ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2021м. ДніпроСправа № 904/7177/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі:

судді Колісника І.І.

за участю секретаря судового засідання Тетерятник А.М.

та представників:

від позивача: Запорожець Д.Б. адвокат;

від відповідача: Мельник К.О. адвокат

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Підприємство з експлуатації електричних мереж "Центральна енергетична компанія", м. Дніпро

до Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі", м. Дніпро

про стягнення 101 952,99 грн

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство "Підприємство з експлуатації електричних мереж "Центральна енергетична компанія" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" попередньої оплати у сумі 101 952,99 грн за оренду електрообладнання (приладів обліку).

Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані відмовою позивача від договору оренди № 480 від 05.12.2016, розірванням позивачем цього договору в односторонньому порядку, припиненням договору з підстав закінчення строку його дії згідно з частиною першою статті 291 Господарського кодексу України та невиконанням відповідачем вимог позивача щодо повернення у зв`язку з цим попередньої оплати у заявленій до стягнення сумі.

Відповідач позов не визнає та просить відмовити у його задоволенні.

У відзиві на позов, який надійшов до суду 20.01.2021, відповідач зауважує на тому, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 611 Цивільного кодексу України для здійснення односторонньої відмови від договору обов`язковою умовою є порушення зобов`язань за договором, яке відповідач не вчиняв. При цьому відповідач зазначає, що він не отримував від позивача, як це передбачено умовами підпункту 3.2.1 договору, заяви позивача з вимогами передати йому в оренду електрообладнання, а тому у нього не виникло зобов`язання з передачі цього електрообладнання в оренду позивачу.

На думку відповідача відсутність з його боку порушення зобов`язань за договором не дає право позивачу здійснювати односторонню відмову від договору. Умови договору не передбачають будь-якої можливості здійснення односторонньої відмови від договору.

Відповідач стверджує, що позивачу з метою здійснення ним діяльності з постачання електроенергії та як претенденту на отримання ліцензії з постачання електроенергії необхідно було забезпечити облік електроенергії споживачів, які знаходяться на його території обслуговування. Враховуючи, що у споживачів, яких обслуговував позивач, відповідачем уже були встановлені прилади обліку, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) вимагала від позивача та відповідача здійснити врегулювання взаємовідносин щодо використання приладів обліку, належних відповідачу. На підтвердження викладеному відповідач посилається на протокол наради щодо обговорення питань врегулювання відносин між сторонами № 35/4-16 від 20.05.2016.

Також, посилаючись на лист позивача № 2262/010.01-04 від 11.10.2019, який долучений до відзиву, відповідач стверджує, що зазначеним листом позивач підтвердив фактичне використання ним орендованого обладнання та пояснив можливі умови укладення ним договору оренди, а саме включення НКРЕКП до структури тарифів за електроенергію витрат позивача за оренду ним приладів обліку.

Відповідач вважає, що фактична передача обладнання за договором оренди підтверджується тим, що позивач жодного разу не звертався до нього з вимогою про передачу цього обладнання.

У відповіді на відзив, яка надійшла до суду 28.01.2021, позивач не погоджується з доводами відповідача з огляду на таке.

Так, на думку позивача, стаття 766 Цивільного кодексу України встановлює право наймача за законом відмовитися від договору, якщо наймодавець не передає майно наймачу незалежно від того, чому саме майно не було передано. З огляду на те, що майно за договором позивачу відповідачем не було передано, позивач стверджує, що він має право в будь-який момент до здійснення такої передачі майна відмовитися в односторонньому порядку від договору оренди.

Також позивач зазначає, що майно за договором оренди не було передано, що також підтверджується обставинами, встановленими під час розгляду справи № 904/4777/19.

Крім того, позивач посилається на те, що лист № 2262/010.01-04 від 11.10.2019 є відмовою позивача на пропозицію відповідача щодо укладення нового договору оренди. Так, позивач указує, що цей лист не має жодного відношення до договору оренди № 480 від 05.12.2016, строк якого закінчився 31.12.2017 та не стосується передачі майна за зазначеним договором.

У запереченнях на відповідь на відзив, що надійшли до суду 15.02.2021, відповідач підтримує свої заперечення, викладені у відзиві на позов. Крім того, відповідач зазначає, що чинне законодавство України не передбачає таку підставу припинення зобов`язання, як закінчення строку дії договору.

Ухвалою суду від 05.01.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначалося на 02.02.2021, після чого оголошувалася перерва до 23.02.2021.

Протокольною ухвалою від 23.02.2021 у засіданні оголошувалася перерва до 11.03.2021 з наступним призначенням розгляду справи на 06.04.2021.

У судових засіданнях представник позивача підтримав позовні вимоги та пояснив, що: електрообладнання за договором позивачем не використовується, в оренду не приймалося; на момент укладення договору прилади обліку перебували й до цього часу перебувають за місцезнаходженням, зазначеним у Додатках №№ 1 - 10 до договору та є власністю відповідача; договір укладався на етапі вирішення позивачем питання щодо отримання ним ліцензії на постачання електроенергії, однак ліцензія отримана не була й інтерес до договору було втрачено через відсутність джерела фінансування на компенсацію витрат з оренди електрообладнання; характер господарської діяльності, що здійснюється позивачем, не потребує для нього необхідності у приладах обліку електрообладнанні, що є предметом договору оренди.

Представник відповідача надала пояснення, аналогічні заявам відповідача по суті справи.

У судовому засіданні 06.04.2021 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Між Публічним акціонерним товариством "ДТЕК Дніпрообленерго" (правонаступником якого є Акціонерне товариство "ДТЕК Дніпровські електромережі") (далі відповідач, орендодавець) та Приватним акціонерним товариством "Підприємство з експлуатації електричних мереж "Центральна енергетична компанія" (далі позивач, орендар) було укладено договір оренди № 480 від 05.12.2016 (далі - договір).

Пунктом 1.1 договору передбачено, що в порядку та на умовах, визначених цим договором, орендодавець зобов`язується передати орендарю, а орендар зобов`язується прийняти у тимчасове платне користування (оренду) майно (прилади обліку, ЗПШ та інше), конкретний перелік, кількість одиниць та адреса розташування якого визначені у Додатках №№ 1 - 10 до цього договору (далі електрообладнання), на обумовлений цим договором строк для використання у господарській діяльності орендаря.

Електрообладнання передається орендодавцем і приймається орендарем в оренду на умовах сплати останнім орендної плати шляхом перерахування відповідно до пункту 2.2 цього договору грошових коштів на банківський рахунок орендодавця, зазначений у розділі 9 цього договору (пункт 2.1 договору).

За умовами пункту 2.2 договору (в редакції протоколу розбіжностей від 05.12.2016) орендна плата за місяць становить 169764,26 грн з ПДВ за все орендоване електрообладнання (ціна за кожну одиницю обладнання вказана у Додатках №№ 1 - 10 до договору) та починає нараховуватися з моменту підписання акта/актів приймання-передачі електрообладнання.

Відповідно до пункту 2.3 договору (в редакції протоколу розбіжностей від 05.12.2016) орендна плата за весь період договору становить 2037171,12 грн з ПДВ. Оплата здійснюється орендарем шляхом попередньої оплати 5% від суми договору з дати його підписання. Остаточний розрахунок здійснюється протягом трьох банківських днів з дати підписання акта/актів приймання передачі.

За змістом підпункту 3.2.1 договору орендодавець зобов`язується надати електрообладнання орендарю за актом/актами приймання-передачі протягом 5 календарних днів з дати письмової заяви орендаря про передачу в оренду електрообладнання, направленої орендодавцю.

Орендодавець зобов`язується в строки, вказані в цьому договорі, підписувати акти приймання-передачі електрообладнання та коригувати орендну плату в разі відмови орендаря від частини електрообладнання та/або виходу одиниць електрообладнання з ладу (пп. 3.2.3 договору).

Орендар має право відмовитися від частини електрообладнання в порядку, передбаченому цим договором (пп. 4.1.2 договору).

Пунктом 5.1 договору встановлено, що передача орендодавцем та прийняття орендарем електрообладнання в оренду засвідчується актом/актами приймання передачі електрообладнання в оренду, що підписуються сторонами. Повернення електрообладнання здійснюється за актом/актами приймання передачі. Обов`язок по складанню актів приймання передачі покладається на сторону, яка передає електрообладнання (чи його частину) іншій стороні договору.

Відповідно до пункту 5.2 договору електрообладнання вважається фактично переданим орендодавцю/орендарю з моменту підписання акта/актів приймання передачі.

Цей договір вважається укладеним з дати підписання його сторонами, яка вказана у правому верхньому куті на першій сторінці цього договору, і діє до 31.12.2017. Електрообладнання за цим договором передається орендодавцем і приймається орендарем в оренду на строк з дати підписання сторонами акта/актів приймання передачі електрообладнання в оренду по 31.12.2017 (пункт 7.1 договору).

За змістом пункту 7.3 договору цей договір може бути розірваний або до нього можуть бути внесені зміни за взаємною згодою сторін, що оформлюється додатковою угодою до договору. У випадку розірвання договору сторона-ініціатор зобов`язана письмово повідомити про це другу сторону не менше, ніж за 20 календарних днів до його розірвання.

Додатками №№ 1 - 10 до договору сторони погодили перелік орендованого обладнання (а.с. 16 - 46).

Відповідно до платіжного доручення № 12 від 31.01.2017 на суму 89 900,00 грн та меморіального ордеру № 2773 від 31.01.2017 на суму 12 052,99 грн, позивач виконав умови договору, перерахувавши на банківський рахунок відповідача попередню оплату у загальній сумі 101 952,99 грн (а.с. 47-48).

18.12.2020 позивач надіслав відповідачу заяву про відмову від договору оренди №480 від 05.12.2016, якою вимагав від відповідача повернути сплачені на виконання договору кошти попередньої оплати у сумі 101 952,99 грн.

При цьому позивач, посилаючись на частину другу статті 291 Господарського кодексу України, указав на припинення договору оренди у зв`язку із закінченням строку, на який його було укладено.

Відповідач відповіді на зазначену заяву не надав, суму попередньої оплати не повернув, що і стало причиною виникнення спору.

Предметом доказування у справі є обставини, пов`язані з наявністю підстав для повернення попередньої оплати, що є предметом спору.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Зазначена норма кореспондується з вимогами статті 144 Господарського кодексу України щодо підстав виникнення майнових прав та обов`язків суб`єктів господарювання.

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч. 1 ст. 193 ГК України).

Відповідно до частини першої статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності (ч.1 ст. 283 ГК України).

За змістом частин першої та шостої статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Згідно з частиною першою статті 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

За приписами частини четвертої статті 284 Господарського кодексу України строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Відповідно до частини другої статті 291 Господарського кодексу України договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором (частина перша статті 764 Цивільного кодексу України).

У порядку, передбаченому підпунктом 3.2.1 договору позивач не направляв відповідачу письмової заяви про передачу в оренду електрообладнання, що є обов`язковою умовою для оформлення акта/актів приймання-передачі майна, які, у свою чергу, згідно з пунктом 5.2 договору є доказом фактичного передання орендареві електрообладнання в користування.

Спірним договором сторони не визначили строк виконання позивачем зобов`язання щодо направлення відповідачу письмової заяви про передачу в оренду електрообладнання.

За змістом пункту 7.1 договору електрообладнання передається орендодавцем й приймається орендарем в оренду на строк з дати підписання сторонами відповідного акта/актів та по 31.12.2017, що є граничним строком договору.

У період строку дії договору відповідач не звертався до позивача з вимогами щодо надсилання останнім письмової заяви про передачу в оренду електрообладнання. Пропозицій прийняти за актом електрообладнання відповідач позивачу не надсилав. Докази щодо цього відсутні.

Посилання відповідача на протокол наради щодо обговорення питань врегулювання відносин між сторонами № 35/4-16 від 20.05.2016 та лист позивача № 2262/010.01-04 від 11.10.2019, як на докази фактичного користування позивачем електрообладнанням за договором, судом не приймаються, оскільки вони підтверджують лише намагання сторін врегулювати орендні взаємовідносини, у тому числі поза межами строку договору, укладеного зі строком його до 31.12.2017.

Отже, матеріали справи не містять актів приймання передачі електрообладнання в оренду позивачем, які згідно з договором є належними й допустимими доказами на підтвердження цього факту. Інших доказів щодо передання позивачу в користування та/або фактичного користування позивачем електрообладнанням за договором відповідач суду не надав. Знаходження електрообладнання за місцезнаходженням відповідно до Додатків №№ 1 10 до договору ще на момент його укладення сторонами жодною із цих сторін не заперечується.

За таких обставин відсутні правові підстави вважати спірний договір продовженим після закінчення його строку (31.12.2017) з підстав, передбачених частиною першою статті 764 Цивільного кодексу України.

Вирішуючи питання наявності правових підстав для продовження спірного договору за частиною четвертою статті 284 Господарського кодексу України, суд приймає до уваги наступне.

Відповідно до зазначеної норми закону та пункту 7.1 договору № 480 від 05.12.2016 щодо строку дії цього договору відсутність заяви однієї із сторін про припинення договору протягом місяця після закінчення його строку (31.12.2017) свідчить про його продовження на такий самий строк. У даному випадку на 1 рік і 26 днів, тобто: з 01.01.2018 до 26.01.2019, з 27.01.2019 до 22.02.2020, з 23.02.2020 до 20.03.2021.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 17.06.2020 за результатом перегляду справи № 904/4777/19 та скасування рішення суду від 10.03.2020 за позовом Приватного акціонерного товариства "Підприємство з експлуатації електричних мереж "Центральна енергетична компанія" до Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" про стягнення 101952,99 грн встановлено, що у межах справи, що переглядалася, відсутні докази на підтвердження того, що договір оренди №480 розірвано сторонами або визнано недійсним у судовому порядку. Відсутні також докази й відмови орендаря від цього договору. Лист позивача № 2137/010.01.-04 від 25.09.2019 про повернення сплачених на виконання договору коштів попередньої оплати суд апеляційної інстанції визнав таким, що не спростовує вказаних висновків, оскільки вимога про повернення коштів не може розцінюватись як вимога про розірвання договору чи як заява про відмову від договору.

Отже, суд апеляційної інстанції встановив відсутніми докази припинення вказаного договору оренди, припинення зобов`язань між сторонами як на час ухвалення рішення місцевим судом, так і на час винесення ним постанови.

Згідно з частиною четвертою статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Під час судового провадження у справі, що розглядається, сторони не надали суду доказів на підтвердження відмови від спірного договору станом до моменту надсилання позивачем на адресу відповідача вимоги від 18.12.2020 № 2655/010.01-04 про відмову від договору оренди № 480 від 05.12.2016.

Відтак, враховуючи нормативні приписи частини четвертої статті 284 Господарського кодексу України, можна дійти висновку, що після закінчення строку дії договору 31.12.2017 та за відсутності заяв сторін про припинення орендних відносин, цей договір продовжив свою дію з 01.01.2018 до 26.01.2019, з 27.01.2019 до 22.02.2020, з 23.02.2020 до 20.03.2021.

Приймаючи до уваги лист позивача від 18.12.2020 № 2655/010.01-04, суд доходить висновку, що тим самим позивач фактично висловив свою позицію про відсутність наміру щодо подальшого продовження дії договору взагалі, й після 20.03.2021 зокрема. Можливість висловлення стороною своєї позиції щодо продовження договору до закінчення строку його дії законом не виключається.

Так, за результатом аналізу змісту зазначеного листа вбачається, що позивач, керуючись висновками суду апеляційної інстанції у справі № 904/4777/19 та посилаючись на різноманітні правові підстави припинення договірних відносин з відповідачем (відмова від договору за ч. 3 ст. 651 ЦК України, відмова від договору за ст. 766 ЦК України, розірвання договору за односторонньою відмовою від договору за ч. 3 ст. 651 ЦК України, припинення договору за ч. 2 ст. 291 ГК України, припинення договору за ч. 2 ст. 653 ЦК України тощо), фактично заявляє про відсутність свого бажання на продовження спірного договору з відповідачем. Висновок щодо цього є очевидним. Будь-які вимоги щодо використання інших, аналогічних за своїм змістом формулювань відмови від продовження договору слід розцінювати як надмірний формалізм.

За таких обставин та враховуючи, що з моменту укладення договору (05.12.2016), тобто протягом більше чотирьох років, сторони не вчинили жодних дій для приймання-передачі в користування позивача предмета договору оренди (електрообладнання), претензій майнового характеру (у тому числі й щодо орендної плати) відповідач до позивача не має, зважаючи на попередню спробу позивача захистити в суді своє майнове право на спірні грошові кошти, суд вважає, що спірний договір оренди припинив свою дію 20.03.2021.

Правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму Цивільним кодексом України (частина четверта статті 291 Господарського кодексу України).

За частиною першою статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні (п. 3 ч. 3 ст. 1212 ЦК України).

Виходячи з системного аналізу вимог чинного законодавства аванс - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а яка перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за роботи/послуги, які мають бути виконані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеній у постанові від 21.02.2018 у справі № 910/12382/17.

Отже, відсутність письмової заяви позивача на передачу в оренду спірного електрообладнання, відсутність доказів передання його в користування позивачу, фактичне невиконання сторонами зобов`язань за договором та припинення строку дії договору свідчить про усвідомлення відповідачем неправомірного утримування спірних грошових коштів, що є недопустимим з огляду на такі засади цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність (ст. 3 ЦК України).

За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у сумі 2 102,00 грн покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Підприємство з експлуатації електричних мереж "Центральна енергетична компанія" до Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" про стягнення 101 952,99 грн задовольнити повністю.

Стягнути з Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" (ідентифікаційний код 23359034, місцезнаходження: 49107, м. Дніпро, шосе Запорізьке, буд. 22) на користь Приватного акціонерного товариства "Підприємство з експлуатації електричних мереж "Центральна енергетична компанія" (ідентифікаційний код 31793056, місцезнаходження: 49008, м. Дніпро, вул. Дмитра Кедріна, буд. 28) заборгованість у сумі 101952,99 грн, судовий збір у сумі 2102,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 ГПК України, з урахуванням підпункту 17.5 підпункту 17 пункту 1 розділу XI Перехідні положення цього Кодексу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 13.04.2021.

Суддя І.І. Колісник