ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

11 березня 2021 року

м. Черкаси справа № 925/132/21

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого - судді Довганя К.І., з секретарем судового засідання Макарченко Н.П., за участю представників: позивача - не з`явився, відповідача - не з`явився, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за позовом Приватної організації "Українська ліга авторських і суміжних прав" до Фізичної особи - підприємця Бедулі Вячеслава Валентиновича, треті особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Громадська спілка "Українська ліга авторських та суміжних прав" та Приватна організація "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" про стягнення 14033,25 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватна організація "Українська ліга авторських і суміжних прав" звернулася до Господарського суду Черкаської області із позовною заявою в якій просить стягнути 14033,25 грн. заборгованості по договору №ТЗ -235/12/19-11 про забезпечення правомірного використання об`єктів авторського права та об`єктів суміжних прав в публічних закладах від 01.12.2019 з яких: 13620,97 грн. основний борг, 144, 76 грн. 3% річних та 267,52 грн. інфляційних.

Також позивач просив суд стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу.

Ухвалою суду від 11.02.2021 справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 10:30 год. 11 березня 2021 р.

02.03.2021 від відповідача до суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач просив суд закрити провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст. 231 ГПК України у зв`язку з тим, що 24 лютого 2021 р. сума боргу та штрафні санкції були ним сплачені позивачу повністю. Також, відповідач у відзиві на позов, посилаючись на норми ст.123, ст.126, ст.129 ГПК України просив суд зменшити заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу вважаючи цю суму неспіврозмірною із складністю справи та виконанням адвокатом робіт, оскільки дана справа не є складною та не потребує значного обсягу робіт. На думку відповідача, самі послуги на надання правової допомоги є явно завищеними.

10.03.2021 від позивача до суду надійшла заява, в якій позивач просив суд:

- завершити судове провадження № 925/132/21 у частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Договором № ТЗ-235/12/19-Н, що складається із суми основного боргу - 13 620,97 грн., трьох процентів від простроченої суми - 144,76 грн. та індексу інфляції від простроченої суми - 267,52 грн;

- судові витрати у розмірі 2270,00 грн. покласти на відповідача;

- витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. покласти на відповідача.

У цій заяві позивач зазначив, що оскільки після відкриття провадження у справі відповідачем було добровільно задоволено вимоги позивача, тобто виконано зобов`язання з оплати боргу за Договором № ТЗ-235/12/19-Н, то позивач вважає доцільним відмовитися від позову в частині стягнення заборгованості відповідача перед позивачем за цим Договором. Вимогу щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн., позивач обґрунтовує нормами ч.3 ст130 ГПК України та ключовим висновком, викладеним у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справи № 922/445/19.

Представники сторін в судове засідання не з`явились.

Про дату, час та місце проведення судового засідання сторони повідомлені належним чином, через засоби електронної пошти.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 01.12.2019 між відповідачем та Громадською спілкою "Українська ліга авторських та суміжних прав" і Приватною організацією "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" був укладений Договір про забезпечення правомірного використання об`єктів авторського права та об`єктів суміжних прав в публічних закладах за № ТЗ-235/12/19-Н. (далі - Договір). Сторони уклали цей Договір з метою здійснення єдиних виплат за отримання дозволів на публічне виконання як об`єктів авторського права (творів), так і об`єктів суміжних прав (фонограм та зафіксованих у них виконань).

Предметом заявленого позову було стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості та штрафних санкцій за неналежне виконання грошового зобов`язання (сплата винагороди) по вказаному Договору та Додатків до нього.

Судом з`ясовано, що 24.02.2021 на підставі платіжного документа - квитанції АТ КБ «Приватбанк» № 0.0..1 відповідачем було сплачено на рахунок отримувача (ГО "Українська ліга авторських та суміжних прав") - 14033,25 грн. (13620,97 грн. боргу + 144,76 грн 3% річних + 267,52 грн. втрат внаслідок інфляції за період з 01.12.2019 по 30.11.2020)

Цей факт підтверджується вказаною вище банківською квитанцією, поданою до суду відповідачем та не оспорюється позивачем.

Таким чином, станом на час розгляду справи, предмет спору відсутній.

Відповідно п.2 ч.1 ст.231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Проте, позивач у тексті заяви від 10.03.2021 висловився про те, що він вважає за доцільне відмовитися від позову в частині стягнення заборгованості, але у прохальній її частині просив суд судове провадження у справі в частині стягнення основного боргу та штрафних санкцій - завершити.

Суд звертає увагу на те, що ст.231 ГПК України не передбачає такого визначення як: «завершення судового провадження».

Відтак, суд приходить до переконання, що провадження у справі по даному спору підлягає саме закриттю за відсутністю предмету спору в порядку п.2 ч.1 ст.231 ГПК України.

Суд враховує, що судовий спір виник у зв`язку з порушенням відповідачем умов вказаного договору щодо оплати винагороди.

За приписами ч.9 ст.129 ГПК України якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

При подачі позову до суду позивачем було сплачено 2270,00 грн. судового збору.

Оскільки відповідач неналежним чином виконував свої договірні зобов`язання щодо сплати винагороди в порядку і строки, обумовлені зазначеним договором, то суд вважає, що витрати по сплаті судового збору необхідно покласти на відповідача.

Крім того, заявляючи позов, позивач просив суд витрати на професійну правничу допомогу покласти на відповідача.

У заяві від 10.03.2021 позивач вказав суму витрат - 10000 грн., які просив суд покласти на відповідача посилаючись на Договір про надання професійної правничої допомоги від 12.08.2020 № 14.49-Н.

На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем вказаної суми позивачем подано до суду: договір про надання професійної правничої допомоги від 12.08.2020 № 14.49-Н, укладений між Адвокатським об`єднанням «Інтелкрафтс» та позивачем; Акт приймання-передачі наданих послуг від 01.02.2021 з переліком наданих послуг та їх вартістю.

Суд, дослідивши вище перелічені документи, подані позивачем для стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн., приходить до наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ціна даного позову становить 140336,25 грн.

За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу ).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України):

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

Водночас за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Із Акту приймання-передачі наданих послуг з професійної правничої допомоги, яка підлягає сплаті Клієнтом від 01.02.2021 вбачається лише вартість, а саме:

- вивчення та аналіз Договору від 01.12.2019 № ТЗ-235/12/19-Н - 200 грн.;

- надання консультацій Клієнту щодо порядку стягнення заборгованості - 300 грн.;

- складання тексту позовної заяви - 7000 грн.;

- роздруківка, посвідчення копій документів - 750 грн.;

- надання консультації Клієнту з приводу відкриття провадження у справі, порядку і строків судового розгляду, роз`яснення змісту ухвал суду - 750 грн.;

- підготовка процесуальних документів - 1000 грн.

Зокрема відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Оцінюючи поданий позивачем Акт приймання-передачі наданих послуг від 01.02.2021, виконаних адвокатом у даній справі суд вважає, що вартість наданих адвокатом послуг не відповідають критеріям обґрунтованості та пропорційності до предмета спору з урахуванням ціни позову у розумінні приписів частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України з огляду на вимоги, які ставляться до адвоката, а саме, наявності у такої особи повної вищої юридичної освіти, стажу роботи в галузі права, у зв`язку з чим такі дії не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи.

Відтак, суд дослідивши вище перелічені докази витрат на професійну правничу допомогу, приходить до переконання, що сума оплати за послуги, надані адвокатом позивачу в сумі 10 000 грн. не є співрозмірною та розумною із урахування ціни позову та проведеною (виконаною) роботою адвоката.

Суд, враховуючи вище викладене, приходить до висновку, що заявлена вимога позивача щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає до часткового задоволення в розмірі 3000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ч.9 ст.129, п.2 ч.1 ст.231 та ст. 234 ГПК, суд

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі за відсутністю предмету спору.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця Бедулі Вячеслава Валентиновича (індивідуальний податковий номер: НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) на користь Приватної організації "Українська ліга авторських і суміжних прав" (; вул.А.Аболмасова,5, Група приміщень 57, офіс 10, м.Київ, 02002) - 2 277,00 грн. (дві тисяч двісті сімдесят сім грн) витрат по сплаті судового збору та 3 000 грн. (три тисячі грн) витрат професійну правничу допомогу.

Ухвала набрала законної сили 11.03.2021.

Ця ухвала може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя Довгань К.І.