ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"08" квітня 2021 р. Cправа № 902/574/20

Господарський суд Вінницької області у складі судді Маслія І.В. при секретарі судового засіданні Шушковій А.П.,

За участю представників

позивача: не з`явився,

відповідача: Лишак І.В., довіреність б/н від 25.07.2019,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали справи

за позовом:Приватного підприємства "АГРО+ПЛОДІНВЕСТ" (вул. Молодіжна, буд. 1, корпус Г, с. Стрільченці, Немирівський район, Вінницька область, 22843)

до: Приватного акціонерного товариства "ЗЕРНОПРОДУКТ МХП" (вул. Соборна, буд. 141, м. Ладижин, Вінницька область, 24321)

про стягнення 316381,33 грн збитків

В С Т А Н О В И В :

Приватне підприємство "АГРО+ПЛОДІНВЕСТ" звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом до Приватного акціонерного товариства "ЗЕРНОПРОДУКТ МХП" про стягнення 316381,33 грн збитків, завданих тимчасовим зайняттям земельних ділянок.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що між позивачем та ОСОБА_1 укладеного договори оренди землі № 103 від 04.02.2020, № 104 від 04.02.2020, а також між позивачем і ОСОБА_2 укладено договір оренди землі № 105 від 14.02.2020. У зв"язку із укладенням та державною реєстрацією вказаних договорів, орендодавцем було передано позивачу земельні ділянки у користування. Позивачем у березні 2020 було здійснено ряд робіт з підготовки земель до посіву, на 25.04.2020 був запланований посів сільськогосподарської культури. Однак здійснити посів не вдалося, у зв"язку із перешкоджанням представниками відповідача. До матеріалів кримінального провадження відповідачем долучено договори оренди земельної ділянки від 02.09.2005, укладені між відповідачем та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , щодо тих земельних ділянок, орендарем яких є позивач. 30.04.2020 позивачу стало відомо про те, що відповідач здійснює посів пшениці на спірних земельних ділянках. Відповідач своїми протиправними діями, а саме тимчасовим зайняттям спірних земельних ділянок завдав позивачу збитки, що складаються із реальних збитків (фактично понесених витрат) у розмірі 25887,92 грн та упущеної вигоди (доходи, які позивач мав би отримати від реалізації запланованого посіву кукурудзи) у розмірі 290493,41 грн, що і стало підставою звернення позивача із цим позовом до суду.

Ухвалою від 05.06.2020 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №902/574/20 з призначенням до розгляду за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 30.06.2020.

30.06.2020 до суду від відповідача надійшла заява про зупинення провадження у справі № 902/574/20 до вирішення та набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі №930/1182/20.

В судовому засіданні 30.06.2020 представник позивача подав клопотання від 30.06.2020 про приєднання до матеріалів справи належним чином засвідчену копію заяви від 09.06.2020.

Ухвалою від 30.06.2020 заяву Приватного акціонерного товариства "ЗЕРНОПРОДУКТ МХП" без номеру та дати про зупинення провадження у справі задоволено та зупинено провадження у справі № 902/574/20 до розгляду Немирівським районним судом Вінницької області справи №930/1182/20 та набранням рішенням суду у цій справі законної сили.

Листом №902/574/20/204/21 від 02.02.2021 суд зобов`язав учасників справи протягом п`яти днів з дня отримання даного листа письмово повідомити суд про стан розгляду Немирівським районним судом Вінницької області справи №930/1182/20, надавши належним чином засвідчене останнє ухвалене судове рішення у ній.

22.02.2021 на електронну адресу суду надійшов лист представника Приватного акціонерного товариства "Зернопродукт МХП" адвоката Лишака І.В. б/н без дати, у якому останній повідомив суд про те, що 07.09.2020 заочним рішенням Немирівського районного суду Вінницької області позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Зернопродукт МХП" до ПП "АГРО+ПЛОДІНВЕСТ" про визнання недійсним договорів оренди землі та скасування державної реєстрації прав - задоволено повністю. Рішення Немирівського районного суду Вінницької області у справі №930/1182/20 набрало законної сили 04.01.2021.

Ухвалою від 22.02.2021 суд постановив провадження у справі поновити, продовжити строк підготовчого провадження на 30 днів та призначити підготовче засідання на 16 березня 2021.

Ухвалою від 16.03.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу № 902/574/20 для судового розгляду по суті на 08 квітня 2021.

На визначену судом дату (08.04.2021) з`явився представник відповідача.

Представник позивача правом участі в судовому засіданні не скористався, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, зокрема, ухвалою суду, яку було направлено на електронні пошти позивача, а також додатково телефонограмою від 16.03.2021.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав, проте представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 08.04.2021, в зв`язку з неявкою представників сторін на проголошення вступної та резолютивної частини рішення остання долучена до матеріалів справи без проголошення.

08.04.2021 о 10 год. 22 хв. на електронну адресу суду від представника позивача надійшла заява про відкладення судового засідання, яка не розглядалася судом, оскільки надійшла після оголошення вступної та резолютивної частини рішення та закриття судового засідання (о 10 год.15 хв.).

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

02.09.2005 між ОСОБА_2 та ТОВ "Зернопродукт" було укладено договір оренди землі №153 строком на 15 років, який був зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Земельна ділянка загальною площею 3,33 га, яка розташована на території Воробіївської сільської ради належить ОСОБА_2 на підставі державного акту серії IV-BH №057944.

02.09.2005 між ОСОБА_3 та ТОВ "Зернопродукт" був укладений договір оренди землі №154.

01.09.2010 між ЗАТ "Зернопродукт МХП" та ОСОБА_3 укладено договір оренди землі № 254.

Згідно свідоцтв про право на спадщину за законом ОСОБА_1 отримала у спадщину земельні ділянки кадастровий номер :01:001:0272 та :01:001:0328 після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

04.11.2019 між ОСОБА_1 та Приватним акціонерним товариством "Зернопродукт МХП" було укладено додаткову угоду №3-г до Договору № 154 від 02.09.2005, з якої вбачається, що Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне володіння і користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :01:001:0272, яка розташована на території Воробіївської сільської ради Немирівського району Вінницької області строком до 01 вересня 2027 року.

04.11.2019 ОСОБА_1 та Приватним акціонерним товариством "Зернопродукт МХП" було укладено додаткову угоду №22-а до договору № 254 від 01.09.2010, з якої вбачається, що Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне володіння і користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :01:001:0328, яка розташована на території Воробіївської сільської ради Немирівського району Вінницької області строком до 01 жовтня 2027 року.

14 лютого 2020 року між власником земельної ділянки площею 3.3339 га кадастровий номер :01:001:0464 гр. ОСОБА_2 та ПП "Агро+Плодінвест" в особі директора Черепанова Є.В. укладено договір оренди землі № 105 терміном на 7 р. 18 лютого 2020 року, здійснено державну реєстрацію речового права, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права.

04 лютого 2020 року між власником земельної ділянки площею 3,3333 га кадастровий номер :01:001:0272 належить гр. ОСОБА_1 та ПП "Агро+Плодінвест" в особі директора Черепанова Є.В. укладено договір оренди землі № 104 терміном на 7 років. 05 лютого 2020 року здійснено державну реєстрацію речового права, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права.

04.02.2020 року між власником земельної ділянки площею 3,3339 га кадастровий номер :01:001:0328 належить гр. ОСОБА_1 та ПП "Агро+ Плодінвест" в особі директора Черепанова Є.В. укладено договір оренди землі №103 терміном на 7 років. 05 лютого 2020 року, здійснено державну реєстрацію речового права, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права.

На підставі актів приймання-передачі земельних ділянок в натурі дані земельні ділянки були передані у використання.

07.09.2020 Немирівський районний суд Вінницької області виніс заочне рішення (яке набрало законної сили 04.01.2021) у справі № 930/1182/20 за позовом Приватного акціонерного товариства "Зернопродукт МХП" до ПП "АГРО+ПЛОДІНВЕСТ".

Заочним рішенням від 07.09.2020 Немирівський районний суд Вінницької області у справі № 930/1182/20 встановив наступне.

Із листа Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, відділу у Немирівському районі від 10.04.2020 року вбачається, що згідно даних Книги записів реєстрації державних актів на право власності, на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №16 від 12.04.2007 року, Вінницькою регіональною філією ДП "Центр ДЗК" вчинено запис про укладання договору оренди землі між ТОВ "Зернопродукт" та ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 3,33 га, терміном на 15 років.

Згідно даних Книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №18 від 12.04.2007, Вінницькою регіональною філією ДП "Центр ДЗК" вчинено запис про укладення договору оренди землі між ТОВ "Зернопродукт" та ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 3,33 га, терміном на 15 років.

Згідно даних Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користуванню земельною ділянкою, договорів оренди землі за №05902 від 26.03.2012 року, відділом Держкомзему у Немирівському районі Вінницької області вчинено запис про укладання договору оренди землі між ПрАТ "Зернопродукт МХП" та ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 3,3339 га, терміном на 15 років.

Згідно акту обстеження земельних ділянок :01:001:0464, :01:001:0272, :01:001:0328) №1 від 27.04.2020 року вбачається, що площа на якій вчинено правопорушення , а саме знищення посівів соняшнику шляхом культивації за допомогою трактора - становить 9,7383 га.

Згідно акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки вбачається, що земельна ділянка площею 3.3339 га кадастровий номер :01:001:0328 належить гр. ОСОБА_1 , що посвідчується свідоцтвом про право на спадщину за законом № НОА 527354 посвідченого державним нотаріусом Немирівської державної нотаріальної контори Кнап Л.П. 02.10.2019 року.

Вищезазначена земельна ділянка фактично використовується ПрАТ "Зернопродукт" на підставі укладеної 04.11.2019 року додаткової угоди № 22-а до договору оренди землі № 254 від 01.09.2005 року зареєстрованого у Biдділі Держкомзему у Немирівському районі Вінницької області про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 26.03.2012 року № 05902. Додаткову угоду № 22-а до договору оренди землі № 254 від 01.09.2005 року укладено терміном на 17 років.

Однак, під час перевірки встановлено, що 14 лютого 2020 року між власником земельної ділянки площею 3.3339 га кадастровий номер :01:001:0464 гр. ОСОБА_2 та ПП "Агро+Плодінвест" в особі директора Черепанова Є.В. укладено договір оренди землі № 105 терміном на 7 р. 18 лютого 2020 року, здійснено державну реєстрацію речового права, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права.

04 лютого 2020 року між власником земельної ділянки площею 3,3333 га кадастровий номер :01:001:0272 належить гр. ОСОБА_1 та ПП "Агро+Плодінвест" в особі директора Черепанова Є.В. укладено договір оренди землі № 104 терміном на 7 років. 05 лютого 2020 року здійснено державну реєстрацію речового права, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права.

04.02.2020 року між власником земельної ділянки площею 3,3339 га кадастровий номер :01:001:0328 належить гр. ОСОБА_1 та ПП "Агро+ Плодінвест" в особі директора Черепанова Є.В. укладено договір оренди землі №103 терміном на 7 років. 05 лютого 2020 року, здійснено державну реєстрацію речового права, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права.

Відповідно підпункту 3 пункту 29 Договорів оренди землі від 02.09.2005 року та 01.09.2010 року та пункту 25 Додаткових угод до договорів оренди землі обов`язком Орендодавця є - не вчиняти дії, які б перешкоджали орендареві користуватись орендованою земельною ділянкою.

Відповідно в діях гр. ОСОБА_1 є порушення вимог пункту 29 Договорів оренди землі від 02.09.2005 року та 01.09.2010 року, пункту 25 Додаткових угод до договорів оренди землі та статті 24 Закону України "Про оренду землі", та в діях гр. ОСОБА_2 є порушення вимог пункту 29 Договору оренди землі від 02.09.2005 року, пункту 25 Додаткових угод до договорів оренди землі та статті 24 Закону України "Про оренду землі".

Згідно витягу з ЄРДР №0000056 вбачається, що перевіркою матеріалів обліку Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області встановлено, що 25.04.2020 до Немирівського ВП надійшла заява директора Немирівського виробничого підрозділу ПАТ "Зернопродукт МХП" ОСОБА_4 про те, що невстановлені особи за допомогою трактора John Deer здійснили дискування земельної ділянки засіяної соняшником, яка на праві оренди використовується ПрАТ "Зернопродукт МХП", чим завдали вказаному товариству збитку на загальну суму 340 025 грн.

Згідно договору оренди землі №105 від 14.02.2020 року вбачається, що між ОСОБА_2 та ПП "Агро+Плодінвест" був укладений договір оренди земельної ділянки №:01:001:0464 загальною площею 3,3339 га строком на 7 років та на підставі акту приймання-передачі земельної ділянки в натурі дана земельна ділянка була передана у використання.

Згідно договору оренди землі №104 від 04.02.2020 року вбачається, що між ОСОБА_1 та ПП "Агро+Плодінвест" був укладений договір оренди земельної ділянки №:01:001:0272 загальною площею 3,3339 га строком на 7 років та на підставі акту приймання-передачі земельної ділянки в натурі дана земельна ділянка була передана у використання.

Згідно договору оренди землі №103 від 04.02.2020 року вбачається, що між ОСОБА_1 та ПП "Агро+Плодінвест" був укладений договір оренди земельної ділянки №:01:001:0328 загальною площею 3,3339 га строком на 7 років та на підставі акту приймання-передачі земельної ділянки в натурі дана земельна ділянка була передана у використання.

Як вбачається з копії реєстраційної справи 05.02.2020 року був зареєстрований договір оренди землі №103 від 04.02.2020 року, кадастровий номер :01:001:0328 між ПП "Агро+Плоднівест" та ОСОБА_1 , строк дії 04.02.2027 року, крім того 05.02.2020 року був зареєстрований договір оренди земельної ділянки №104 від 04.02.2020 року, кадастровий номер :01:001:0272 між ОСОБА_1 та ПП "Агро+Плодінвест", а також 18.02.2020 року був зареєстрований договір оренди земельної ділянки №105 від 14.02.2020 року, кадастровий номер :01:001:0464 укладений між ПП "Агро+Плодінвест" та ОСОБА_2 .

В заочному рішенні від 07.09.2020 Немирівський районний суд Вінницької області у справі № 930/1182/20 дійшов висновку, що позовні вимоги представника позивача обґрунтовані, та такі що підлягають до задоволення, оскільки згідно п.8 договорів оренди укладених з ПрАТ "Зернопродукт МХП" було визначено, що договір укладено на строк 15 років і діє з моменту його державної реєстрації. П.43 договорів оренди зазначено, що договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Таким чином, термін дії договору № 153 від 02.09.2005 року спливає 12.04.2022 року, № 154 від 02.09.2005 року спливає 12.04.2022 року, № 254 від 01.09.2010 року спливає 26.03.2027 року. Договори оренди земельних ділянок, укладені з ПрАТ "Зернопродукт МХП", діють на даний час, будь-яких змін до договорів сторонами не вносилось, пропозицій щодо внесення таких змін чи розірвання договорів з боку сторін не надходило, дію договорів не припинено ні сторонами, ні в судовому порядку.

Укладення оспорюваних договорів оренди під час дії договорів оренди земельних ділянок між ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ПрАТ "Зернопродукт МХП" відповідачі порушили права позивача - ПрАТ "Зернопродукт МХП", як орендаря земельної ділянки, які підлягають захисту шляхом визнання недійсним укладених ОСОБА_2 , ОСОБА_1 договорів оренди землі із новим орендарем ПП "Агро+Плодінвест" на земельні ділянки кадастрові номери: :01:001:0464, :01:001:0272, :01:001:0328.

Оскільки договори оренди землі укладені ОСОБА_2 , ОСОБА_1 з ПП "Агро+Плодінвест" на земельні ділянки кадастрові номери: :01:001:0464, :01:001:0272, :01:001:0328, в порушення вимог ст.ст. 15, 18, 20, 33 Закону України "Про оренду землі", ст.ст. 93, 124 ЗК України, ст.ст. 626, 638, 770 ЦК України та під час дії попереднього договору із ПрАТ "Зернопродукт МХП", то є правові підстави для визнання таких договорів недійсними.

Крім того, законодавством України не передбачено порядку подвійної реєстрації договорів оренди земельних ділянок, а тому в даному випадку подвійна реєстрація є незаконною.

На порушення вимог статтей 10, 24, 27 Закону № 1952-1V державний реєстратор, виконавчого комітету Вінницької міської ради, Вінницької області ОСОБА_5 не перевірила наявність зареєстрованих прав на зазначені вищі земельні ділянки, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, і здійснила повторну реєстрацію права оренди на земельні ділянки за ПП "АГРО+ПЛОДІНВЕСТ".

Заочним рішенням від 07.09.2020 Немирівський районний суд Вінницької області у справі № 930/1182/20 визнав недійсним договори оренди землі №105 від 14.02.2020, № 104 від 04.02.2020, № 103 від 04.02.2020 та скасував рішення державного реєстратора виконавчого комітету Вінницької міської ради, Вінницької області Левчук Ірини Вікторівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень: індексний номер 51280439 від 24.02.2020 року щодо реєстрації права оренди на земельну ділянку 3,3339 га, кадастровий номер :01:001:0464, на підставі укладеного між ПП "АГРО+ПЛОДІНВЕСТ" (Код ) та ОСОБА_2 договору оренди землі №105 від 14.02.2020; індексний номер 51037363 від 08.02.2020 року щодо реєстрації права оренди на земельну ділянку 3,3333 га, кадастровий номер :01:001:0272, на підставі укладеного між ПП "АГРО+ПЛОДІНВЕСТ" (Код ) та ОСОБА_1 договору оренди землі №104 від 04.02.2020 року; індексний номер 51037490 від 08.02.2020 року щодо реєстрації права оренди на земельну ділянку 3,3339 га., кадастровий номер :01:001:0328, на підставі укладеного між ПП "АГРО+ПЛОДІНВЕСТ" (Код ) та ОСОБА_1 договору оренди землі №103 від 04.02.2020 року.

Відповідно до ч. 4.ст.75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

З`ясовуючи питання наявності фактичних та правових підстав для застосування до відповідача відповідальності у вигляді стягнення заявленої суми збитків, суд приймає до уваги також наступне.

Ст.14 Конституції України та ст.1 Земельного кодексу України унормовано, що земля - є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Відповідно до ст.2 Земельного кодексу України земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об`єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них. Земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами (ст.3).

Згідно із ст.5 Земельного кодексу України земельне законодавство базується на принципах, зокрема: ґ) забезпечення гарантій прав на землю.

Ст.6 Земельного кодексу України унормовано, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Згідно із ст.1 Закону України "Про оренду землі", що є спеціальним, оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно статті 24 Закону України "Про оренду землі" орендодавець зобов`язаний передати в користування земельну ділянку у стані, що відповідає умовам договору оренди та не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою.

Статтею 31 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що договір оренди землі припиняється в разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено, ліквідації юридичної особи-орендаря.

Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом (частина друга статті 31 Закону України "Про оренду землі").

При цьому, статтею 25 Закону України "Про оренду землі" передбачає, що орендар земельної ділянки має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі; отримувати продукцію і доходи.

Згідно із ч.1 ст. 27 Закону України "Про оренду землі" орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Відповідно до ст. 95 Земельного кодексу України землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право самостійно господарювати на землі, власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію, на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом.

Згідно із ч. 2 ст. 95 Земельного кодексу України порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України, що кореспондується із положеннями ч. 2 ст. 27 Закону України "Про оренду землі", власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків.

Згідно із ст. 156 Земельного кодексу України власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок: в) встановлення обмежень щодо використання земельних ділянок.

Статтею 157 Земельного кодексу України передбачено, що відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють орган виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є юридичні факти (ч.2).

Статтею 13 ЦК України визначено, що при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (ч.3).

Статтею 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу; одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Згідно зі ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Частиною 2 статті 224 Господарського кодексу України встановлено, що під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або дотримання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

За загальними правилами з відповідача можуть бути стягнуті збитки за наявності повного складу правопорушення, а саме:

1) порушення відповідачем своїх обов`язків перед позивачем;

2) наявності збитків, завданих відповідачем, в тому числі неодержаного позивачем прибутку;

3) причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) відповідача та негативними наслідками, що виявились результатом таких дій (бездіяльності);

4) вини відповідача у настанні негативних наслідків, яка проявилась у будь-якій формі, тобто умислу, грубої або звичайної необережності.

За таких обставин, позивачем у справі має бути доведено наявність складу правопорушення у діях відповідача. При цьому, відсутність хоча б одного з елементів складу правопорушення виключає відповідальність боржника за невиконання або неналежне виконання зобов`язань у вигляді відшкодування збитків. Шкода підлягає відшкодуванню за умови безпосереднього причинного зв`язку між неправомірними діями особи, яка завдала шкоду, і самою шкодою. При цьому встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності реальних збитків. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність завдана є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки.

Протиправною є поведінка, яка не відповідає вимогам закону, тягне за собою порушення (зменшення, обмеження) майнових прав (благ) і законних інтересів іншої особи.

Суд зазначає, що вимагаючи відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди, позивач повинен довести, що за звичайних обставин він мав реальні підстави розраховувати на одержання певного доходу. При цьому важливим елементом доказування наявності неодержаних доходів (упущеної вигоди) є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої особи.

Неодержаний дохід (упущена вигода) - це рахункова величина втрат очікуваного приросту в майні, що базується на документах, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання потерпілим суб`єктом господарювання грошових сум (чи інших цінностей), якби учасник відносин у сфері господарювання не допустив правопорушення. Якщо ж кредитор не вжив достатніх заходів, щоб запобігти виникненню збитків чи зменшити їх, шкода з боржника не стягується.

При цьому пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі належного виконання боржником своїх обов`язків. При визначенні реальності неодержаних доходів мають враховуватися заходи, вжиті кредитором для їх одержання. У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються ті збитки, які могли б бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання. Наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання доходу ще не є підставою для його стягнення.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 03.08.2018 у справі № 923/700/17.

З наведеного слідує, що вимога про відшкодування збитків може пред`являтися виключно у разі, якщо збитки є результатом порушення права і виключно до особи, яка це право порушила.

Таким чином, позивач повинен довести протиправність дій відповідача і їх вину, наявність та розмір збитків, наявність причинно - наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою та спричиненням шкоди.

Згідно з частиною 2 статті 623 Цивільного кодексу України, розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Як передбачено статтею 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду та такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завданні збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач зайняв спірні земельні ділянки на достатній правовій підставі відповідно до умов договорів оренди землі № 153 від 02.09.2005, № 154 від 02.09.2005, № 254 від 01.09.2010.

Як встановлено заочним рішенням Немирівського районного суду від 07.09.2020 у справі № 930/1182/20 термін дії договору № 153 від 02.09.2005 року спливає 12.04.2022 року, № 154 від 02.09.2005 року спливає 12.04.2022 року, № 254 від 01.09.2010 року спливає 26.03.2027 року. Договори оренди земельних ділянок, укладені з ПрАТ "Зернопродукт МХП", діють на даний час, будь-яких змін до договорів сторонами не вносилось, пропозицій щодо внесення таких змін чи розірвання договорів з боку сторін не надходило, дію договорів не припинено ні сторонами, ні в судовому порядку.

Таким чином, ПрАТ "Зернопродукт МХП" у своїй господарській діяльності діяв правомірно, що стверджується відповідно договорами оренди з громадянами, які є власниками земельних ділянок, дане право оренди було зареєстровано ПрАТ "Зернопродукт МХП" у встановленому законодавством порядку.

Судом встановлено, що договори оренди землі, на які позивач посилається в позовній заяві, були визнані недійсними заочним рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 07.09.2020 у справі № 930/1182/20.

Визнання договорів оренди землі № 105 від 14.02.2020, № 104 від 04.02.2020, № 103 від 04.02.2020 недійсними позбавляє позивача правових підстав для звернення до суду з вимогою про стягнення 316381,33 грн збитків, завданих тимчасовим зайняттям відповідачем земельних ділянок (кадастрові номери: :01:001:0464, :01:001:0272, :01:001:0328).

Таким чином, доводи позивача про перешкоджання відповідачем законному праву позивача на користування земельними ділянками спростовуються фактичними обставинами справи.

Всупереч вище викладеному, позивачем не доведено повного складу цивільного правопорушення, який є підставою цивільно-правової відповідальності у вигляді шкоди (збитків).

Недоведеність позивачем протиправної поведінки відповідача спростовує посилання позивача на завдання саме відповідачем останньому збитків, і, як наслідок, свідчить про відсутність причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та збитками.

Навпаки заочним рішенням Немирівського районного суду від 07.09.2020 у справі № 930/1182/20 встановлено, що укладанням оспорюваних договорів оренди під час дії договорів оренди земельних ділянок між ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ПрАТ "Зернопродукт МХП" відповідачі (в тому рахунку ПП "Агро-Плодінвест") порушили права ПрАТ "Зернопродукт МХП".

Відтак, беручи до уваги наведені нормативні приписи, а також, враховуючи визнання недійсними договорів оренди землі, на які позивач посилається в позові; недоведеність позивачем наявності у сукупності всіх елементів складу правопорушення, яке тягне за собою відповідальність у вигляді відшкодування завданих збитків в порядку ст. 1166 ЦК України, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача збитків є необґрунтованою.

Відповідно до ст. 11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність (або законним шляхом, добросовісно продовжує ним володіти в т.ч. на праві оренди), і в оцінці дотримання "справедливого балансу" в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за яких майно було набуте у власність.

Окрім того, господарський суд, при вирішення даної справи враховує висновки, наведені Європейським судом з прав людини у справі "Проніна проти України", яким було вказано, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

З урахуванням висновків, до яких дійшов суд при вирішенні даного спору, суду не вбачається за необхідне надавати правову оцінку кожному із доводів наведених позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог, а також заперечень відповідача, оскільки їх оцінка не може мати наслідком спростування висновків, до яких дійшов господарський суд під час вирішення даного спору.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (стаття 13 ГПК України).

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Разом з тим, ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи вищезазначене, позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати пов`язані із сплатою судового збору залишаються за позивачем.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, ч.4 ст.75, ст.ст. 76-79, 86, 91, 129, 232, 233, 236-238, 240-242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ :

1. В позові відмовити повністю.

2. Судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору залишити за позивачем.

3. Копію рішення направити сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення та на електронні адреси: позивачу - , ІНФОРМАЦІЯ_2.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення (ч.1 ст.256 ГПК України).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано (ч.1 ст.241 ГПК України).

Апеляційна скарга подається відповідно до ст.ст. 256, 257, п.17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повне рішення складено 14 квітня 2021 р.

Суддя Маслій І.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. Молодіжна, буд. 1, корпус Г, с. Стрільченці, Немирівський р-н, Вінницька обл., 22843)

3 - відповідачу (вул. Соборна, буд. 141, м. Ладижин, Вінницька обл., 24321)