ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2021 року м. Дніпро Справа № 908/1860/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередка А.Є. (доповідач)

суддів: Коваль Л.А., Мороза В.Ф.

при секретарі судового засідання: Мудрак О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничо впроваджувальний центр "Гандікап"

на рішення Господарського суду Запорізької області (суддя Смірнов О.Г.) від 23.12.2020р. (дата складання повного тексту рішення - 28.23.2020) у справі № 908/1860/20

за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, адреса для листування: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50)

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничо впроваджувальний центр "Гандікап" (69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 95-А)

до відповідача-2: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

про стягнення солідарно 439 034,52 грн., -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020р. Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до відповідачів: Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничо впроваджувальний центр "Гандікап" та ОСОБА_1 про стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором № б/н від 28.07.2016 в сумі 439 034,52 грн.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 23.12.2020р. у справі № 908/1860/20:

- позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничо впроваджувальний центр "Гандікап" та ОСОБА_1 задоволено частково;

- стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничо впроваджувальний центр "Гандікап" (69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 95-А, ідентифікаційний код 35553411) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, адреса для листування: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, ідентифікаційний код 14360570) заборгованість за договором № б/н від 28.07.2016 в сумі 439034 (чотириста тридцять дев`ять тисяч тридцять чотири) грн. 52 коп., витрати зі сплати судового збору в сумі 3292 (три тисячі двісті дев`яносто дві) грн. 76 коп.,

- у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором № б/н від 28.07.2016 в сумі 439034,52 грн. - відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, АТ КБ "Приватбанк" звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та порушення норм матеріального права, просить рішення Господарського суду Запорізької області від 23.12.2020р. у справі № 908/1860/20 скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог та прийняти в цій частині нове рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" заборгованості за договором поруки № Р631266614 від 23.12.2016р.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт, зокрема вказує, що умовами договору поруки № Р631266614 від 23.12.2016р. передбачено згоду поручителя на збільшення обсягу його відповідальності без додаткового узгодження, тому порука не припинилася та є чинною, а в суду першої інстанції були відсутні підстави для відмови в позові до відповідача-2.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 01.02.2021р. у складі: головуючий суддя - Чередко А.Є., судді - Коваль Л.А., Кузнецов В.О. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на рішення Господарського суду Запорізької області від 23.12.2020р. у справі № 908/1860/20, розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 11.03.2021р.

Також не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничо впроваджувальний центр "Гандікап" звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Запорізької області від 23.12.2020р. у справі № 908/1860/20 скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивача.

В обгрунтування апеляційної скарги апелянт, зокрема вказує наступне:

- суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про укладення між сторонами 28.07.2016 кредитного договору, адже заява про відкриття рахунку не містить необхідних істотних умов кредитного договору;

- позивачем не надано доказів видачі відповідачу кредиту (платіжні доручення або меморіальні ордери тощо), надані позивачем на виконання ухвали про усунення недоліків позовної заяви меморіальні ордери (направлені поштою 11.08.2020 без супровідного листа) за серпень 2019 - червень 2020 не містять в собі доказової інформації щодо видачі кредиту позивачем та отриманням кредитних коштів у розмірі 439034,52 грн. відповідачем, вони містять лише інформацію про нарахування банком в односторонньому порядку комісії, процентів за кошти, які взагалі не надавались відповідачу;

- позивачем не надано доказів узгодження всіх істотних умов кредитного договору, а без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу-1 умови, відсутність у договорі домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані позивачем договір з окремим від нього документом, не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин;

- роздруківка Витягу з "Умов та правил надання банківських послуг" із сайту позивача не може бути належним доказом у справі, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни до нього хоч щодня;

- надані позивачем копії виписок за період з 29.08.2019 по 23.06.2020 не оформлені у відповідності до вимог нормативних актів НБУ щодо платіжних документів, не містять необхідних реквізитів, штампів та підписів уповноважених осіб банку, а відтак не можуть вважатися належними та допустимими електронними або письмовими доказами у справі;

- доданий до позову розрахунок заборгованості нічим не обґрунтований, а тому в силу чину змагальності сторін, визначеного ст. 91 ГПК України, не може бути прийнятий до уваги судом в якості належного та допустимого доказу надання відповідачу грошових коштів за кредитним договором та розміру заборгованості у випадку її наявності;

- позивачем не направлялись на адресу ТОВ "НВВЦ Гандікап" будь-які претензії та вимоги щодо неналежного виконання кредитного договору.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 01.02.2021р. у складі: головуючий суддя - Чередко А.Є., судді - Коваль Л.А., Кузнецов В.О. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничо впроваджувальний центр "Гандікап" на рішення Господарського суду Запорізької області від 23.12.2020р. у справі № 908/1860/20 та приєднано її до спільного розгляду з апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 11.03.2021р.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 10.03.2021р., на підставі розпорядження керівника апарату суду щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді Кузнецова В.О. та відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.03.2021р., апеляційні скарги на рішення Господарського суду Запорізької області від 23.12.2020р. у справі № 908/1860/20 прийняті до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Чередко А.Є., судді - Коваль Л.А., Мороз В.Ф.

Представники сторін у судовому засіданні 11.03.2021 підтримали доводи своїх апеляційних скарг та просили їх задовольнити, проти доводів апеляційних скарг один одного заперечували.

В судовому засіданні 11.03.2021р. по справі оголошено перерву до 08.04.2021р., про що постановлено ухвалу, не виходячи у нарадчу кімнату та без оформлення її окремим документом.

Представник відповідачів не з`явився до судового засідання, втім звернувся до апеляційного суду з заявою про відкладення слухання справи у зв`язку з введеням карантинних обмежень на території Запорізької області.

Враховуючи, що представник відповідачів надав пояснення по суті спору в судовому засіданні 11.03.2020, явка представників сторін в судове засідання не визнавалася апеляційним судом обов`язковою, а неявка представника відповідачів не перешкоджає апеляційному перегляду справи, колегія суддів вважає за необхідне заяву представника відповідачів про відкладення розгляду справи відхилити та розглянути апеляційні скарги по суті у відсутності представника відповідачів.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, судова колегія дійшла до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційних скарг, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено місцевим господарським судом, 28.07.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничо впроваджувальний центр "Гандікап" (Клієнт) звернулось до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (Банк) із заявою про відкриття поточного рахунку № НОМЕР_1 в гривнях, яка оформлена на бланку типової форми та містить підписи та відтиски печаток Банку та Клієнта.

Разом з цим Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничо впроваджувальний центр "Гандікап" та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" була підписана заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг.

В Заяві зазначено, що підписавши цю заяву Клієнт висловлює згоду з Умовами та Правилами надання банківських послуг (знаходяться на сайті банку www.pb.ua,), Тарифами банку, які разом з даною заявою складають Договір банківського обслуговування.

Відповідно до п. 3.2.1.1.16. "Умов та правил надання банківських послуг", далі Умови, при укладенні договорів та угод, або вчиненні інших дій, які свідчать про приєднання Клієнта до цих Умов (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки зі зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/ інтернет клієнт-банк, або в формі обміну паперовою або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі), Банк та Клієнт допускають використання підписів Клієнта у вигляді електронно-цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, направлений Банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі Клієнта з правом "першого" підпису. Підписання договорів та угод таким чином прирівнюється до укладення договорів та угод у письмовій формі.

Кредитний ліміт стосовно цього розділу Умов являє собою суму грошових коштів, в межах якої Банк здійснює оплату розрахункових документів Клієнта понад залишок грошових коштів на його поточному рахунку. Ліміт розраховується згідно затвердженої внутрішньобанківської методики на підставі даних про рух грошових коштів на поточному рахунку, платоспроможності, кредитної історії та інших показників у відповідності з внутрішньобанківськими нормативами та нормативними актами Національного банку України. Обов`язковою умовою встановлення/користування Кредитним лімітом на розрахунковому рахунку є надання поруки фізичною особою - Поручителем (п. 3.2.1.1.5.Умов).

Згідно з п. 3.2.1.1.1. Умов, кредитний ліміт на поточний рахунок (далі - "Кредит") надається на поповнення оборотних коштів і здійснення поточних платежів Клієнта, в межах кредитного ліміту (далі - "Ліміт"). Техніко-економічне обґрунтування кредиту - фінансування поточної діяльності. Про розмір Ліміту Банк повідомляє Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв`язку Банка і Клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms-повідомлення або інших). Банк здійснює обслуговування Ліміту Клієнта, що полягає у проведенні його платежів понад залишок коштів на поточному рахунку Клієнта, при наявності вільних грошових ресурсів, за рахунок кредитних коштів в межах Ліміту, шляхом дебетування поточного рахунку. При цьому створюється дебетове сальдо.

Пунктом 3.2.1.1.6. Умов визначено, що ліміт може бути змінений Банком в односторонньому порядку, передбаченому Умовами, у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами Банку. Підписавши угоду, Клієнт виражає свою згоду на те, що зміна ліміту проводиться Банком в односторонньому порядку шляхом повідомлення Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв`язку Банка та Клієнта (системи клієнт-банк, Інтернет-банку Приват24, мобільний додаток "Приват24", sms-повідомлення або інших).

Умовами п. 3.2.1.1.8. Умов передбачено, що проведення платежів Клієнта в порядку обслуговування кредитного ліміту проводиться Банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання Клієнта до Умов (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки зі зразками підписів і відбитка печатки" або в формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк / інтернет клієнт-банк, або в формі обміну паперовою або електронною інформацією, або в іншій формі). При порушенні Клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбачених Умовами, Банк на свій розсуд має право змінити умови кредитування, встановивши інший термін повернення кредиту. При належному виконанні Клієнтом зобов`язань, передбачених Умовами, за відсутності заперечень за місяць до закінчення терміну обслуговування ліміту, проведення платежів Клієнта в порядку обслуговування ліміту може бути продовжено Банком на той самий строк.

Відповідно до п. 3.2.1.1.11. Умов за сумами кредиту, отриманими клієнтами до 31.01.2015 року включно і до моменту обнуління кредитного ліміту періодом безперервного користування кредитом є період часу, протягом якого безперервно існувало дебетове сальдо на поточному рахунку. Початком періоду безперервного користування кредитом вважається перший день, починаючи з якого безперервно існувало дебетове сальдо на поточному рахунку Клієнта при закритті банківського дня. Датою закінчення періоду безперервного користування кредитом вважається день, по закінченню якого на поточному рахунку зафіксовано нульове дебетове сальдо. Період безперервного користування "кредитним лімітом на поточному рахунку" - не більш ніж 30 днів.

Для пільгового користування лімітом (розрахунок відсотків здійснюється за процентною ставкою в розмірі 0% річних від суми залишку непогашеної заборгованості ) клієнт повинен:

- у разі, якщо дебетове сальдо на поточному рахунку утворилося з 1-го до 20-го (включно) числа поточного місяця, то обнуління повинно проводитися по кінцю дня в будь-який з днів по 25-е число поточного місяця;

- у разі, якщо дебетове сальдо на поточному рахунку утворилося з 21-го числа до кінцевого числа поточного місяця, то обнуління повинно проводитися по кінцю дня в будь-який з днів по 25-е число наступного місяця;

- якщо дебетове сальдо не було обнулене згідно умов описаних вище, то з 26 числа на залишок заборгованості починають нараховуватися відсотки за користування кредитом за ставкою 36% річних.

Порядок розрахунків встановлений в п. 3.2.1.4. Умов.

Так, згідно з п. 3.2.1.4.1. Умов за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку Клієнта при закритті банківського дня Клієнт сплачує відсотки, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від строку користування кредитом (диференційована процентна ставка).

Відповідно до п. 3.2.1.4.9. Умов, розрахунок відсотків за користування кредитом проводиться щодня, починаючи з моменту утворення на поточному рахунку дебетового сальдо при закритті банківського дня, за кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році. Розрахунок відсотків проводиться до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування відсотків не включається. Нарахування відсотків здійснюється в дату сплати.

Пунктом 3.2.1.4.4. Умов встановлений обов`язок клієнта сплачувати Банку комісію за використання ліміту відповідно до п. п. 3.2.1.1.6, 3.2.1.2.3.2, 1-го числа кожного місяця в розмірі 0,9 % від суми максимального сальдо кредиту, що існував на кінець банківського дня за попередній місяць, в порядку, передбаченому Умовами. Банк може за свій розсуд не стягувати зазначену комісію у разі, якщо максимальне сальдо кредиту, що існував на кінець банківського дня за попередній календарний місяць не перевищувало 100 гривень.

Пунктом 3.2.1.1.3. Умов встановлено, що кредит надається в обмін на зобов`язання Клієнта щодо його повернення, сплати відсотків та винагороди.

Відповідно до п. 3.2.1.2.2. Умов, Клієнт зобов`язався: використовувати кредит на цілі, зазначені у п. 3.2.1.1.1 цього розділу "Умов та правил надання банківських послуг" (п. 3.2.1.2.2.1.); сплатити відсотки за весь час фактичного користування кредитом згідно п. п. 3.2.1.4.1., 3.2.1.4.2., 3.2.1.4.3. (п. 3.2.1.2.2.2.); виробляти погашення кредиту, отриманого в межах встановленого ліміту, не пізніше терміну закінчення періоду безперервного користування кредитом, встановленого п. 3.2.1.1.11. (п. 3.2.1.2.2.3.); повернути кредит в строки, встановлені п. п. 3.2.1.1.10., 3.2.1.2.3.4., 3.2.1.2.2.17. (п. 3.2.1.2.2.5.), сплатити Банку винагороду відповідно до п. п. 3.2.1.4.4., 3.2.1.4.5., 3.2.1.4.6., 3.2.1.4.11 (п. 3.2.1.2.2.7.).

Цей договір, а саме - обслуговування кредитного ліміту на поточному рахунку Клієнта набирає чинності з моменту надання Клієнтом розрахункових документів на використання ліміту у межах зазначених у них сум, та діє в обсязі перерахованих коштів до повного виконання зобов`язань сторонами за цим Договором (п. 3.2.1.6.1. Умов). Отже, в частині виконання зобов`язань сторонами умови договору є чинними і на момент розгляду справи судом.

23.12.2016 між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк", далі Кредитор, та ОСОБА_1 , далі Поручитель, був укладений договір поруки № Р631266614, далі Договір поруки, предметом якого (п. 1.1.) є надання поруки Поручителем перед Кредитором за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничо впроваджувальний центр "Гандікап", юридична адреса: 69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 95-А, код в , далі Боржник, зобов`язань за угодами-приєднання до:

- розділу 3.2.1. "Кредитний ліміт" Умов та правил надання банківських послуг, далі Угода 1, по сплаті:

а) процентної ставки за користування кредитом:

- за період користування кредитом згідно з п. 3.2.1.4.1.2 "Угоди 1" - 29% річних договорів, забезпечених порукою, 34% річних для договорів незабезпечених порукою;

- за період користування кредитом згідно з п.п. 3.2.1.4.1.3 "Угоди 1" - 58% річних для договорів, забезпечених порукою, 68% річних для договорів незабезпечених порукою;

- комісійної винагороди згідно п. 3.2.1.1.17 "Угоди 1" в розмірі 3% від суми перерахувань;

- винагороди за використання Ліміту відповідно до п. 3.2.1.4.4. "Угоди 1" 1-го числа кожного місяця у розмірі 0,9% від суми максимального сальдо кредиту, що існувало на кінець банківського дня за попередній місяць;

б) кредиту у розмірі 40000,00 грн. (сорок тисяч).

Якщо під час виконання "Угоди 1" зобов`язання Боржника, що забезпечені цим Договором збільшуються, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності Поручителя, Поручитель при укладанні цього Договору дає свою згоду на збільшення зобов`язань за "Угодою 1" в розмірі таких збільшень. Додаткових узгоджень про такі збільшення з Поручителем не потрібні.

Згідно із п. 1.2. Договору поруки, Поручитель відповідає перед Кредитором за виконання зобов`язань за "Угодою 1" та "Угодою 2" в тому ж розмірі, що і Боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Згідно цього пункту Поручитель відповідає перед Кредитором всіма власними коштами та майном, яке належить йому на праві власності. Поручителем надані всі наявні документи, що стосуються Поручителя, на момент укладання цього договору, в господарському/цивільному суді не мається заяв кредиторів про визнання Поручителя банкрутом. У випадку смерті або банкрутства Боржника за "Угодою 1" або "Угодою 2", та/або заміни Боржника внаслідок правонаступництва та/або переведення боргу на будь-яку іншу особу (нового боржника), Поручитель приймає на себе зобов`язання та згодний відповідати за виконання "Угоди 1" і/або "Угоди 2" за Боржника, а також за будь-якого іншого боржника (нового боржника) при настанні вказаних в даному пункті обставин, в зв`язку з чим, Поручитель надає поруку перед Кредитором за виконання новим боржником зобов`язань за "Угодою 1" і/або "Угодою 2" у розмірі і порядку, визначеному умовами "Угоди 1" і/або "Угоди 2". При цьому, будь-які додаткові узгодження з Поручителем не потрібні.

Пунктом 1.5. Договору поруки визначено, що у випадку невиконання Боржником зобов`язань за "Угодою 1" і/або "Угодою 2", Боржник і Поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники.

Відповідно до п.п. 2.1.2. п. 2.1. Договору поруки, у випадку невиконання Боржником якого-небудь зобов`язання, передбаченого п. 1.1. цього Договору, Кредитор має право направити Поручителю вимогу із зазначенням невиконаного(их) зобов`язання(нь). Не направлення Кредитором вказаної вимоги не є перешкодою та не позбавляє права Кредитора звернутися до суду з вимогою виконати взяті на себе Поручителем зобов`язання або вимагати від Поручителя виконання взятих на себе зобов`язань іншими способами. Поручитель відповідає перед Кредитором як солідарний боржник у випадку невиконання Боржником зобов`язань за "Угодою 1" і/або "Угодою 2", незалежно від факту направлення чи не направлення Кредитором Поручителю передбаченої даним пунктом вимоги.

Умовами п. 4.1. Договору поруки сторони домовились, що порука за цим Договором припиняється через 15 (п`ятнадцять) років після укладення цього Договору. У випадку виконання Боржником та/або поручителем всіх зобов`язань за "Угодою 1" і/або "Угодою 2" цей договір припиняє свою дію.

Пунктом 4.2. Договору поруки визначено, що зміни та доповнення до цього Договору вносяться тільки за згодою сторін, в письмовому вигляді, шляхом укладення відповідного договору про внесення змін.

Як стверджує позивач, на виконання умов укладеного Договору він свої зобов`язання виконав в повному обсязі, надавши відповідачу-1 кредитний ліміт в розмірі 500 000,00 грн., строк повернення кредиту становить 03.01.2020, втім відповідач-1 в обумовлені строки не погасив в повному обсязі заборгованість за договором перед позивачем, борг станом на 23.06.2020 існує в розмірі 439034,52 грн. (заборгованість за кредитом), що і було підставою для звернення позивача з даним позовом до господарського суду.

Частково задовольняючи позовні вимоги позивача суд першої інстанції виходив з того, що заборгованість відповідача-1 перед позивачем по поверненню наданого кредиту у сумі 439 034,52грн. підтверджується матеріалами справи, тому позовні вимоги до відповідача-1 є обгрунтованими та підлягають задоволенню, а до відповідача-2 задоволенню не підлягають внаслідок припинення поруки, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Так, як вірно вказано місцевим господарським судом, за своєю правовою природою Договір б/н від 28.07.2016 є кредитним договором, згідно якого, за приписами ст. 1054 ЦК України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Згідно із ст. 627 Цивільного кодексу України та відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статті 629 вказаного Кодексу, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 1066 ЦК України передбачено, що за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до ч. 1 ст. 1067 ЦК України, договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами.

Якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом ( ч. 1, 2 ст. 1069 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ("Позика"), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суми позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої якості.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 10561 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відсотки за грошовими зобов`язаннями учасників господарських відносин застосовуються у випадках, розмірах та порядку, визначених законом або договором, на підставі ч. 3 ст. 198 ГК України.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця (ч. 3 ст. 1049 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно із приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

В силу ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання, а ст. 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За приписами ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач-1 користувався кредитним коштами та здійснював часткове погашення заборгованості за кредитом, наданим позивачем у відповідності до умов Договору від 28.07.2016.

Так, відповідно до довідки АК КБ "Приватбанк" № 60801ZPO0S1IJ від 25.06.2020 (том 1, а.с. 41) на поточний рахунок № НОМЕР_1 відповідача-1 був встановлений кредитний ліміт, а саме: з 29.12.2016 в розмірі 40000,00 грн., з 18.08.2017 в розмірі 180000,00 грн., з 13.10.2017 в розмірі 200000,00 грн., з 11.04.2018 в розмірі 340000,00 грн., з 17.05.2018 в розмірі 450000,00 грн., з 16.06.2018 в розмірі 500000,00 грн., з 20.02.2019 в розмірі 200000,00 грн., з 11.06.2019 в розмірі 290000,00 грн., з 19.06.2019 в розмірі 490000,00 грн.

З наявної у справі виписки банку по рахунку відповідача-1 вбачається, що з 30.09.2019 заборгованість за кредитом в сумі 487 121,49 грн. на поточному рахунку відповідача-1 № НОМЕР_1 винесена на прострочку (том 1, а.с. 78, том 2, а.с. 35).

Матеріали справи також свідчать, що відповідач здійснював часткове погашення заборгованості за тілом кредиту на загальну суму 48086,97 грн., що підтверджується випискою по рахунку № НОМЕР_2 за період з 29.08.2019 по 23.06.2020 (том 1, а.с. 78): 30.09.2019 здійснено часткове погашення на суму 120,59 грн.; 02.10.2019 здійснено часткове погашення на суму 1200,95 грн.; 04.10.2019 здійснено часткове погашення на суму 93,42 грн.; 05.10.2019 здійснено часткове погашення на суму 1244,76 грн.; 06.10.2019 здійснено часткове погашення на суму 150,68 грн.; 10.10.2019 здійснено часткове погашення на суму 44426,45 грн.; 11.10.2019 здійснено часткове погашення на суму 850,12 грн.

Таким чином, з врахуванням здійсненого часткового погашення непогашена заборгованість відповідача-1 за тілом кредиту становить 439 034,52 грн.

Як свідчать матеріали справи, позивач надіслав на адресу відповідача-1 повідомлення за вих. № 60801ZPO0S1IJ від 06.12.2019, в якому повідомив, що ТОВ "Науково-виробничо впроваджувальний центр "Гандікап" належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором № б/н від 28.07.2016, у зв`язку з чим станом на 06.12.2019 має заборгованість - 492819,22 грн., яка складається з наступного: 439034,52грн. - заборгованість за кредитом, з якої прострочена 439034,52 грн.; 28683,59грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, з якої прострочена 28683,59 грн.; 20470,94 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; 4630,17 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, з якої прострочена 4630,17 грн.

Позивач в повідомленні, посилаючись на підпункт "в" п. 3.2.1.2.3.4. Умов та правил надання банківських послуг повідомив відповідача-1 про те, що у випадку непогашення простроченої заборгованості в сумі 439034,52 грн. у строк по 03.01.2020, кредитний договір буде розірваний, починаючи з 04.01.2020р.

Факт надіслання вказаного повідомлення на адресу відповідача (69000, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 95-А) підтверджується описом вкладення від 19.12.2019 та фіскальним чеком від 20.12.2019 ( том 1, а.с. 52).

Згідно наявної у справі інформації щодо відстеження пересилання поштових відправлень відправлення за штрихкодовим ідентифікатором № 346 (том 2, а.с. 67) повернуто за зворотною адресою 04.01.2020, тобто повернулось з адреси відповідача-1.

Втім, вказане повідомлення було надіслано відповідачу за його місцезнаходженням згідно даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а його не одержання відповідачем-1 не залежало від поведінки позивача.

Частиною 1 ст. 188 ГК України визначено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Підпунктом "в" п. 3.2.1.2.3.4. Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що при настанні будь-якої з подій, зокрема порушення Клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбаченого цим розділом Умов та правил надання банківських послуг, в т.ч. при порушенні цільового використання кредиту, Банк на свій розсуд, має право відповідно до ст. 651 ЦК України, ст. 188 Господарського кодексу України здійснити одностороннє розірвання угоди про кредитування з напрямком Клієнту повідомлення. У зазначену в повідомленні дату угоду про кредитування вважається розірваною. При цьому, в останній день дії угоди про кредитування Клієнт зобов`язується повернути Банку суму кредиту в повному обсязі, відсотки за фактичний термін його користування, повністю виконати інші зобов`язання за Договором. Одностороння відмова від цього Договору не звільняє Клієнта від відповідальності за порушення зобов`язань за цим Договором.

Докази у справі свідчать що позивач надіслав відповідачу повідомлення за вих. № 60801ZPO0S1IJ від 06.12.2019 про розірвання договору в односторонньому порядку.

Отже, оскільки відповідач не погасив прострочену заборгованість у строк, вказаний у повідомленні, кредитний договір № б/н від 28.07.2016 є розірваним з 04.01.2020, а відтак останнім днем дії вказаного договору є 03.01.2020, тобто 03.01.2020 відповідач-1 повинен був сплатити заборгованість за тілом кредиту в сумі 439 034,52 грн., чого не здійснив.

Виходячи з вищенаведеного, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про задоволення позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача-1 заборгованості у розмірі 439 034,52 грн.

При цьому, апеляційний суд відхиляє доводи відповідачів щодо не надання позивачем доказів видачі відповідачу-1 кредиту та узгодження всіх істотних умов кредитного договору, оскільки вони спростовуються наявними у справі доказами, зокрема виписками по рахунку відповідача-1 та відповідними меморіальними ордерами (а.с. 78-142 т. 1, а.с. 34-203 т. 2), а позоівні вимоги позивача стосуються лише стягнення заборгованості за тілом кредиту.

В матеріалах справи також наявна підписана між позивачем та відповідачем-1 заява про відкриття поточного рахунку та заява про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг від 28.07.2016, у якій зазначено, що підписавши цю заяву Клієнт (відповідач-1) висловлює згоду з Умовами та Правилами надання банківських послуг (знаходяться на сайті банку www.pb.ua,), Тарифами банку, які разом із цією заявою складають договір банківського обслуговування.

Згідно ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 639 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що виписка по рахунку позичальника є належним та допустимим доказом у справі, оскільки вона є первинним бухгалтерським документом, що зокрема підтверджується Переліком типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 № 578/5.

Відповідно до п. п. 5.1, 5.4, 5.5, 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління НБУ № 254 від 18.06.2006 інформація, що міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Регістри синтетичного та аналітичного обліку ведуться на паперових носіях або в електронній формі. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (паперового або електронного). Особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня. Форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Обгрунтованим є оскаржуване рішення і в частині відмови у задоволенні позовних вимог до відповідача-2.

Так, виконання зобов`язань за кредитним договором б/н від 28.07.2016 забезпечено договором поруки № Р631266614 від 23.12.2016.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

При цьому, відповідно до приписів ст. 543 ЦК України кредитору надано право вимоги виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від кожного окремо. Частиною 2 вказаної статті також визначено, що кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі.

Умовами п. 1.5., п. 2.1.2. Договору поруки визначено, що Боржник та Поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України (у редакції, чинній на момент укладання Договору поруки), порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження надання Поручителем згоди у будь-якій письмовій формі на збільшення кредитного ліміту відповідача-1 з 40000,00 грн. до 490000 грн., а відповідно на збільшення обсягу своєї відповідальності, в тому числі не надано доказів укладення будь-яких додаткових угод до Договору поруки щодо збільшення такого кредитного ліміту (або обсягу відповідальності Поручителя).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020р. у справі № 910/13109/18 наведено наступний правовий висновок щодо застосування ст. 559 ЦК України.

« 6.10. Виконання зобов`язання може забезпечуватися порукою, як одним із видів забезпечення виконання зобов`язання (частина перша статті 546 ЦК України).

6.11. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 547 ЦК України).

6.12. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

6.13. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частина перша статті 554 ЦК України). Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частина друга статті 554 ЦК України).

6.14. Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання. Підставою поруки є договір, що встановлює зобов`язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов`язання боржника, та кредитором боржника.

6.15. Обсяг відповідальності поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 ЦК України).

6.16. За змістом статті 559 ЦК України зміна обсягу зобов`язань боржника може бути підставою для припинення поруки. Зокрема, частиною першою цієї статті (у редакції, чинній на момент укладання договору поруки) було передбачено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

6.17. За загальним правилом, установленим частиною першою статті 651 ЦК України, зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Разом з тим за змістом частини третьої статті 651 ЦК України договором або законом може бути передбачено також право сторони договору відмовитися від договору в повному обсязі або частково, тобто розірвати або змінити договір на власний розсуд на підставі одностороннього правочину.

6.18. Особливістю одностороннього правочину є те, що такий правочин як юридичний факт здійснюється за волевиявленням однієї особи, однак може спричиняти відповідні правові наслідки (породжувати обов`язки) для інших осіб, коли це випливає зі спеціальних положень законодавства.

6.19. Так, за правилами, передбаченими абзацом 3 частини третьої статті 202 ЦК України, односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами.

6.20. Настання правових наслідків, зумовлених вчиненням особою одностороннього правочину, для інших осіб пов`язане з дотриманням вимог щодо вчинення його у відповідній формі, обумовленій законом, та його реалізацією шляхом доведення цього правочину до відома зацікавлених осіб.

6.21. Приписи частини першої статті 559 ЦК України передбачають спеціальне регулювання порядку зміни забезпеченого порукою зобов`язання, а відтак і договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, з урахуванням волевиявлення та повідомлення, крім сторін цього договору, також поручителя і встановлюють правові наслідки неодержання згоди поручителя.

6.22. Умови договору поруки про те, що поручитель при укладанні цього договору дає свою згоду на збільшення основного зобов`язання, не виключають застосування правил, передбачених абзацом 3 частини третьої статті 202 ЦК України, та, відповідно, від необхідності узгодження певних вчинених в односторонньому порядку змін до основного зобов`язання із поручителем у належній формі.

6.23. За змістом частини першої статті 654 ЦК України зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту».

Пунктом 4.2. Договору поруки сторони узгодили, що зміни та доповнення до цього Договору вносяться тільки за згодою сторін, у письмовому вигляді, шляхом укладення відповідного договору про внесення змін.

Як вже вище зазначалось будь-яких змін до Договору поруки сторони не вносили, відтак кредитний ліміт за кредитними зобов`язаннями відповідача-1 збільшено без погодження з поручителем (відповідачем-2), а порука за Договором поруки є припиненою в силу положень ч. 1 ст. 559 ЦК України (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), тому доводи позивача щодо узгодження сторонами у Договорі поруки збільшення обсягу відповідальності поручителя без додаткового узгодження є безпідставними.

Враховуючи усе вищевикладене, судова колегія апеляційного суду вважає доводи апеляційних скарг необґрунтованими, а оскаржуване рішення таким, що відповідає фактичним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, тому підстави, передбачені ст. 277 ГПК України, для задоволення апеляційних скарг та скасування рішення Господарського суду Запорізької області у даній справі від 23.12.2020р. відсутні.

Згідно з ст. 129 ГПК України та виходячи з результатів розгляду апеляційних скарг, судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційних скарг слід покласти на апелянтів у сплачених ними розмірах.

З підстав наведеного та керуючись ст.ст. 123, 129, 269, 270, 275-284, 287 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничо впроваджувальний центр "Гандікап" на рішення Господарського суду Запорізької області від 23.12.2020р. у справі № 908/1860/20 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 23.12.2020р. у справі № 908/1860/20 - залишити без змін.

Судовий збір, сплачений за подання апеляційних скарг, покласти на Акціонерного товариство Комерційний банк "Приватбанк" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничо впроваджувальний центр "Гандікап".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право на касаційне оскарження постанови та строк оскарження встановлені ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Повна постанова складена та підписана 13.04.2021 року.

Головуючий суддя А.Є. Чередко

Суддя Л.А. Коваль

Суддя В.Ф. Мороз