ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2021 рокуСправа № 912/27/21
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Кабакової В.Г., за участі секретаря судового засідання Солдатової К.І., розглянув у відкритому судовому засіданні справу №912/27/21

за позовом Кіровоградського міськрайонного центру зайнятості, 25015, м. Кропивницький, вул. Маланюка, 15

до відповідача Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, 25015, м. Кропивницький, вул. Дворцова, 6/7

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

про стягнення 73 785,08 грн

Представники сторін:

від позивача - Велика С.С., представник, витяг з ЄДР;

від відповідача - Капиш В.М., представник, витяг з ЄДР;

від третьої особи - участі не брали.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Кіровоградського міськрайонного центру зайнятості (далі - Кіровоградський МРЦЗ, позивач) до Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області (далі - ГТУЮ у Кіровоградській області, відповідач) про стягнення 73 785,08 грн з покладенням на відповідача витрат по сплаті судового збору.

Ухвалою від 11.01.2021 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, виявлених при її поданні.

27.01.2021 на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 01.02.2021 подану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 912/27/21 за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 24.02.2021, встановлено сторонам строк для подання заяв по суті справи. Крім того, даною ухвалою залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 .

16.02.2021 на адресу суду від ГТУЮ у Кіровоградській області надійшов відзив на позовну заяву, де відповідачем заперечено позовні вимоги з наступних підстав. Неможливе одночасне застосування стягнення середнього заробітку та допомоги по безробіттю та, відповідно, задоволення позову призведе до подвійної відповідальності відповідача з відшкодування суми і позивачу і ОСОБА_1 . Відповідач вважає, що необхідною умовою для стягнення суми виплаченої допомоги по безробіттю у зв`язку з поновленням працівника на роботі за рішенням суду є доведення позивачем правомірності сум такого нарахування, їх розміру та відсутність підстав для припинення такої виплати, при цьому позивачем не надано жодного доказу (в тому числі індивідуального плану надання послуг), який би свідчив про виконання ОСОБА_1 своїх обов`язків, як застрахованої особи та законної наявності підстав для виплат.

23.02.2021 позивач подав до суду відповідь на відзив з запереченнями доводів відповідача з врахуванням наступного. Щодо намірів оскарження відповідачем рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28.09.2020 у справі №340/376/20, заперечення відповідача не можуть бути прийняті, оскільки вимоги позивача ґрунтуються на приписах законодавства.

Позивач, із посиланням на постанову Верховного Суду у складі колегії КГС від 06.07.2018 по справі №921/220/17-г/16 зазначає, що судове рішення про поновлення ОСОБА_1 на роботі від 28.09.2020 та видання 29.09.2020 відповідачем наказу на його виконання, може бути правовою підставою для стягнення з відповідача суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному.

Стосовно відсутності у відповідача заборгованості по сплаті єдиних внесків на загальнообов`язкове соціальне страхування, у тому числі на страхування на випадок безробіття, що підтверджується довідкою Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області від 26.02.2020 №3000/10/11-28-52-05-13, позивач вказує, що законодавство не ставить у залежність виконання обов`язку щодо відшкодування суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду від своєчасної сплати ним нарахованого єдиного внеску.

Твердження відповідача про одночасне застосування стягнення середнього заробітку та допомоги по безробіттю, не можуть бути прийняті оскільки стягнення грошових коштів за вимушений прогул та стягнення виплаченого ОСОБА_1 забезпечення в силу норм та приписів законодавства про працю та про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття не є одним і тим же видом юридичної відповідальності. До такого ж висновку дійшов Верховний Суд розглядаючи справу №914/913/17 у постанові від 22.03.2018.

Також позивач вказує, що до позовної заяви додано обґрунтований розрахунок заборгованості в якому викладено інформацію щодо правомірності сум нарахування ОСОБА_1 допомоги по безробіттю за період з 10.01.2020 по 28.09.2020 з доказами перерахування цих сум до банківської установи. Позивач в межах та у спосіб, що передбачений чинним законодавством вживав всіх заходів щодо сприяння особі у пошуку роботи, індивідуальний план працевлаштування безробітного з додатками додається.

24.02.2021 позивачем на виконання вимог ухвали суду подано докази направлення позовної заяви з додатками третій особі, а також докази направлення відповіді на відзив сторонам по справі.

Протокольною ухвалою від 24.02.2021 оголошено перерву в підготовчому засіданні до 09.03.2021 о 16:15 год.

02.03.2021 відповідачем подано до суду заперечення від 01.03.2021, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі та розглядати справу за участі представника відповідача. Також відповідач у своїх запереченнях зазначив, що Головним територіальним управління юстиції у Кіровоградській області подана касаційна скарга на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду та постанову Третього апеляційного адміністративного суду у справі № 340/376/20, тому посилаючись на ч. 5 ст. 355 Кодексу адміністративного судочинства України вважає, що саме Верховний Суд наділений повноваженнями ухвалення остаточних рішень у справі та формує сталу та єдину судову практику, в зв`язку з чим вважає безпідставним посилання позивача на те, що саме поновлення ОСОБА_1 на роботі та видача наказу про його поновлення є підставою для стягнення суми виплаченого забезпечення.

Ухвалою від 09.03.2021 судом продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, закрито підготовче провадження у справі № 912/27/21 та призначено справу до судового розгляду по суті на 08.04.2021 о 15:00 год.

08.04.2021 судом розпочато розгляд справи по суті.

В судовому засіданні 08.04.2021 позивачем підтримано позовні вимоги, відповідачем позов заперечено. Третя особа участі не брала, про дату час і місце засідання суду повідомлена належним чином.

В судовому засіданні 08.04.2021 досліджено докази у справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

26.12.2019 ОСОБА_1 звільнено із посади начальника відділу розгляду звернень та забезпечення діяльності комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області за п. 1-1 частини 1 ст.87 Закону України "Про державну службу", відповідно до наказу Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області №922/к.

03.01.2020 зазначена особа звернулася до Кіровоградського міськрайонного центру зайнятості з заявою про надання статусу безробітного.

З 10.01.2020 ОСОБА_1 розпочато виплату допомоги по безробіттю на підставі статей 22, 23 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

У подальшому рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28.09.2020 по справі №340/376/20 скасовано наказ Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області від 26.12.2019 №922/к "Про звільнення ОСОБА_1 " та поновлено його на посаді начальника відділу розгляду звернень та забезпечення діяльності комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, стягнуто з Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу.

29.09.2020 Головним територіальним управлінням юстиції у Кіровоградській області виконано рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28.09.2020 по справі №340/376/20 в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі шляхом видання наказу за №16/к.

Відповідно до довідки Кіровоградського МРЦЗ від 16.10.2020 № 06-34/1199/7, ОСОБА_1 виплачено допомогу по безробіттю за період з 10.01.2020 по 28.09.2020 у загальній сумі 73785,08 грн.

Наказом від 06.10.2020 №177-Д "Про повернення коштів" позивачем керуючись ч. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", вирішено вжити заходи щодо повернення коштів в сумі 73 785,08 грн, виплачених у вигляді допомоги по безробіттю ОСОБА_1 , з Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, у зв`язку з поновленням його на роботі за рішенням суду.

З метою досудового врегулювання спору позивач направив відповідачу повідомлення (претензію) №06-34/1200/9 від 16.10.2020 про повернення вказаних коштів.

Листом №07/01-26/280 від 18.11.2020 Головне територіальне управління юстиції у Кіровоградській області повідомило, що рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду у справі № 340/376/20 не набрало законної сили, тому просило розгляд питання про повернення відповідних коштів відтермінувати до винесення постанови Третім апеляційним адміністративним судом.

Предметом позову у цій справі є вимога про стягнення з відповідача 73 785,08 грн допомоги по безробіттю, виплачених ОСОБА_1 .

Розглядаючи спір по суті, суд враховує наступне.

Згідно зі ст. 8, абз. 6 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (далі - Фонд) створюється для управління страхуванням на випадок безробіття, акумуляції страхових внесків, контролю за використанням коштів, виплати забезпечення та надання соціальних послуг, здійснення інших функцій згідно із цим Законом і статутом Фонду.

Положенням про Державну службу зайнятості України, затвердженого наказом Міністерства розвитку, економіки та сільського господарства України від 16.12.2020 №2663 визначено, що Державна служба зайнятості (далі - Служба) є централізованою системою державних установ, діяльність якої спрямовується та координується Міністерством розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України (далі - Мінекономіки). Служба складається з Державного центру зайнятості, Центру зайнятості Автономної Республіки Крим, обласних, Київського та Севастопольського міських центрів зайнятості (далі - регіональні центри зайнятості), міських, районних і міськрайонних центрів зайнятості (далі - базові центри зайнятості), у разі їх створення, Інституту підготовки кадрів державної служби зайнятості України, закладів професійної (професійно-технічної) освіти державної служби зайнятості, інших закладів освіти державної служби зайнятості (далі - заклади освіти Служби), а також підприємств, установ, організацій, утворених Службою. Державний центр зайнятості, регіональні та базові центри зайнятості є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби України та банківських установах, кутові штампи та печатки із зображенням Державного Герба України, своїм найменуванням та кодом за ЄДРПОУ, інші печатки та штампи (за наявності).

Пунктами 1, 5, 6 Положення про Кіровоградський міськрайонний центр зайнятості, затвердженого наказом Кіровоградського обласного центру зайнятості від 10.06.2016 №108-Д-2016 визначено, що Кіровоградський міськрайонний центр зайнятості є державною установою у централізованій системі державних установ державної служби зайнятості. Базовий центр зайнятості як юридична особа публічного права має самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби України та банківських установах, кутовий штамп і печатку із зображенням Державного Герба України, своїм найменуванням та ідентифікаційним кодом згідно з ЄДРПОУ, інші печатки та штампи.

Відповідно до статті 43 Закону України "Про зайнятість населення" статус безробітного може набути, зокрема, особа працездатного віку, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. Статус безробітного надається особам за їх особистою заявою.

Порядок реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 19.09.2018 № 792 (далі - Порядок).

За змістом пункту 22 Порядку, рішення про надання статусу безробітного чи відмову у наданні такого статусу приймається центром зайнятості не пізніше сьомого календарного дня з дня подання особою, яка шукає роботу, заяви про надання статусу безробітного.

Згідно зі статтею 44 Закону України "Про зайнятість населення", зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та цього Закону.

Пунктом 8 частини першої статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" (далі - Закон № 1533-III) встановлено, що страховим випадком є, зокрема, подія, через яку застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону № 1533-III видом забезпечення є, зокрема, допомога по безробіттю, у тому числі одноразова її виплата для організації безробітним підприємницької діяльності.

Таким чином, наведеними положеннями чинного законодавства передбачено що особи, які втратили роботу з незалежних від них обставин (безробітні) та зареєструвалися у встановленому порядку, набувають право на матеріальне забезпечення у вигляді допомоги по безробіттю.

Згідно з ч. 1 ст. 22 Закону № 1533-III, право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону № 1533-III застрахованим особам, зазначеним у частині першій статті 22 цього Закону, розмір допомоги по безробіттю визначається у відсотках до їх середньої заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого Кабінетом Міністрів України, залежно від страхового стажу, але не менше ніж мінімальний розмір допомоги по безробіттю, встановлений правлінням Фонду для цієї категорії осіб від 6 до 10 років - 60 відсотків.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 31 Закону № 1533-III передбачено, що виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 45 Закону України "Про зайнятість населення", реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі поновлення на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.

Частиною 1 ст. 34 Закону передбачено, що Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування має право, зокрема, стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем Фонду про прийняття його на роботу.

У відповідності до ч. 4 ст. 35 Закону із роботодавця утримується, зокрема, сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Як встановлено судом, 26.12.2019 ОСОБА_1 звільнений із посади начальника відділу розгляду звернень та забезпечення діяльності комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області.

03.01.2020 ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського МРЦЗ із заявою про надання статусу безробітного. З 10.01.2020 зазначеній особі розпочато виплату допомоги по безробіттю на підставі статей 22, 23 Закону № 1533-III.

При цьому, рішенням Кіровоградською окружного адміністративного суду від 28.09.2020, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 26.01.2021, по справі №340/376/20 скасовано наказ Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області від 26.12.2019 №922/к "Про звільнення ОСОБА_1 " та поновлено його па посаді начальника відділу розгляду звернень та забезпечення діяльності комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області.

Згідно з ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" також визначено, що роботодавці - це підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

У даному випадку саме ГТУЮ у Кіровоградській області по відношенню до ОСОБА_1 є роботодавцем у розумінні ч. 4 ст. 35 Закону № 1533-III, а тому саме на відповідача покладено обов`язок по відшкодуванню суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення її на роботі за рішенням суду.

Статтями 34, 35 Закону № 1533-III передбачено право Фонду стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, та обов`язок роботодавця сплатити суму виплаченого забезпечення та вартість наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Аналогічна правова позиція наведена в постановах Верховного Суду від 12.06.2018 року у справі №914/2087/17, від 06.07.2018 у справі №921/220/17-г/16, від 09.07.2018 у справі №914/1875/17, в яких зазначено, що за положеннями ч. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" саме судове рішення про поновлення на роботі може бути правовою підставою для стягнення з працедавця суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному.

Так, у постанові Верховного Суду від 06.07.2018 по справі №921/220/17-г/16 судом зроблено висновок, що підстави зазначені у частині 4 статті 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" не можуть тлумачитися розширено, а зокрема, з посиланням на нечинність рішення суду, з огляду на його оскарження в апеляційному порядку, оскільки трудовим та цивільно-процесуальним законодавством передбачено особливості набрання чинності рішеннями судів про поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку на користь поновленої особи.

Згідно обґрунтованого розрахунку позивача (а.с. 40-41), загальна сума допомоги по безробіттю нарахованої та виплаченої ОСОБА_1 за період з 10.01.2020 по 28.09.2020 складає 73 785,08 грн, що також відображено у Довідці про заборгованість від 16.10.2020 №06-34/1199/7, де наведено графік здійснення відповідних виплат, та витягах з відомості виплат за видами забезпечення за січень -жовтень 2020 року.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 22 Закону України "Про зайнятість населення" основними завданнями центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальних органів є сприяння громадянам у підборі підходящої роботи.

Відповідно до абзацу 7 частини першої статті 34 Закону № 1533-III Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (далі - Фонд) має право стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем Фонду про прийняття його на роботу.

За змістом абзацу 2 частини четвертої статті 35 Закону № 1533-III із роботодавця утримується сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Водночас згідно з частиною першою статтею 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

З викладеного вбачається, що нормами статей 34, 35 Закону № 1533-III передбачено право Фонду стягувати з роботодавця суму виплачених страхових коштів, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду та обов`язок роботодавця відшкодувати суму виплаченого забезпечення в разі такого поновлення.

Враховуючи те, що рішенням суду, яке набрало законної сили, поновлено на посаді ОСОБА_1 , суд приходить до висновку про те, що позивач має право на відшкодування відповідачем суми виплаченої допомоги по безробіттю ОСОБА_1 у відповідності до ст. ст. 34, 35 Закону № 1533-III.

Щодо заперечень відповідача, суд зазначає наступне. Види юридичної відповідальності відповідача перед незаконно звільненим ОСОБА_1 та перед центром зайнятості є різними. Так, виплачена допомога по безробіттю в сумі 73 785,08 грн, стягнення якої є предметом даного спору, підлягає відшкодуванню відповідачем на користь позивача відповідно до ч. 1 ст. 34, ч. 4 ст. 35 Закону № 1533-III. В той час, як середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 29.12.2019 по 28.09.2020 в сумі 202 059,11 грн стягнений рішенням суду з відповідача на користь ОСОБА_1 на підставі ч. 2 ст. 235 КЗпП.

Положеннями частини 4 статті 35 Закону № 1533-III не передбачено жодних підстав чи можливостей зменшення суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду, в тому числі, і на суму коштів, стягнутих в якості оплати за час вимушеного прогулу.

Як зазначає Велика Палата у постанові від 09.07.2018 у справі №914/1875/17 саме оплата за час вимушеного прогулу зменшується, в тому числі, на отриману допомогу по безробіттю, а не навпаки. Вищевказана ч.4 ст.35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", покладена в основу даного позову, не передбачає жодних підстав чи можливостей зменшити суму виплаченого безробітному та вартості наданих соціальних послуг безробітному, які підлягають відшкодуванню роботодавцем у разі поновлення його на роботі за рішенням суду, в тому числі, і на суму коштів, стягнутих в якості оплати за час вимушеного прогулу.

У постанові Вищого господарського суду України від 05.04.2017 у справі №910/17530/16 викладено такий висновок, утримання суми даної допомоги у випадку поновлення безробітного на роботі за рішенням суду саме з роботодавця (відповідача) прямо передбачено п. 4 ст. 35 Закону. При цьому, оцінка рішення адміністративного суду про стягнення з роботодавця середнього заробітку за час вимушеного прогулу без зарахування отриманої третьою особою допомоги по безробіттю не може бути надана в межах даної судової справи.

Разом з тим, суд зазначає, що на час розгляду справи доказів перерахування коштів, що складають виплачену ОСОБА_1 допомогу по безробіттю в сумі 73 785,08 грн на користь позивача відповідачем не надано.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного суду від 05.10.2020 у справі №906/1043/19 колегія суддів зазначила, що страховик має право на компенсацію з роботодавця виплачених страхових коштів у повному обсязі лише у випадку поновлення на роботі незаконно звільненого працівника за судовим рішенням, яке набрало законної сили, оскільки право особи отримати допомогу по безробіттю за рахунок страхових коштів гарантується Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та його реалізація не залежить від дотримання роботодавцем вимог трудового законодавства в частині визначення дати його звільнення чи причини звільнення, і саме на страховика покладено забезпечення виплати страхових коштів безробітному.

Матеріалами справи підтверджено фактичне поновлення ОСОБА_1 на посаді згідно з наказом №16/к від 29.09.2020.

Виходячи з наведеного судом, сума виплаченого позивачем забезпечення у розмірі 73785,08 грн, виплачених ОСОБА_1 під час перебування на обліку в центрі зайнятості у період з 10.01.2020 по 28.09.2020, як безробітного, підлягають відшкодуванню відповідачем у відповідності до ч. 4 ст. 35 Закону № 1533-III, оскільки із роботодавця утримується сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Щодо інших доводів відповідача, то судом враховано, що законодавство не ставить у залежність виконання відповідачем обов`язку щодо відшкодування суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду від своєчасної сплати ним нарахованого єдиного внеску.

Також позивачем надано докази вжиття заходів щодо сприяння у пошуку роботи ОСОБА_1 ..

Передбачені Законом № 1533-III підстави для стягнення коштів виплаченої позивачем допомоги по безробіттю, безпосередньо з ОСОБА_1 , який був зареєстрований як безробітній, відсутні.

З підстав викладеного, позовні вимоги заявлено обґрунтовано та такі вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до норм ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області (і.к. 34894735, вул. Дворцова, 6/7, м. Кропивницький, 25006) на користь Кіровоградського міськрайонного центру зайнятості (і.к. 22218952, вул. Маланюка, 15, м. Кропивницький, 25015) 73 785,08 грн, виплаченої допомоги по безробіттю ОСОБА_1 у зв`язку з поновленням працівника на роботі за рішенням суду, а також 2102,00 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Примірники рішення надіслати позивачу на електронну пошту , Головному територіальному управлінню юстиції у Кіровоградській області на електронні пошти: та , третій особі (вул. Прилуцька, 5, м. Кропивницький, 25018).

Повне рішення складено 12.04.2021.

Суддя В.Г. Кабакова