РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

31.03.2021Справа № 910/19332/20

За позовом Міжнародного молодіжного центру у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю «ІЛІТ»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект»
третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ОСОБА_1
третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Легкобит Станіслав Олександрович
провизнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню
Суддя Смирнова Ю.М.

Секретар судового засідання Багнюк І.І.

Представники учасників справи:

від позивачаРоманцова Т.В.
від відповідачаФедянін В.І.
від третіх осібне з`явилися

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Міжнародний молодіжний центр у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю «ІЛІТ» звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №1849 від 13.10.2020, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Легкобит Станіславом Олександровичем про звернення стягнення на нерухоме майно: першу чергу прибудови приватної школи, розташованої в м.Іллічівську, вул. Паркова, буд. 10-Ч, загальною площею 219,3 кв.м, розташованої на земельній ділянці площею 0,030 га, яка знаходиться у користуванні іпотекодавця на підставі договору оренди землі, укладеного 13.07.2005 та зареєстрованого у Одеській регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» 14.02.2005 за №03, за рахунок коштів, отриманих від реалізації яких задовольнити вимоги ТОВ «Кей-Колект» в розмірі 480554,24 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що оскаржуваний виконавчий напис не відповідає вимогам законодавства, в тому числі ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Постанові Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999, зокрема: відсутні докази безспірності боргу, судовим рішенням було вже відмовлено у стягненні боргу, минуло три роки з дня виникнення прав вимоги, порушено порядок вчинення виконавчого напису.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.12.2020 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №910/19332/20, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, залучено до участі у справі ОСОБА_1 третьою особою-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, залучено до участі у справі приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Легкобита Станіслава Олександровича третьою особою-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача; підготовче засідання у справі призначено на 14.01.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.12.2020 задоволено заяву позивача про забезпечення позову та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса, зареєстрованого в реєстрі №1849 від 13.10.2020, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Легкобитом Станіславом Олександровичем про звернення стягнення на нерухоме майно.

14.01.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти задоволення позову заперечує, вказуючи на те, що: жодних доказів виконання зобов`язання чи розрахунків заборгованості, чи повідомлень на адресу кредитора щодо виконання зобов`язання, чи інших доказів спірності заборгованості позивач суду не надав; наявність спору у суді за позовом кредитора до боржника про стягнення суми заборгованості за кредитним договором не спростовує висновок про безспірність заборгованості цього боржника та жодним чином не свідчить про неправомірність вчинення виконавчого напису; право вимоги на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом здійснення виконавчого напису виникло на підставі направлених 12.02.2020 боржнику та іпотекодавцю вимог про усунення порушень основного зобов`язання та які були ними отримані 20.02.2020 та 24.02.2020, а отже, трирічний строк, встановлений ст. 88 Закону України «Про нотаріат» розпочав тривати 27.03.2020; з моменту укладення договору факторингу та договору про відступлення права вимоги за договорами іпотеки відповідач не здійснював жодних нарахувань по відсоткам/штрафним санкціям і т.д., а сума заборгованості, яка зазначена у виконавчому написі є сумою, яка була відступлена ПАТ «УкрСиббанк» на користь ТОВ «Кей-Колект» 11.06.2012 з урахуванням внесених боржником грошових коштів за цей період.

Підготовче засідання, призначене на 14.01.2021, не відбулося.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.01.2021 підготовче засідання у справі призначено на 11.02.2021.

20.01.2021 від позивача надійшла відповідь на відзив.

26.01.2021 від третьої особи-2 - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Легкобита Станіслава Олександровича надійшли документи на виконання ухвали суду.

У підготовчому засіданні 11.02.2021 було оголошено перерву до 25.02.2021.

22.02.2021 від позивача надійшли письмові пояснення.

24.02.2021 від позивача надійшло клопотання про покладення судових витрат на відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.02.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 24.03.2021.

У судовому засіданні 24.03.2021 оголошувалась перерва до 31.03.2021.

Представник позивача у судове засідання з`явився, позов підтримав.

Відповідач проти задоволення позову заперечував з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву.

Треті особи представників у судове засідання не направили, пояснень щодо позову та відзиву не надали, своїм правом не скористалися.

У судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні представників учасників справи, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

14.12.2006 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (Банк) та ОСОБА_1 (позичальник) було укладено договір про надання споживчого кредиту №0 (надалі - Кредитний договір), за умовами якого Банк зобов`язався надати позичальнику, а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті 24653,00 швейцарських франка, та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених цим договором.

Додатковою угодою №2 від 10.02.2009 до Кредитного договору змінено схему погашення кредиту та визначено, зокрема, термін повернення кредиту у повному обсязі не пізніше 16.12.2021.

З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника за вказаним Кредитним договором 14.12.2006 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (іпотекодержатель) та Міжнародним молодіжним центром у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю «ІЛІТ» (іпотекодавець) було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріального округу Одеської області Стрижак З.І. та зареєстрований в реєстрі за №8575 (надалі - Іпотечний договір).

Відповідно до п.1.1 Іпотечного договору іпотекодавець, з метою забезпечення викладених нижче зобов`язань, передає в іпотеку іпотекодержателю наступне нерухоме майн, що є власністю іпотекодавця: перша черга прибудови приватної школи, розташована в м.Іллічівську, вул. Паркова, будинок №10-Ч, основною площею 149,2 кв.м, загальною площею 219,3 кв.м, розташована на земельній ділянці площею 0,30 га, яка знаходиться у користуванні іпотекодавця на підставі договору оренди землі, укладеного 13.07.2005 та зареєстрованого у Одеській регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» 14.02.2005 за №03 (надалі - предмет іпотеки).

Відповідно до п. 1.3 Іпотечного договору (в редакції Договору про внесення змін від 08.05.2009) іпотекою за цим договором забезпечуються вимоги боржника, які виникають з кредитного договору №0 від 14.12.2006, згідно з яким:

- іпотекодержатель зобов`язується надати боржнику, а боржник прийняти, належним чином використовувати і повернути іпотекодержателю кредит в сумі 24653 швейцарських франків, своєчасно сплачувати плату за користування кредитом: відсотки в розмірі 8,49% річних, що нараховуються на суму кредитних коштів, які фактично надані боржнику і які ще ним не повернуті;

- термін кредитування з 14.12.2006 по 16.12.2021; день сплати ануїтентного платежу 10 числа (включно) кожного місяця;

- строк погашення кредиту встановлено згідно з Графіком погашення кредиту, що є додатком до кредитного договору №2 про надання споживчого кредиту №0, а саме: рівними частками кожного місяця по 186,26 швейцарських франка, останній місяць грудень 2021 року - 185,83 швейцарських франків, але в жодному випадку кредит підлягає поверненню не пізніше 16.12.2021, якщо інший строк повернення кредиту не встановлено у відповідності до зазначеного кредитного договору.

В подальшому, між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» було укладено договір факторингу №4 від 11.06.2012, а також договір відступлення права вимоги за договорами іпотеки від 11.06.2012, за умовами яких Банк відступив, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» прийняло, зокрема, право вимагати погашення заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 14.12.2006.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Як свідчать матеріали справи, 13.10.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (як правонаступник Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк») звернулося до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Легкобита Станіслава Олександровича із заявою про вчинення виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором з метою погашення заборгованості за Кредитним договором за період з 11.06.2012 по 19.10.2018 у розмірі 17059,77 Швейцарських Франків.

13.10.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Легкобитом Станіславом Олександровичем вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №1849 (надалі - Виконавчий напис), яким запропоновано звернути стягнення на першу чергу прибудови приватної школи, загальною площею 149,2 кв.м, місцезнаходження: місто Іллічівськ, вулиця Паркова, будинок 10-Ч, вартістю 1745366,00 грн, що розташована на земельній ділянці площею 0,030 га, яка знаходиться у користуванні Міжнародного молодіжного центру у вигляді ТОВ «ІЛІТ» на підставі договору оренди землі, укладеного 13.07.2005 та зареєстрованого у Одеській регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» 14.02.2005 за №03, що належать на праві власності Міжнародному молодіжному центру у вигляді ТОВ «ІЛІТ» на підставі свідоцтва №808 про право власності на першу чергу прибудови приватної школи, виданого виконавчим комітетом Іллічівської міської ради 15.05.2003 на підставі рішення №211 від 23.04.2003, зареєстрованого в бюро технічної інвентаризації м.Іллічівська в р.кн.№ГН-3, під реєстровим №298, на стор.188.

У Виконавчому написі зазначено, що вказане нерухоме майно на підставі Іпотечного договору, посвідченого 14.12.2006 Стрижак З.І., приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріального округу Одеської області та зареєстрованого в реєстрі за №8575, передано іпотекодавцем - Міжнародним молодіжним центром у вигляді ТОВ «ІЛІТ» в забезпечення виконання зобов`язань боржника - ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту №0 від 14.12.2006, стягувачу - Товариству з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект».

Також у Виконавчому написі вказано, що 11.06.2012 між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» були укладені Договір факторингу №4 та Договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки, посвідчений Саєнко Е.В., приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області, 11.06.2012 за реєстровим №2459-2460, згідно яких право вимоги за вищевказаним Кредитним договором та Договором іпотеки перейшло до ТОВ «Кей-Колект».

За рахунок коштів, отриманих від реалізації у встановленому законодавством порядку переданого в іпотеку зазначеного нерухомого майна, запропоновано задовольнити вимоги ТОВ «Кей-Колект», що виникли за період з 11.06.2012 по 19.10.2018 в сумі 17059,77 Швейцарських Франків, що відповідно до курсу НБУ станом на 19.10.2018 складає 480554,24 грн, у тому числі: заборгованість за тілом кредиту - 15622,20 Швейцарських Франків, що відповідно до курсу НБУ станом на 19.10.2018 складає 440059,53 грн; заборгованість за процентами - 1437,57 Швейцарських Франків, що відповідно до курсу НБУ станом на 19.10.2018 складає 40494,71 грн; загальна сума, яка підлягає стягненню з іпотекодавця Міжнародного молодіжного центру у вигляді ТОВ «ІЛІТ» на користь ТОВ «Кей-Колект» складає 480554,24 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про невідповідність вчиненого нотаріусом виконавчого напису чинному законодавству України, зокрема, вимогам ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та постанові Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999, оскільки: відсутні докази безспірності боргу; судовим рішенням у справі №501/1711/13-ц було вже відмовлено у стягненні боргу; минуло три роки з дня виникнення прав вимоги; порушено порядок вчинення виконавчого напису, так як жодних повідомлень про порушення зобов`язань по Кредитному договору або ж вимог про усунення порушення по Кредитному договору, вимоги про дострокове виконання кредитного договору позивач не отримував.

За загальним правилом ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат» ). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Умови вчинення виконавчих написів визначені ст. 88 Закону України «Про нотаріат», згідно з якою нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Згідно з п.п. 2.1 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (п.п. 2.2 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (п.п. 2.3 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Відповідно до п.п. 3.2 п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів).

Підпунктом 3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій встановлено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений п.п. 2.3 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Аналогічна правова позиція наведена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 у справі №645/1979/15-ц.

За змістом п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, у разі стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Станом на момент вчинення Виконавчого напису чинною є саме ця редакція Переліку документів, оскільки, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: пункту 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 1 1 такого змісту: « 1 1. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу». пункту 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.» (ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 залишено без змін).

За приписами ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Під час розгляду даної справи в порядку ст. 81 Господарського процесуального кодексу України за клопотанням позивача судом було витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Легкобита Станіслава Олександровича належним чином засвідчені копії нотаріальної справи щодо вчинення оскаржуваного виконавчого напису.

На виконання вимог відповідної ухвали суду приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Легкобитом Станіславом Олександровичем надані копії документів, на підставі яких 13.10.2020 ним було вчинено виконавчий напис за реєстровим №1849.

З наданих нотаріусом документів вбачається, що до заяви про вчинення виконавчого напису №13/10/2020/733655 від 13.10.2020 заявником - Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» були додані такі документи: оригінал Кредитного договору, оригінал Іпотечного договору; оригінал Договору про внесення змін до іпотечного договору; нотаріально посвідчений Договір факторингу №4; нотаріально посвідчений Договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки; оригінал вимоги про усунення порушення основного зобов`язання; розрахунок суми заборгованості; копія Свідоцтва про право власності Міжнародного молодіжного центру ТОВ «ІЛІТ».

Однак, суд зазначає, що подані відповідачем нотаріусу документи не підтверджують безспірність заборгованості, у зв`язку з існуванням якої ставилося питання про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Так, до заяви про вчинення виконавчого напису позивачем не надано жодних первинних документів (таких як, наприклад, банківські виписки по рахунку), якими б підтверджувався факт надання позичальнику кредиту на виконання Кредитного договору, а також дати та суми здійснених позичальником часткових оплат.

Доданий до заяви про вчинення виконавчого напису розрахунок не містить детального опису формування заборгованості за щомісячними платежами, в тому числі не містить інформації стосовно порядку та періоду нарахування процентів за Кредитним договором та застосованої процентної ставки тощо.

У такому розрахунку зазначено лише, що борг за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 14.12.2018 станом на 19.10.2018 складає 17059,77 Швейцарських Франків, що відповідно до курсу НБУ станом на 19.10.2018 складає 480554,24 грн, у тому числі: заборгованість за тілом кредиту - 15622,20 Швейцарських Франків, що відповідно до курсу НБУ станом на 19.10.2018 складає 440059,53 грн; заборгованість за процентами - 1437,57 Швейцарських Франків, що відповідно до курсу НБУ станом на 19.10.2018 складає 40494,71 грн.

Проте, за який саме період та в якому розмірі існує заборгованість в розрізі щомісячних платежів (по тілу кредиту та по нарахованих процентах) з розрахунку не вбачається.

Крім того, у наданому нотаріусу Іпотечному договорі було вказано, що термін погашення кредиту закінчується лише 16.12.2021. Документів, які б свідчили, що Банком (або ж позивачем як новим кредитором) було реалізовано право вимагати дострокового погашення кредиту, до заяви про вчинення виконавчого напису додано не було.

Отже, із наданих нотаріусу разом із заявою про вчинення виконавчого напису документів неможливо встановити, чи були фактично надані позичальнику кредитні кошти та у якому розмірі, а також у які саме періоди мало місце прострочення виконання позичальником своїх зобов`язань як щодо погашення платежів по тілу кредиту, так і щодо сплати процентів.

Таким чином, разом із заявою про вчинення виконавчого напису відповідачем не було подано нотаріусу документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника (позичальника за кредитним договором) та встановлюють прострочення виконання зобов`язання, а відтак спірний виконавчий напис вчинено нотаріусом з порушенням вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат», п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а також п.п. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому, як зазначено у самому Виконавчому написі, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснено для задоволення вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 14.12.2006, що виникли за період з 11.06.2012 по 19.10.2018. В свою чергу, як встановлено судом, спірний виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Легкобитом Станіславом Олександровичем 13.10.2020, тобто більше ніж через три роки з дня виникнення відповідного права вимоги, а, отже, при вчиненні виконавчого напису нотаріусом також були порушені приписи ст. 88 Закону України «Про нотаріат» щодо строку у межах якого нотаріус може вчинити виконавчий напис.

Твердження відповідача про те, що трирічний строк, який встановлено ст. 88 Закону України «Про нотаріат» розпочав тривати 27.03.2020, тобто на 32 календарний день з дати одержання позичальником та іпотекодавцем повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту, судом відхиляються, оскільки за змістом ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання.

За таких обставин, оскільки матеріалами справи підтверджується, що при вчиненні виконавчого напису від 13.10.2020, зареєстрованого в реєстрі за номером 1849, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Легкобитом Станіславом Олександровичем порушено порядок та умови вчинення виконавчого напису, встановлені ст. 88 Закону України «Про нотаріат», п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а також п.п. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, вимоги позивача про визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

При цьому, оскільки порушення нотаріусом порядку (умов) вчинення виконавчого напису (в даному випадку - умови щодо надання документів на підтвердження безспірності заборгованості та строку, у межах якого нотаріус може вчинити виконавчий напис) є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, інші доводи та заперечення сторін судом розглянуті та відхилені як такі, що на результат вирішення спору - задоволення позову з наведених вище підстав, впливу не мають.

Зокрема, в контексті заявлених позовних вимог судом не приймаються до уваги посилання позивача на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 18.05.2016 у цивільній справі №501/1711/13-ц, оскільки сам по собі факт звернення кредитора до суду не є підставою для визнання заборгованості спірною, позаяк спірність заборгованості з урахуванням положень чинного законодавства визначається не за суб`єктивним ставленням кредитора чи боржника до неї, а за об`єктивним закріпленням такого виду заборгованості у Переліку. Аналогічна правова позиція наведена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 у справі №305/2082/14-ц.

Більш того, зі змісту рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 18.05.2016 слідує, що предметом розгляду первісного позову у цивільній справі №501/1711/13-ц було солідарне стягнення заборгованості за Кредитним договором з боржника та поручителів і, відмовляючи у позові, суд посилався на пропуск шестимісячного строку, встановленого саме для пред`явлення вимог до поручителів (в той час як спірний виконавчий напис вчинено на підставі Іпотечного договору).

У відповідності до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову покладаються на відповідача.

24.02.2021 від позивача надійшла заява, в якій позивач просить покласти на відповідача витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 40000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За приписами ч.ч. 3 - 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

В обґрунтування розміру заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу, позивач зазначає, що 20.11.2020 між Міжнародним молодіжним центром у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю «ІЛІТ» (клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Алтекса» укладено договір про надання правової допомоги №С/162/11-2020, за умовами якого адвокатське об`єднання на підставі звернення (доручення) клієнта, на професійній та платній основі надає правову допомогу в обсязі та на умовах, що визначені додатковими угодами до цього договору.

У додатковій угоді №1 від 20.11.2020 до договору про надання правової допомоги №С/162/11-2020 від 20.11.2020 його сторони погодили надання правової допомоги по веденню судового процесу в суді першої інстанції за позовом Міжнародного молодіжного центру у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю «ІЛІТ» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню; складання всіх необхідних процесуальних документів по справі за позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню; представництво інтересів клієнта за позовом «про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню» в судових засіданнях з необмеженими кількостями судових засідань.

Відповідно до п. 1 додаткової угоди №2 від 20.11.2020 до договору про надання правової допомоги №С/162/11-2020 від 20.11.2020 клієнт зобов`язується сплатити гонорар у розмірі 40000,00 грн наступними платежами: перша частина оплати - у розмірі 20000,00 грн - 25.11.2020; наступна частина оплати - у розмірі 20000,00 грн після відкриття провадження по справі.

Для долучення до матеріалів справи позивачем надані меморіальні ордери на загальну суму 40200,00 грн, якими підтверджується здійснення позивачем оплати за договором про надання правової допомоги №С/162/11-2020 від 20.11.2020.

Також для долучення до матеріалів справи позивачем надано звіт про надання правової допомоги від 23.02.2021, в якому деталізовано послуги, надані адвокатським об`єднанням позивачу в рамках договору про надання правової допомоги №С/162/11-2020 від 20.11.2020.

Вищевказаними документами підтверджується понесення Міжнародним молодіжним центром у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю «ІЛІТ» витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 40000,00 грн.

Водночас, суд зазначає, що за приписами ч. 1 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Частиною 2 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Суд зазначає, що договір про надання правової допомоги №С/162/11-2020 від 20.11.2020 між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Алтекса» та додаткові угоди №№1, 2 від 20.11.2020 до вказаного договору, в яких визначено обсяг послуг та суму гонорару адвоката, були укладені ще до звернення позивача з відповідним позовом до суду.

Проте, в порушення ч. 1 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України позивачем разом з позовною заявою не було подано суду попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат та не наведено орієнтовного розміру витрат на професійну правничу допомогу, які позивач очікував понести у зв`язку з розглядом справи.

У позові позивач лише вказав про надання такого розрахунку під час розгляду справи, що не відповідає вимогам процесуального закону.

За таких обставин, з огляду на положення ч. 2 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України, суд відмовляє позивачу у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 40000,00 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 74, 124, 129, 238-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №1849 від 13.10.2020, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Легкобитом Станіславом Олександровичем, про звернення стягнення на нерухоме майно: першу чергу прибудови приватної школи, розташованої в м.Іллічівську, вул. Паркова, буд. 10-Ч, загальною площею 219,3 кв.м, розташованої на земельній ділянці площею 0,030 га, яка знаходиться у користуванні іпотекодавця на підставі договору оренди землі, укладеного 13.07.2005 та зареєстрованого у Одеській регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» 14.02.2005 за №03, за рахунок коштів, отриманих від реалізації яких запропоновано задовольнити вимоги ТОВ «Кей-Колект» в розмірі 480554,24 грн.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (Україна, 01042, місто Київ, вулиця Іоанна Павла ІІ, будинок 4/6, корпус «В», поверх 4, кабінет 402, ідентифікаційний код 37825968) на користь Міжнародного молодіжного центру у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю «ІЛІТ» (Україна, 68000, Одеська обл., місто Іллічівськ(п), вулиця Паркова, будинок 10-Ч, ідентифікаційний код 31619913) судовий збір за подання позову у розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) грн 00 коп., судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 1051 (одна тисяча п`ятдесят одна) грн 00 коп.

4. Відмовити Міжнародному молодіжному центру у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю «ІЛІТ» у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст.ст. 256, 257, п.п.17.5 п. 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 15.04.2021.

Суддя Ю.М. Смирнова