ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
23.03.2021 Справа № 914/2699/20
За заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітессбуд», м.Самбір Львівської обл.,
про: ухвалення додаткового рішення
у справі №914/2699/20
За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітессбуд», м.Самбір Львівської обл.,
до відповідача: Управління капітального будівництва та житлового господарства Виконавчого комітету Самбірської міської ради, м.Самбір Львівської обл.,
про: стягнення 100 000,00 грн.
Суддя І.Б.Козак
при секретарі Ю.Пришляк
Від заявника (позивача): А.Усачук адвокат.
Від відповідача: не зявився.
На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітессбуд» до Управління капітального будівництва та житлового господарства Виконавчого комітету Самбірської міської ради про стягнення 100000,00 грн.
Рішенням суду від 02.03.2021р. стягнуто з Управління капітального будівництва та житлового господарства Виконавчого комітету Самбірської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітессбуд» 100000,00 грн заборгованості та 2102,00 грн судового збору.

09.03.2021р. представником позивача подано до Господарського суду Львівської області заяву про вирішення питання стягнення з відповідача судових витрат на правову допомогу на суму 10000,00 грн та поновити строк на подання доказів на понесення таких витрат. Ухвалою суду від 10.03.2021 питання про стягнення судових витрат на правову допомогу призначено на 23.03.2021р. на 12:30 год. Щодо поновлення строку на подання доказів на понесення витрат на правову допомогу, то такий строк був продовжений за клопотанням позивача від 23.02.2021р. у судовому засіданні 23.02.2021р. протокольною ухвалою суду.

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА.

Позиція позивача (заявника)

У судове засідання 23.03.2021р. представник позивача з`явився, підтримав вимоги за заявою та клопотання про поновлення позивачу строку на подання доказів, що підтверджують розмір таких витрат. Вимоги за заявою обґрунтовуються тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Вітессбуд» понесло витрати на правову допомогу у цій справі в розмірі 10000,00 грн, які просить стягнути з відповідача.

Позиція відповідача.

Відповідач у судове засідання 23.03.2021р. не з`явився, заперечив проти задоволення цієї заяви у письмовому запереченні (вх.№6805/21 від 22.03.2021):

· Невідповідність платіжного доручення №222 від 04.03.2021 вимогам чинного законодавства, бо у ньому не конкретизовано призначення платежу з посиланням на відповідний договір, номер судової справи, що на думку відповідача, є неналежним доказом понесення таких витрат;

· В поданій заяві про відшкодування таких витрат не підтверджено обгрунтованість та фактичний обсяг витрат, що є підставою для відмови у їх стягненні;

· Акт приймання наданих послуг №2 від 04.03.2021 та детальний опис робіт від 04.03.2021 не дають змоги чітко відстежити, що є результатом замовлених послуг. Крім того, в Акті та описі виконаних робіт зазначено лише загальне найменування послуг та їх вартість, без конкретизації обсягів та методів, за якими вони проводилися, не зазначений перелік використаних ресурсів, що унеможливлює встановлення складу та обсягу наданих послуг, що в свою чергу свідчить про дефект у складанні первинних документів;

· Посилаючись на постанову ВСУ від 01.10.2018р. у справі №569/17904/17, відповідач вважає, що на підтвердження наданою правової допомоги необхідно долучати і розрахунок погодинної вартості правової допомоги, який має бути передбачений договором та Актом приймання-передачі таких послуг;

· На думку відповідачу, розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години роботи за певний вид послуги, витрачений час на участь у судових засіданнях, вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням, ознайомлення з матеріалами справи тощо;

· Посилаючись на постанову від 12.09.2018 ВСУ у справі №810/4749/15, звертає увагу суду на необхідності детального аналізу поданих доказів з метою уникнення випадків її присудження за дублюючі послуги.

Враховуючи всі наведені доводи, просить відмовити позивачу у задоволенні цієї заяви повністю.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА.

Оцінка суду.

Відповідно до ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і надавали пояснення, не ухвалено рішення. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

За змістом ст. 244 ГПК України додаткове рішення - це засіб виправлення неповноти основного судового рішення. Через незмінність судового рішення суд, який його ухвалив, не вправі його скасувати чи змінити, проте, він має право виправити деякі його недоліки, зокрема неповноту.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.123 ГПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст.126 ГПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Щодо поновлення строку на подання позивачем доказів на понесення витрат на правову допомогу, то оскільки останній 5-й день строку на подання такої заяви після винесення рішення припав на вихідній день (07.03.2021 був вихідним днем, 08.03.2021 був вихідним днем), то останнійм днем строку є 09.03.2021, коли і була подана ця заява. Отже, суд констатує, що позивачем подано заяву на стягнення судових втрат на правову допомогу у межах строку на її подання.

На підтвердження понесених витрат на професійну правову допомогу позивач надав суду:

1 - договір доручення на представництво інтересів та надання правової допомоги від 25.08.2020;

2 Додаткову угоду №1 до вищезгаданого договору від 25.08.2020;

3 - Акт приймання наданих послуг №2 щодо надання адвокатських послуг від 04.03.2021р. на загальну суму 10000,00 грн

3 - Рахунок-фактуру №2 від 03.03.2021 на суму 10000,00 грн;

4 Детальний опис виконаних робіт за договором про надання правової допомоги від 25.08.2020;

5 - платіжне доручення №222 від 04.03.2021 на суму 10000,00 грн;

6 - Ордер на надання правничої допомоги №1009589 від 03.11.2020;

7 - Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серія РН №1858.

У позовній заяві позивачем зазначено про те, що орієнтовний розрахунок суми правової допомоги буде подано у строки, встановлені ГПК України.

У п.2 Додаткової угоди №1 сторони договору погодили доповнити договір доручення на представництво інтересів та надання правової допомоги від 25.08.2020 додатковими пунктами 7.1-7.4. Зокрема, у п.7.3 сторони погодили таке: визначення вартості наданих адвокатом на користь клієнта послуг здійснюється з розрахунку вартості однієї людино-години надання послуг, що становить 1000,00 грн (без ПДВ). Сторони також погодили , що участь адвоката у кожному судовому засіданні становить 1000,00 грн (без ПДВ), не враховуючи тривалості такого засідання. У п.7.2 зазначено, що клієнт сплачує на користь адвоката суму коштів за надання послуги/правової допомоги протягом 10 днів з дня підписання сторонами Акту приймання-надання послуг та за необхідності виставлення відповідного рахунку-фактури адвокатом.

У Акті здачі-приймання наданих адвокатських послуг, підписаному двома сторонами договору від 04.03.2021, сторони погодили загальну вартість вказаних послуг в розмірі 10000,00 грн. При цьому, хоча вказано кількість « 1 послуга», однак в колонці «обсяг надання правової допомоги» чітко визначено, про яку послугу йдеться: послуги у сфері права у відповідності до коду діяльності адвоката 69.10 національного класифікатора ДК:009:2010 «Класифікація видів економічної діяльності», а саме: консультування та надання правового висновку ТзОВ «Вітессбуд» щодо заборгованості Управління капітального будівництва та житлово-комунального господарства Виконавчого комітету Самбірської міської ради по договору №04-10/19 від 04.10.2019 (зі змінами та доповненнями); підготовка проекту Вимоги в порядку ст.530 ЦК України щодо стягнення заборгованості; підготовка, складання процесуальних документів від імені Клієнта щодо стягнення заборгованості по договору від 04.10.2019 №04-10/19; представництво інтересів клієнта у Господарському суді Львівської області та складання відповідних процесуальних документів по справі №914/2699/20.

За змістом статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Відповідно до ч.ч.4-6 ст.126 ГПКрозмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

· 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

· 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

· 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

· 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Таких доказів або обґрунтувань, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката до справи, відповідач не надав.

Суд також враховує позицію Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду, наведену в постанові від 03.10.19р. у справі № 922/445/19, про те, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Натомість лише щодо розподілу витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги (витрати на проїзд, проживання, поштові послуги тощо), необхідною умовою є надання відповідних доказів, які підтверджують здійснення таких витрат.

Аналізуючи аргументи відповідача на заяву про стягнення судових витрат, суд трактує їх як такі, що не спростовують доказів понесення позивачем таких витрат, оскільки чітко визначені, детально описані та прийняті клієнтом (ТОВ «Вітессбуд»), належно оформлені та сплачені стороною у справі адвокату.

Використовуючи свої дискреційні повноваження, беручи до уваги заперечення відповідача щодо розрахунку понесених витрат позивача, застосовуючи принцип співмірності у визначенні розміру витрат на правову допомогу, керуючись ст.ст. 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітессбуд» про винесення додаткового рішення у справі №914/2699/20 задовольнити повністю.

2. Стягнути з Управління капітального будівництва та житлового господарства Виконавчого комітету Самбірської міської ради (адреса: 81400, Львівська обл, м.Самбір, пл.Ринок, 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітессбуд» (адреса: 84200, Львівська обл, м.Самбір, вул.Ю.Липи, 6, ) 10000,00 грн витрат на правову допомогу.

3. Відповідно до ч. 1 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

4. Апеляційну скаргу на рішення суду можна подати в порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

5. Інформацію у справі, яка розглядається, можна отримати за такою веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua.

Через хворобу судді І.Б.Козак на COVID-19 до 09.04.2021 включно повний текст додаткового рішення складено та підписано 12.04.2021р.

Суддя І.Б. Козак