ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"12" квітня 2021 р. Справа № 918/119/19

Суддя (суддя-доповідач у справі) Північно-західного апеляційного господарського суду Миханюк М.В., перевіривши матеріали апеляційної скарги Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) (вх. №1303 від 25.03.2021) на ухвалу господарського суду Рівненської області, постановлену 10.03.21р. у справі №918/119/19 (скарга від 17.02.2021 року Комунального підприємства "Дубнокомуненергія" Дубенської міської ради про визнання неправомірними дії та рішення державного виконавця, зняття арешту з поточного рахунку та про зобов`язання посадових осіб органу державної виконавчої служби вчинити певні дії у зведеному ВП №60334388) у справі №918/119/19

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до відповідача Комунального підприємства "Дубнокомуненергія" Дубенської міської ради

про стягнення заборгованості в сумі 3 832 713 грн. 93 коп.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 10.03.2021 у справі №918/119/19 скаргу Комунального підприємства "Дубнокомуненергія" Дубенської міської ради від 17.02.2021 року про визнання неправомірними дії та рішення державного виконавця, зняття арешту з поточного рахунку та про зобов`язання посадових осіб органу державної виконавчої служби вчинити певні дії у зведеному ВП №60334388 - задоволено частково.

Визнано дії начальника та державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Колпакова Віталія Олександровича та Олексієвець Іванни Олексіївни, відповідно, щодо відмови у знятті арешту з рахунку підприємства в межах сум грошових коштів, необхідних для виплати заробітної плати працюючим КП "Дубнокомуненергія" за січень 2021р. в межах суми 754 700 грн., з них для виплати податків та обов`язкових платежів 258 200 грн.у ЗВП №60334388 - неправомірними.

Знято арешт з поточних рахунків КП "Дубнокомуненергія" № НОМЕР_1 в АТ "Ощадбанк" та № НОМЕР_2 в АБ "УКРГАЗБАНК" в межах сум грошових коштів, необхідних для виплати заробітної плати працюючим КП "Дубнокомуненергія" із врахуванням податків та обов`язкових платежів за січень 2021 року в межах суми 754 700 грн., з них для виплати податків та обов`язкових платежів на суму 258 200 грн. у ЗВП №60334388.

В решті вимог скарги - відмовлено.

Не погодившись із постановленою ухвалою, орган ДВС звернувся з апеляційною скаргою в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали від 10.03.2021 у справі №918/119/19. Задоволити в повному обсязі апеляційну скаргу та скасувати ухвалу Господарського суду Рівненської області від 10.03.2021 у справі №918/119/19. Постановити нове рішення та відмовити у задоволенні скарги від 17.02.2021 КП "Дубнокомуненергія" за безпідставністю.

Листом суду від 29.03.2021 справу №918/119/19 було витребувано з Господарського суду Рівненської області.

Так, згідно запиту матеріали справи №918/119/19 надійшли на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду 09.04.2021.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги та додані до неї документи, суддя дійшов висновку, що подана апелянтом апеляційна скарга не відповідає вимогам Глави 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу (ГПК) України з огляду на таке.

Статтею 258 ГПК України встановлено вимоги до форми і змісту апеляційної скарги. Відповідно до п. 2, п.3 ч. 3 ст. 258 ГПК України до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору та докази надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

Порядок сплати судового збору, повернення і звільнення від сплати, розміри судового збору визначені Законом України "Про судовий збір" від 08.07.2011.

Частина 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачає, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За нормами пп.7 п.2 ч.2 ст.4 Закону, судовий збір за подання апеляційної скарги на ухвалу суду; заяви про приєднання до апеляційної чи касаційної скарги на ухвалу суду, становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" установлено з 1 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб - 2270 грн.

Таким чином, сума судового збору, що підлягає сплаті за подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 10.03.2021 у справі №918/119/19, становить - 2270 грн.

Проте, до апеляційної скарги не долучено доказів сплати судового збору однак заявлено в апеляційній скарзі клопотання про відстрочення сплати судового збору до розгляду справи по суті.

Обгрунтовуючи неможливість сплати судового збору, скаржник зокрема зазначає, що Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) є бюджетною установою та фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України, розрахунково-касове обслуговування якої відповідно до Бюджетного кодексу України здійснюється Державною казначейською службою України та лише в межах відкритих асигнувань, а тому просить відстрочити сплату судового збору.

Суддя, розглянувши заявлене клопотання, дійшов висновку про відмову у його задоволенні, з огляду на наступне.

Статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже, відсутність коштів, необхідних для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для відстрочення сплати судового збору.

За приписами статті 7 ГПК України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин.

Статтею 8 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

При цьому слід зазначити, що за приписами норм вказаної статті відстрочення або розстрочення сплати судового збору є правом, а не обов`язком суду, з огляду на що відповідна заява сторони розглядається виходячи із визначених стороною обставин, що унеможливлюють сплату судового збору на момент подання апеляційної скарги та підтвердження цих обставин належними доказами.

При вирішенні питання про відстрочення сплати судового збору при зверненні до суду за захистом свого права потрібно з`ясувати, чи призводить вимога сплати судового збору за конкретних обставин справи до обмеження заявника на доступ до суду.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України", від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України" зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Зокрема, такими обмеженнями є сплата судового збору при зверненні особи до суду.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції.

Крім того, суддя звертає увагу, що звертаючись до суду апеляційної інстанції із клопотанням про відстрочення сплати судового збору, скаржником не наведено та не надано доказів на підтвердження того, що судовий збір буде сплачено протягом визначеного процесуальним законом строку розгляду апеляційної скарги та скаржник отримає кошти на сплату судового збору у встановленому законом розмірі.

З огляду на відсутність умов, визначених статтею 8 Закону України "Про судовий збір", суддя не вбачає правових підстав для задоволення клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Разом з тим, згідно приписів статті 259 ГПК України, особа, яка подає апеляційну скаргу, надсилає іншим учасникам справи копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення.

Не повідомлена належним чином сторона у справі, як учасник господарського процесу, позбавлена можливості володіти об`єктивною інформацією стосовно руху господарського процесу.

Як убачається із додатків до апеляційної скарги, скаржником на підтвердження надіслання копії апеляційної скарги учасникам справи долучено лише фіскальні чеки.

Проте, суд не приймає додані фіскальні чеки, як належні докази надсилання копії апеляційної скарги АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та КП "Дубнокомуненергія" Дубенської міської ради.

Частиною 2 статті 260 ГПК України встановлено, що апеляційна скарга, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, підлягає залишенню без руху.

З врахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що скаржником не виконано вимоги п.2, п.3 частини 3 статті 258 ГПК України, що відповідно до вимог статті 260 ГПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків.

Відповідно до ч.2 ст.174 ГПК України, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Отже, скаржнику необхідно сплатити 2270 грн судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 10.03.2021 у справі №918/119/19 та подати описи вкладення у цінний лист, як належні докази надсилання копії апеляційної скарги АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та КП "Дубнокомуненергія" Дубенської міської ради.

За наведеного, клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 10.03.2021 у справі №918/119/19, не розглядається.

Керуючись статтями 174, 234, 258, 260 Господарського процесуального кодексу України, суддя

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні клопотання Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про відстрочення сплати судового збору.

2. Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) (вх. №1303 від 25.03.2021) на ухвалу господарського суду Рівненської області, постановлену 10.03.21р. у справі №918/119/19 - залишити без руху.

3. Зобов`язати апелянта - Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) протягом 10 днів із дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху усунути встановлені недоліки апеляційної скарги та подати до суду апеляційної інстанції:

- докази сплати 2270 грн судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 10.03.2021 у справі №918/119/19;

- описи вкладення у цінний лист, як належні докази надсилання копії апеляційної скарги АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та КП "Дубнокомуненергія" Дубенської міської ради.

4. Роз`яснити апелянту, що при невиконанні вимог даної ухвали, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.

5. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

6. Ухвалу направити апелянту - Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів).

Суддя Миханюк М.В.