ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
09 квітня 2021 рокуСправа № 921/213/21
Господарський суд Тернопільської області у складі судді Охотницької Н.В.
розглянув заяву від 07.04.2021 (вх. №3004 від 08.04.2021) Фермерського господарства "Калина-3" про забезпечення позову (одночасно із пред`явленням позову) у справі № 921/213/21
- визнання недійсними пунктів 3, 4, 5, 6.1, 6.2, 6.3, 7 рішення Великогаївської сільської ради "Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок" від 04.11.2020 № 1251;
Без виклику представників сторін.
Оцінюючи обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття визначених ним заходів забезпечення позову, господарський суд відзначає наступне.
У відповідності до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч. 1 ст.137 ГПК України).
Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.
У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, серед іншого, з урахуванням:- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; - забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; - наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; - імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Суд зазначає, що обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.
Крім того, навіть маючи докази, які свідчать про вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання майбутнього рішення суду, позивачеві необхідно переконати суд в тому, що його доводи щодо вжиття заходів забезпечення позову та обраний ним спосіб такого забезпечення є розумними, обґрунтованими, адекватними та співмірними.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
Поряд з викладеним, вирішуючи питання про забезпечення позову та виходячи з приписів статей 13, 15, 74 ГПК України (змагальність сторін та пропорційність у господарському судочинстві, обов`язок доказування і подання доказів), господарський суд також має здійснити оцінку обґрунтованості доводів протилежної сторони (відповідача) щодо відсутності підстав та необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, зокрема у вигляді арешту грошових коштів або майна відповідача з урахуванням зокрема того, чи порушує вжиття відповідних заходів забезпечення позову (у вигляді арешту тощо) права цього учасника (відповідача), а відповідно чи порушується при цьому баланс інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу та яким чином; чи спроможний відповідач фактично (реально) виконати судове рішення в разі задоволення позову у разі, якщо захід забезпечення позову не буде вжито судом (правова позиція, викладена в пункті 15 постанови Верховного суду від 15.01.2019 у справі № 915/870/18).
Отже, питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити припущення про утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.
Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання.
Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.
Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.
З урахуванням вищенаведеної процесуальної норми, суд дійшов висновку, що необхідність вжиття заходів забезпечення позову не може ґрунтуватись на самих лише припущеннях заявника (позивача). Заявник повинен довести наявність обставин для забезпечення позову та необхідності забезпечення судом збалансованості інтересів усіх учасників процесу.
Так, необхідність забезпечення позову, на думку позивача, полягає в тому, що внаслідок неправомірних дій Великогаївської сільської ради з проведення земельних торгів та укладення договору оренди з ПП "Агрон", ФГ "Калина-3", яке є законним користувачем спірною земельною ділянкою, у разі задоволення позовних вимог у даному позові, буде вимушене захищати своє право шляхом звернення з позовом, у тому числі щодо витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння.
Також, у заяві про забезпечення позову, заявник вказує на те, що спірна земельна ділянка продовжує бути в користуванні ФГ "Калина 3", останнє сплачує за неї земельний податок і станом на 07.04.2021 ФГ "Калина-3" обробило, засіяло її та очікує відповідний врожай.
Поряд з цим, зазначає, що ПП "Агрон", незважаючи на укладений 18.02.2021 договір оренди між ним та відповідачем 1, на даний час жодних перешкод у користуванні земельною ділянкою не чинить та не приступило до користування нею.
В той же час, заявник припускає, що ФГ "Калина-3" може втратити своє законне право користування спірною земельною ділянкою, однак на ній буде зростати врожай фермерського господарства, що не дозволить ПП "Агрон" користуватись цим майном.
Окрім того, ФГ "Калина-3" вважає, що підставою для задоволення заяви про забезпечення позову є також те, що відповідач 2 в подальшому може здійснювати активні дії у перешкоджанні позивача користуватися земельною ділянкою, оспорювати належність врожаю та шляхом потенційного зловживання своїми процесуальними правами може створювати перешкоди у своєчасному розгляді даної справи.
Також, заявник не довів, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист, поновлення порушених прав та інтересів, за захистом яких він звернутися до суду.
При цьому, в силу положень частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення конкретного позову, та на які така сторона посилається.
Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Водночас, заявником не наведено жодних доводів на підтвердження того, що існують реальні обставини, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, вказують на реальну існуючу загрозу у поновленні чи утруднення в поновленні законних прав та інтересів ФГ "Калина-3", за захистом яких останнє звернулося до суду.
Тоді як, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову у даній справі, заявник посилається на те, що дії відповідачів щодо прийняття рішення Великогаївською сільською радою сьомого скликання № 1251 від 04.11.2020 "Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок", проведення земельних торгів у формі аукціону щодо продажу права оренди на спірну земельну ділянку, а також укладення між Великогаївською сільською радою, як орендодавцем, та ПП "Агрон", як орендарем, договору оренди землі б/н від 18.02.2021 містять протиправні ознаки та посягають на законні права ФГ "Калина-3", а необхідність забезпечення позову полягає у тому, що внаслідок неправомірних дій Великогаївської сільської ради з проведення земельних торгів та укладення договору оренди з ПП "Агрон", позивач буде змушений захищати своє право шляхом звернення з позовами.
Отже, проаналізувавши доводи заявника, суд вважає, що останній не навів (та не надав доказів існування) фактичних обставин, з якими пов`язується необхідність вжиття заходів до забезпечення позову, про застосування яких просить ФГ "Калина-3".
Відповідно до ч. 6 ст. 140 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.
Відхиляючи заяву позивача про вжиття заходів до забезпечення позову, суд також зауважує, що відповідно до п. 4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 26.12.11 №16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" клопотання про забезпечення позову, яке раніше було відхилено повністю або частково, може бути подано вдруге, якщо змінились обставини. Тобто на заяви про забезпечення позову, в задоволенні яких було відмовлено, не поширюється заборона повторно звертатись до господарського суду.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 14, 73, 74, 76-79, 86, 136-140, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -
3. Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, встановленні ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами визначеними статтями 253-259 ГПК України.
Ухвала підписана 09.04.2021.

Суддя Н.В. Охотницька