтак є необхідність відкласти розгляд справи, з цих підстав судом відкладено розгляд справи на 15.03.2021.

У підготовчому судовому засіданні 15.03.2021 судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 23.03.2021.

15.03.2021 до суду від позивача надійшло клопотання б/н від 15.03.2021 про долучення доказів у вигляді: копій видаткових накладних; виписки по рахунку; копій ТТН та документів, що підтверджують сплату послуг адвоката.

23.03.2021 до суду від позивача надійшла заява б/н від 23.03.2021 про зменшення розміру позовних вимог, в які позивач зазначив, що відповідачем частково погашено основний борг у розмірі 43372,00 грн та повернуто товару на суму 162974,36 грн, у зв`язку з чим, сума основного боргу зменшилась до 17823,81 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача.

Також 23.03.2021 до суду від позивача надійшла заява б/н від 23.03.2021 про подання доказів щодо розміру витрат позивача пов`язаних із розглядом справи.

У судовому засіданні з розгляду справи по суті 23.03.2021 судом витребувано у позивача докази на підтвердження факту часткової оплати боргу та повернення товару в межах даного провадження та, у зв`язку з цим, відкладено судове засідання на 30.03.2021.

29.03.2021 до суду від позивача надійшла заява б/н від 29.03.2021 на виконання ухвали суду 23.03.2021, до якої додано документ, що підтверджує оплату за товар (виписка по рахунку та копії видаткових накладних на повернення за період від 03.10.2018 по 22.03.2021.

У судовому засіданні з розгляду справи по суті 30.03.2021 позивач підтримав позовні вимоги з урахуванням наданої суду інформації про часткову оплату позивачем боргу та повернення частини товару, відповідач у судове засідання не з`явився, судом ухвалено рішення у справі.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач у встановлений судом строк відзив на позов не подав, про причини неподання суд не повідомив.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Судом перевірено та встановлено, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд даної справи судом.

Вказаний факт підтверджується рекомендованими повідомленнями №588 від 07.12.2020, №840 від 12.02.2021, №135 від 17.03.2021 з відмітками про вручення відповідачу ухвал Господарського суду Київської області.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Реалізація норми ст. 81 Господарського процесуального кодексу України щодо витребування господарським судом документів і матеріалів, необхідних для вирішення спору, безпосередньо залежить від суб`єктивної реалізації сторонами їх диспозитивного права витребовувати через суд докази.

Загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне та обґрунтоване рішення у справі неможливо.

Згідно з положеннями ст. 236 ГПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Від повноти встановлення відповідних обставин справи та правильної оцінки доказів залежить обґрунтованість висновків суду при ухваленні судом рішення по суті спору. При цьому, суд в кожному випадку повинен навести мотиви через які він приймає одні докази та відхиляє інші.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що положеннями п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією з засад судочинства визначено змагальність сторін та свободу в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, господарський суд вважає, що судом, в межах наданих повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та вважає за можливе розглядати справу за наявними у справі документами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Огошка" (відповідач, покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Девілон" (позивач, постачальник) укладено Договір поставки №ОГ/51 від 30.05.2018 (далі - Договір), за яким постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, поставляти покупцеві товари народного споживання відповідно до замовлень покупця, а покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, приймати та здійснювати оплату за його постачання (п . 1.1 Договору).

Відповідно до п. 1.2. - 1.3. Договору замовлення покупця здійснюється шляхом вибору товару з асортименту постачальника і надсилання такого замовлення постачальнику в письмовій формі поштою, електронною поштою, факсом або іншим узгодженим сторонами способом. Загальна кількість та вартість товару, що є предметом поставок за цим Договором, визначаються на підставі видаткових накладних, які є невід`ємними частинами даного Договору. У видаткових накладних визначається перелік товару, який був поставлений відповідно до умов Договору, ціна поставленого товару, а також, за необхідності інші відомості.

Пунктами 2.1. - 2.2 Договору сторони погодили, що поставка товару за даним Договором здійснюється на умовах, визначених Сторонами у Додатку №1, який є невід`ємною частиною цього Договору. Обов`язки постачальника по виконанню замовлення покупця вважаються виконаними з моменту отримання товару повноважним представником покупця. Порядок поставки товару покупцю визначається сторонами у Додатку №1 до даного Договору. Фактичним отриманням товару з боку покупця вважається момент безпосередньої передачі товару покупцеві, що підтверджується підписом уповноваженої особи покупця на відповідних товаросупровідних документах, а саме: на видаткових накладних, (або актах приймання-передачі) та товарно-транспортних накладних (або на транспортній декларації), складеними та підписаними у відповідності до норм чинного законодавства України, цього Договору, а в питаннях, що не врегульовані Договором - Інструкціями про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю та якістю, затверджених постановами Державного арбітражу Союзу РСР відповідно від 15.06.65 р. №П-6 і від 25.04.66 №П-7.

Товар вважається прийнятим по кількості - згідно з кількістю виробів зазначеній у видатковій накладній, по якості - згідно з сертифікатом якості або іншим Документом, що надається Постачальником та є підтвердженням якості (п . 2.4. Договору).

Згідно п. 4.1., 4.2. Договору сторони погодились, що оплата товару покупцем здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника, вказаний у даному Договорі. Інші умови оплати за товар визначені сторонами у додатку №1 до даного Договору. Оплата здійснюється покупцем лише на підставі належним чином оформлених документів. Якщо постачальник не надає документи, передбачені цим Договором (видаткові накладні, документи на підтвердження якості товару та ін.) вчасно, покупець має право затримати розрахунок на відповідний час затримки у наданні документів і така затримка не вважатиметься за порушення покупцем умов цього Договору. Покупець має право не виконувати оплату за товари, якщо документи щодо відповідного товару не відповідають вимогами, передбаченим законодавством або Договором, або містять помилки, доки помилки не будуть виправлені і покупець не отримає належним чином оформлені документи. Покупець повідомляє постачальника про недоліки у одержаних документах по телефону або електронною поштою. Покупець вважається таким, що виконав свої зобов`язання по оплаті за товар повністю та належним чином моменту списання грошових коштів з банківського рахунку покупця.

У випадку порушення своїх зобов`язань за цим Договором (невиконання, неналежне виконання) сторони несуть відповідальність, визначену даним Договором та чинним законодавством України (п . 5.1. Договором).

Також сторонами укладено Додаток №1 від 30.05.2018 до Договору № ОГ/51 від 30.05.2018, яким зокрема погоджено, що покупець оплачує товар по факту його реалізації не пізніше ніж через 30 (тридцять) календарних днів після звітної дати. Для цілей розрахунку граничних термінів оплати, звітною датою є дата, у яку має бути поданий звіт перо реалізацію відповідно до умов цього Договору, незалежно від дати фактичного надання звіту.

Разом з тим Додатком №1 погоджено, що поставка товару здійснюється за адресою: Україна, Київська область, Києво-Святошинський р-н, м. Вишневе, вул. Київська 6В.

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором, правовідносини за яким регулюються Господарським кодексом України та Цивільним кодексом України щодо поставки.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Однією з підстав виникнення господарського зобов`язання згідно ст. 174 Господарського кодексу України, є господарський договір.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

За змістом положень ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Статтею 265 Господарського кодексу України визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Дана норма кореспондується зі ст. 712 Цивільного кодексу України, відповідно до якої за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Приписами статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст.ст. 251, 252 Цивільного кодексу України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Судом досліджено наявні в матеріалах справи докази та встановлено наступне.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що всі господарські операції між позивачем та відповідачем оформлені належним чином первинними бухгалтерськими документами у вигляді видаткових накладних.

Так, судом встановлено, що відповідно до наявних в матеріалах справи видаткових накладних позивачем поставлено відповідачу товару (з урахуванням повернення товару) за період з 22.06.2018 по 24.12.2019 на загальну суму 564630,15 грн. Вказані накладні підписані представниками позивача та відповідача та скріплені їх печатками.

Про належне виконання позивачем свого зобов`язання свідчить відсутність скарг та заперечень від відповідача щодо якості та своєчасності поставлення товару.

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що в період з 31.10.2018 по 08.10.2020 відповідачем на виконання своїх зустрічних зобов`язань перед позивачем було сплачено останньому 340759,33 грн. Вказана інформація, зокрема, підтверджується наявною у справі фільтровано банківською випискою від 07.12.2020 АТ КБ «ПриватБанк», а отже станом на 08.10.2020 несплаченою залишилась сума боргу відповідача у розмірі 223870,82 грн (564630,15 - 340759,33), яку позивач просить суд стягнути на свою користь.

Між тим в процесі дослідження доказів судом встановлено, що за період з 12.11.2020 по 15.01.2021 відповідачем на виконання умов Договору сплачено позивачу 43372,65 грн, з яких до відкриття провадження у даній справі - 9830,45 грн та після відкриття провадження у справі - 33542,20 грн.

Також відповідачем з 22.02.2021 по 22.03.2021 (після відкриття провадження у даній справі) повернуто позивачу товару на загальну суму 162674,36 грн, що підтверджується наявними у справі накладними на повернення та про що не заперечує позивач.

Отже, з наведеного вбачається, що відповідачем шляхом повернення товару та часткової оплати, після відкриття провадження у справі (після 24.12.2020) погашено суму боргу у загальному розмірі 196216,45 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи, що заборгованість у сумі 196216,45 грн погашена відповідачем, що підтверджено відповідними доказами, суд закриває провадження у справі в частині стягнення з відповідача 196216,45 грн боргу за відсутністю предмету спору.

Поряд з тим, у зв`язку з погашенням відповідачем частини боргу у розмірі 9830,45 грн до відкриття провадження у даній справі про що позивачем суду не було повідомлено в заяві про усунення недоліків, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, в частині стягнення з відповідача 9830,45 грн.

Відтак з наведеного вбачається, що неоплаченою лишилась частина поставленого товару у розмірі 17823,81 грн (223870,82 - 43372,65 - 162674,36).

Суд, вважає за необхідне наголосити на тому, що відповідач на наявність даного судового провадження жодним чином не відреагував та не надав суду доказів в спростування доводів позивача про наявність у останнього боргу у розмірі 17823,81 грн, хоча і був належним чином повідомлений про розгляд даної справи.

Отже, суд за відсутністю доказів, які б підтверджували сплату відповідачем боргу у розмірі 17823,81 грн за поставлений товар, вважає за можливе задовольнити позовну вимогу в цій частині та стягнути з відповідача 17823,81 грн боргу, що виник внаслідок неналежного виконання останнім Договору поставки.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Відтак, сторони, звертаючись до суду повинні враховувати те, що визначення та наповнення доказової бази переданого на розгляд суду спору покладаються саме на сторони, а не на суд. Суд вирішує спір на підставі поданих та витребуваних в порядку ст. 81 Господарського процесуального кодексу України сторонами доказів.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог, витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на позивача та відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим, суд покладає на відповідача витрати зі сплати судового збору, які сплачені позивачем за позовну вимогу про стягнення 196216,45 грн, стосовно якої судом закрито провадження у справі, позаяк спір в цій частині було передано на розгляд суду в наслідок протиправних дій відповідача.

Крім того, позивачем у прохальній частині позовної заяви заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрат на послуги адвоката у розмірі 16000,00 грн.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Позивачем на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу надано: Договір про надання правової допомоги №01/20 від 08.01.2020; Акт №11/20 від 27.10.2020 про надання консультативних послуг за договором про надання правової допомоги; Детальний опис робіт (Додаток №2 до Акту №11/20 від 27.10.2020) виконаних адвокатом Нориком М.В., необхідних для надання правової допомоги; платіжні доручення №263 від 20.11.2020 та №264 від 20.11.2020 з яких вбачається сплата клієнтом (позивачем) 16000,00 грн, адвокату - Норику Миколі Володимировичу.

В першу чергу суд, вирішуючи питання про розподіл витрат на правову допомогу бере до уваги ту обставину, що позов задоволено частково, а саме те, що судом відмовлено у задоволенні позову в частині 9830,45 грн, які складають 4,39% від загальної суми позовних вимог (9830,45*100 / 233870,82), а отже витрати на правову допомогу в частині 4,39% підлягають покладенню на позивача, а саме у розмірі 702,40 грн (16000*4,39% /100).

Разом з тим, суд, досліджуючи Детальний опис робіт встановив, що сторони домовились (адвокат та позивач) про оплату послуг адвоката у розмірі 444,45 грн за одну годину роботи останнього. З огляду на це, суд наголошує на тому, що адвокатом враховано оплату у розмірі 1333,35 грн (3 години роботи - 445,45 * 3) за складання Заяви б/н від 14.12.2020 на виконання ухвали суду від 03.12.2020 (без руху), водночас, суд зазначає про те, що складання вказаної заяви стало причиною недоліків роботи адвоката під час складання позовної заяви, тобто у разі належно оформленої позовної заяви, відсутня була б потреба у Заяві б/н від 14.12.2020, у зв`язку з чим суд не вважає за доцільне покладати 1333,35 грн витрат на правову допомогу на відповідача.

Крім того суд зазначає, що адвокатом нараховано плату за розробку мирової угоди у розмірі 888,90 грн (2 години роботи - 445,45 * 2) проте не додано суду доказів (проектів угоди, складеної угоди), які б підтверджували витрачений адвокатом час на вказану роботу, з цих підстав суд покладає витрати на правову допомогу у розмірі 888,90 покласти на позивача.

Отже, суд доходить висновків про покладення на позивача витрат на правову допомогу у розмірі 2924,65 грн (702,40 + 1333,35 + 888,90), решта витрат у розмірі 13075,35 (16000,00 - 2924,65) підлягає покладенню на відповідача.

Відтак, у зв`язку з тим, що Норик Микола Володимирович є адвокатом (Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №2713/10 від 25.11.2004), його повноваження підтверджуються Договором №01/20 від 08.01.2020 про надання правової допомоги, ордером серії: КС №118948 від 23.09.2020, факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу підтверджується належними та допустимими доказами (виписками по рахунку, платіжними дорученнями), та враховуючи, що Норик М.В. належним чином здійснював представництво позивача у справі №911/3391/20, що підтверджується поданими в інтересах відповідача заявами по суті спору та присутністю у судових засіданнях, суд вважає за необхідне покласти витрати на професійну правничу допомогу на відповідача у розмірі 13075,35 грн, з підстав наведених вище.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Огошка" (08132, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Вишневе, вул. Київська, буд. 6В, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Девілон" (03039, м. Київ, вул. Саперно-Слобідська, буд. 25, ) 17823,81 грн боргу, 3210,64 грн витрат зі сплати судового збору та 13075,35 грн витрат позивача на правову допомогу.

Закрити провадження у справі в частині стягнення 196216,45 грн боргу.

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду підлягає оскарженню в порядку та строки, визначені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України. Повний текст рішення складено та підписано 12.04.2021.

Суддя А.Ф. Черногуз