ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2021 року Справа № 918/929/20

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Василишин А.Р., суддя Філіпова Т.Л. , суддя Бучинська Г.Б.

при секретарі судового засідання Першко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Рівненського обласного виробничо комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал" на рішення Господарського суду Рівненської області, від 28 грудня 2020 року в справі №918/929/20 (суддя - Політика Н.А.)

час та місце ухвалення: 28 грудня 2020 року; м. Рівне, вул. Набережна, 26-А; повний текст рішення складено 12 січня 2021 року

за позовом Приватного акціонерного товариства "Агроресурс"

до Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал"

про стягнення коштів у сумі 1 178 507 грн 88 коп.,

за участю представників сторін:

від Позивача - Грибок І.О.;

від Відповідача - Махринець Н.М..

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Агроресурс" (надалі - Позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал" (надалі - Відповідач) про стягнення коштів у сумі 1 178 507 грн 88 коп..

Позов обґрунтовано безпідставною переплатою Позивачем обсягу каналізаційних скидів дощової та снігової води згідно, виставлених Відповідачем, рахунків за період з 2014 року по червень 2020 року. Як зазначає Позивач, при застосуванні формули в рахунках на оплату каналізаційних скидів дощової та снігової води по виробничій базі Позивача (за адресою: м. Рівне, вул. Нижньодворецька, 35). Відповідачем допущено помилки при нарахуванні. Зокрема Позивач зазначає, що за 2014 рік переплачено: 10 747 грн 89 коп.; за 2015 рік - 155 929 грн 67 коп.; за 2016 рік - 181 500 грн 51 коп.; за 2017 рік - 278 728 грн 13 коп.; за 2018 рік - 178 199 грн 12 коп.; за 2019 рік - 292 994 грн 51 коп.; за п`ять місяців 2020 року 80407 грн 95 коп..

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 28 грудня 2020 року позов задоволено. Стягнуто з Відповідача на користь Позивача кошти в сумі 1 178 507 (том 2, а.с. 43-51).

Приймаючи дане рішення, суд першої інстанції виходив з того, що Відповідачем допущено помилки при нарахуванні (а саме, завищено обсяги), а відтак Позивачем переплачено рахунки-акти за період з січня 2014 року по червень 2020 року. Місцевий господарський суд констатував, що зобов`язання Позивача за договором за період з січня 2014 року по червень 2020 року проведені своєчасно та в повному обсязі.

Судом зазначено, що Позивач звертався до Відповідача з листом від 14 липня 2020 року № 99, в якому просив провести розшифровку формули Q=10*h*k*F, яка застосована при визначенні вартості каналізаційних скидів дощової та снігової води з обов`язковим зазначенням одиниць вимірювання значень h, k, F. Також в даному листі Позивач просив розглянути звернення та повернути помилково нараховані суми на розрахунковий рахунок Позивача в сумі 1 178 507 грн 88 коп..

Місцевий господарський суд в своєму рішенні зазначив, що вважає перерахування 1 178 507 грн 88 коп. грошових коштів відбулось поза межами умов договору № 4781 на подачу води з комунального водопроводу та прийняття стічних вод у комунальну каналізацію від 1 червня 2014 року, відповідно це свідчить про відсутність у Відповідача правових підстав для набуття спірних грошових коштів. З урахуванням наведеного та зважаючи на встановлені у справі обставини, місцевий господарський суд прийшов до висновку, що Позивач довів суду належними та допустимими доказами підставність та обґрунтованість позовних вимог.

Не погоджуючись з винесеним судом першої інстанції рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу (том 2, а.с. 55-60), в якій з підстав, висвітлених в ній, просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Зокрема, мотивуючи апеляційну скаргу, Відповідач звертає увагу апеляційного господарського суду на те, що порушено принцип змагальності сторін, адже представник Відповідача був відсутній в судовому засіданні від 28 грудня 2020 року, однак явка сторін визнавалася обов`язковою. Факт наданих протягом спірного періоду з 1 червня 2014 року по 1 червня 2020 року послуг з прийняття у комунальну каналізацію з території Позивача дощових і талих вод підтверджено підписаними з обох боків помісячними Рахунками-актами наданих послуг. Будь-яких заперечень щодо якості та обсягів наданих послуг та відмови Відповідача від прийняття у комунальну каналізацію з території Позивача дощових і талих вод від Позивача на адресу Відповідача не надходило. Окрім того, апелянт зазначив, що якби суд першої інстанції витребував вказані у клопотанні Відповідача документи щодо виду поверхні та площі стоків, то це б довело, що нарахування проведені Відповідачем є вірними, так як проводилися по дійсній площі земель Відповідача, а не до тієї площі яку надав Відповідач. Також, апелянт зауважив, що суд першої інстанції не надав правової оцінки тому, що з 2014 року Відповідачем надавалися послуги, але Позивач жодного разу не оспорив виставлені рахунки, а беззаперечно їх оплачував. Апелянт також вважає, що дане рішення порушує принцип правової визначеності та статтю 256 Цивільного кодексу України про позовну давність.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 3 лютого 2021 року поновлено строк на апеляційне оскарження та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Відповідача на рішення Господарського суду Рівненської області від 3 лютого 2021 року (том 2, а.с. 72).

11 лютого 2021 року на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від Позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в котрому з підстав, наведених у даному відзиві, Позивач просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги Відповідача та залишити без змін рішення. Також Позивач вказав, що жодних підтверджуючих розрахунків чи доказів щодо того, що Відповідачем надано Позивачу послуги щодо прийняття каналізаційних скидів дощової та снігової води на суму 1178507 грн 88 коп. Відповідачем не надано. Також, Позивач зазначив, що представник Відповідача в судовому засіданні в суді першої інстанції підтвердила, що при розрахунку послуг за червень 2020 року було допущено помилку, що призвело до коригування даного акту та виставлення нового рахунку на іншу сум, яка була значно меншою від попередньої (том 2, а.с. 74-82).

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 22 лютого 2021 року проведення підготовчих дій було закінчено та призначено розгляд апеляційної скарги на 10 березня 2021 року.

У зв`язку із перебуванням у відпустці судді-члена колегії суддів Філіпової Т.Л. у період з 9 березня по 12 березня 2021 року, судове засідання у справі №918/929/20, яке було призначене на 10 березня 2021 року о 15:00 не відбулося, в зв`язку з чим 9 березня 2021 року було винесено довідку про неможливість проведення судового засідання та про що сторони були повідомлення в телефонному режимі та шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади» Північно-західного апеляційного господарського суду (том 2, а.с. 102).

Водночас, 9 березня 2021 року на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від Позивача надійшла заява про долучення документів до матеріалів справи документів (том 2, а.с. 103-104).

Ухвалою Північнозахідного апеляційного господарського суду від 22 березня 2021 року розгляд апеляційної скарги призначено на 5 квітня 2021 року об 14:00 год.

29 березня 2021 року на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від Відповідача надійшли пояснення по справі, в котрих Відповідач заперечував проти застосування до даних правовідносин статті 1212 Цивільного кодексу України, обгрунтовуючи це існуванням чинного договору та здійсненням платежів на підставі виставлених рахунків згідно умов договору (том 2, а.с. 112-118).

5 квітня 2021 року на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від Позивача надійшли пояснення по справі щодо правильності та обгрунтованості застосування в даній справі до правовідносин статті 1212 Цивільного кодексу України не зважаючи на умови укладеного договору (том 2, а.с. 123-124).

В судовому засіданні від 5 квітня 2021 року, представник Відповідача підтримав подану ним апеляційну скаргу, просив скасувати рішення суду та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Також, представник Відповідача вказав, що Позивач тривалий час підписував надані йому розрахунки-акти без будь-яких зауважень, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення, саме як переплати, визначених Позивачем коштів. Також, представник Відповідача вказав про порушення принципу змагальності сторін під час розгляду даної справи, з огляду на винесення рішення в судовому засіданні без участі представника Відповідача та дослідження і сприймання судом лише тих доказів, котрі були подані зі сторони Позивача.

В судовому засіданні від 5 квітня 2021 року, представник Позивача заперечив проти доводів апеляційної скарги Відповідача та просив залишити рішення місцевого господарського суду без змін. Також, представник Позивача вказав про зловживання Відповідача своїми процесуальними правами, що проявлялося в поданні клопотань про відкладення розгляду справи та про продовження строків для подання відзиву на апеляційну скаргу. Окрім того, сторони вказали, що представник Відповідача був присутнім в судовому засіданні та був обізнаний про дату та час наступного судового засідання в якому було винесено судове рішення, під розписку. Також, представник Позивача вказав, що ним було подано до матеріалів справи усі докази, котрі свідчили про неправильне нарахування коштів за послуги водовідведення стоків дощової та снігової води.

Заслухавши пояснення представника Позивача та Відповідача, дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги, відзиви на апеляційну скаргу стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду прийшла до висновку, що апеляційну скаргу Відповідача слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Рівненської області без змін.

При цьому колегія суду виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи 1 червня 2014 року між Позивачем та Відповідачем укладено договір № 4781 на подачу води з комунального водопроводу та прийняття стічних вод у комунальну каналізацію з додатками (надалі Договір; том 1, а.с. 8-10).

Відповідно до пункту 1.1 Договору, Відповідач забезпечує водопостачання Позивачу до місця приєднання останніх до комунальних водопроводів, а також приймає стічні води у комунальна каналізацію та очищає їх. Об`єми та характеристика води та стоків, вид послуг, що надаються наведені в дислокації об`єктів у додатку № 1 до цього Договору.

Підпунктом б пункту 2.3 Договору передбачено, що Відповідач зобов`язався відповідно до Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27 червня 2008 року № 190 (надалі Правила №190) визначати об`єм стічних вод, що утворюється внаслідок випадання атмосферних опадів, сніготанення та здійснення поливально-мийних робіт під час прибирання територій (далі - поверхневі стічні води), і неорганізовано потрапляє у комунальну каналізаційну мережу з територій і дахів будівель Абонента, як при загальносплавній, так і при роздільній системі водовідведення. Абонент надає інформацію про вид поверхні та площі стоку, а також відповідає за достовірність надання такої інформації.

Підпунктом а пункту 2.4 Договору передбачено, що Позивач зобов`язався своєчасно проводити оплату за надані водопостачання та водовідведення.

Згідно пункту 3.3 Договору, кількість господарсько-побутових і виробничих стоків приймається рівною кількістю спожитої води з комунального водопроводу та інших джерел разом взятих.

Відповідно до пункту 3.4 Договору: якщо вести облік води за показами засобу обліку неможливо з причин, що не залежать від Позивача та зафіксовані в установленому порядку (зняття засобу обліку виробником, пошкодження скла, корозія циферблата, припинення нормальної роботи засобу обліку через несправності, що виникли в його механізмі, тощо), кількість використаної води за термін відсутності засобу обліку (але не більше 2-х місяців) визначається за середньодобовою витратою за попередні два розрахункові місяці; у разі тривалості роботи засобу обліку менше 2-х місяців кількість води визначається за середньодобовою витратою за період роботи засобу обліку не менше 15 днів; такий порядок зберігається до встановлення нового водолічильника, але не більше 2 місяців, зі сплином цього строку та неустановлення нового водолічильника водокористування визначається відповідно до пункту 3.3 Правил №190.

Згідно з пунктом 3.5 Договору: розрахунки за воду, використану Позивачем, та стоки здійснюються відповідно до глави 3 Правил №190 та чинного законодавства України і затвердженими тарифами (для населення 2,652 грн. - (водопостачання); 2,28 грн. - (водовідведення); для інших споживачів - 5,976 грн. (водопостачання); 6,66 грн. - (водовідведення); у разі їх зміни оплата наданих послуг здійснюється за новими тарифами без будь-яких узгоджень з Позивачем розмірів цих тарифів та термінів їх введення.

Як визначено пунктом 3.6 Договору: Позивач зобов`язався з 15 по 22 число кожного звітного місяця самостійного зафіксувати показники засобів обліку, подати підтверджений підписом та печаткою уповноваженої особи письмовий Звіт про об`єми використаної води, отримати рахунок за спожиті послуги з водопостачання та водовідведення на підставі поданого звіту; Позивач проводить оплату за отримані послуги згідно даного Договору шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Відповідача, який вказаний у рахунку за послуги водопостачання та водовідведення, протягом 3 днів з дня його отримання, але не пізніше 25 числа відповідного місяця; у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості: у першу чергу сплачується неустойка; у другу чергу сплачується основна сума боргу.

Відповідно до пункту 3.8 Договору: у разі наявності у Позивача заборгованості більше як 1 місяць, здійснена Позивачем оплата рахується як погашення заборгованості за минулий період незалежно від дати, періоду оплати, зазначеному в платіжному дорученні чи касовому чеку; у разі відсутності боргів, кошти, сплачені Позивачем понад вартість послуг, наданих у розрахунковому періоді, зараховуються як авансовий платіж.

У відповідності з пунктом 6.1 Договору: Договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє протягом одного року; з моменту набрання чинності даного Договору припиняється дія аналогічного договору між тими ж сторонами про той же предмет.

Суд констатує, що Договір підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками цих юридичних осіб.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, Відповідачем виставлялися Позивачу рахунки-акти наданих послуг з січня 2014 року по червень 2020 року (том 1 а.с. 26-188).

Проте, як зазначив Позивач в позовній заяві, при застосуванні формули в рахунках-актах на оплату послуг по виробничій базі Позивача (за адресою: м. Рівне, вул. Нижньодворецька, 35) Відповідачем допущено помилки при нарахуванні.

Зокрема Позивач зазначив, що: за 2014 рік останнім переплачено 10 747 грн 89 коп.; за 2015 рік - 155 929 грн 67 коп.; за 2016 рік - 181 500 грн 51 коп.; за 2017 рік - 278 728 грн 13 коп.; за 2018 рік - 178 199 грн 12 коп.; за 2019 рік - 292 994 грн 51 коп.; за п`ять місяців 2020 року - 80 407 грн 95 коп..

Вказані рахунки Позивачем оплачувало повністю, що не заперечується Відповідачем.

Також з матеріалів справи вбачається, що Позивач звертався до Відповідача з листом від 14 липня 2020 року № 99, в якому просив провести розшифровку формули Q=10*h*k*F, яка застосована при визначенні вартості каналізаційних скидів дощової та снігової води з обов`язковим зазначенням одиниць вимірювання значень h, k, F. В даному листі Позивач просив розглянути звернення та повернути помилково нараховані суми на розрахунковий рахунок Позивача в сумі 1 178 507 грн 88 коп. (том 1, а.с. 11).

У відповідь на вищезазначений лист Відповідач повідомив, що надання послуг на загальну суму 1178302 грн 83 коп., що підтверджено рахунками-актами наданих послуг, які були підписані та завірені печатками з обох сторін. Також Відповідачем зазначено, що вимога щодо повернення коштів є безпідставною та такою, що не може бути задоволена (том 1, а.с.12) .

Позивач звертався до Відповідача з претензією від 1 вересня 2020 року № 129, в якій просив перерахувати 1 178 507 грн 88 коп. на рахунок Позивача (том 1, а.с. 13; доказ направлення а.с. 15), яка залишена без відповіді та виконання зі сторони Відповідача

Позивач посилаючись на те, що при застосуванні формули в рахунках-актах на оплату послуг по виробничій базі Позивача (за адресою: м. Рівне, вул. Нижньодворецька, 35), Відповідачем допущено помилки при нарахуванні, звернувся до суду за захистом порушеного, на його думку права, з позовом про стягнення з Відповідача 1 178 507 грн 88 коп..

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що укладений між Позивачем та Відповідачем Договір за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Відповідно статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

З матеріалів справи вбачається, що Відповідачем було виставлено Позивачу рахунок-акт № 6 від 15 червня 2020 року за червень 2020 року на оплату за каналізаційні скиди дощової води суму 110 436 грн 48 коп. за один місяць (том 1,а.с. 185-186), однак Відповідачем було виписано новий рахунок-акт за № 6 від 15 червня 2020 року за червень 2020 року на оплату за каналізаційні скиди дощової води на суму 11 043 грн 65 коп. за один місяць (том 1, а.с. 187-188).

З вищенаведеного слідує (як і не заперечується Відповідачем), що в даному рахунку Відповідачем було допущено помилку у визначенні кількості м3 згідно формули Q=10*h*k*F за надання послуг стоків дощової води, що стало підставою для завищення оплати за каналізаційні скиди дощової води за червень 2020 року в 10 разів.

Як вказує Позивач, дане стало підставою для перерахунку Позивачем отриманих послуг споживання та скиду стоків із застуванням формули, зазначеної у відомостях споживання води та звернення до Відповідача з листом від 14 липня 2020 року № 99, в якому Позивач просив провести розшифровку формули Q=10*h*k*F, яка застосована при визначенні вартості каналізаційних скидів дощової та снігової води з обов`язковим зазначенням одиниць вимірювання значень h, k, F.

Зважаючи на обгрунтування позовних вимог (яке полягає у допущення Відповідачем помилки під час проведення розрахунків за надані послуги водовідведення) колегія суддів досліджує докази подані в обгрунтування таких позовних вимог: рахунки-акти наданих послуг, відомості про споживання води та скидів стоків з січня 2014 року по червень 2020 року (том 1 а.с. 26-188).

При цьому, зважаючи на позицію представника Відповідача висловлену в судовому засіданні від 5 квітня 2021 року та в апеляційній скарзі (щодо порушення місцевим господарським судом під час розгляду даної справи принципу змагальності сторін, що полягає у не дослідженні та сприйманні доказів, поданих зі сторони Відповідача), то колегія суду дослідивши матеріали справи звертає увагу апелянта на те, що в матеріалах справи (окрім відзиву на позовну заяву та клопотань про відкладення розгляду справи) відсутні будь-які докази, а саме: контррозрахунки, метеорологічні дані кількості опадів, які б були подані Відповідачем в спростування доказів Позивача (такі докази не були подані і суду апеляційної інстанції при поданні апеляційної скарги). Дане ж свідчить про повну безпідставність даних доводів.

В той же час, зважаючи на предмет та підставу позовної вимоги стягнення переплати за послуги водовідведення, яку Позивач доводить саме на підставі розрахунків проведених відповідно до відомостей споживання води та скид стоків, виставлених Відповідачем, колегія суддів зазначає, що предметом дослідження та доказування в даній справі є правильність та обгрунтованість проведених нарахувань Відповідачем за послуги водовідведення в частині розрахунків суми каналізації дощової та снігової у відомостях споживання води та скид стоків, що нівелює твердження Відповідача наведені в апеляційній скарзі щодо не дослідження інших доказів (правовстановлюючих документів Позивача на земельні ділянки, площі використовуваної земельної ділянки), які б мали бути подані та досліджені судом.

Відповідно до пункту 4.11 Правил № 190: середньорічний об`єм дощових вод «ОД» визначається за формулою ОД=10*hД*kД*FД, де hД кількість опадів за теплий період року, мм, визначається за метеорологічними даними; кД загальний коефіцієнт стоку дощових вод, що враховує кількість дощових вод, що надходить у мережі водовідведення за певний період часу, від усієї суми атмосферних опадів, що випали за цей період; FД загальна площа стоку дощових вод.

Відтак, колегія суддів досліджує відомості про споживання води та скидів стоків, сформовані Відповідачем в площинні дії Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України (зокрема формули Q=10*h*k*F та розшифрування її показників) із врахуванням показників F тверде (площа 1,00 Га) F землі (0,2838 Га), h кількість опадів, к загального коефіцієнту стоку дощових вод, визначених самим Відповідачем в досліджуваних відомостях.

Згідно відомості про споживання води та скид стоків за листопад 2014 року вбачається графа із застосуванням формули Q=10*h*k*F, де в рядку «каналізація дощова» значиться розрахунки за даною формулою, а саме: 10000х0,70х0055; в графі «Кількість м3» результат розрахунку за даною формулою « 358»; в графі «Сума», зазначається сума шляхом множення кількості дощових стоків в м3 на тариф, а саме: 385х4,584=1764,84.

Однак, із таким розрахунком погодитися не можна, адже підставляючи значення за формулою Q=10*h*k*F, які зазначені в рядку «каналізація дощова» 1000х0,70х0055 виходить 3,85 м3, а не 385 м3, як зазначено у відомості споживання води та скид стоків за листопад 2014 року (том 1,а.с. 46), даний показник в подальшому впливає на визначення суми за надання послуг водовідведення.

Крім того, зважаючи на неподання зі сторони Відповідача будь-яких відомостей щодо проведених розрахунків за формулою Q=10*h*k*F, окрім відзиву на позовну заяву, в якому зазначено про застосування до даних розрахунків Правил № 190 та формули Q=10*h*k*F, колегія суддів досліджуючи відомості за листопад 2014 року - 10000х0,70х0055 зауважує, що показник « 10000» це F тверде, а саме площа 1,00 Га, яка зазначена в Додатку « 1 до Договору (том 1, а.с. 9) та перерахована в м2 (1, 00 га х10000); 0,70 це k загальний коефіцієнт стоку дощових вод з територій населених пунктів для площ стоку з різним видом поверхні (а саме такий показник, зважаючи на те, що такий показник застосовується для населених пунктів з чисельністю населення понад 250 тис. осіб, а також промислові підприємства і виробництва, розміщенні на території усіх населених пунктів: покрівлі будинків і споруд, асфальтобетонні покриття); h 0055 - кількість опадів за теплий період року визначається в мм..

Показники F тверде, а саме площа 1,00 Га; F землі, а саме 0,2838 Га; 0,70 загальний коефіцієнт стоку дощових вод з територій населених пунктів для площ стоку з різним видом поверхні є незмінними в усіх відомостях про споживаня води та скид стоків, а змінюється лише показник h - кількість опадів за теплий період року.

Згідно відомості про споживання води та скид стоків за січень 2015 року вбачається в графі застосування формули Q=10*h*k*F в рядку «каналізація дощова» значиться розрахунки за даною формулою, а саме: 10000х0,70х0,0476; в графі «Кількість м3» результат розрахунку за даною формулою « 3332»; в графі «Сума» зазначено 15273, однак, здійснивши розрахунок за формулою 10000х0,70х0,0476 виходить 333,2 м3 , а не 3332, відповідно виходить «Сума» 1527, 3, а не 15273 (том 1, а.с. 48-49).

Окрім того, Відповідачем було розраховано ще один показник за послуги водовідведення по F землі, а саме 0,2838 Га, по площі, яка зазначена в Додатку № 1 до Договору (том 1, а.с. 9).

Відповідно вбачається розрахунки в рядку «Каналізація снігова» за формулою 10000х0,60х0,0102, де у Відповідача вказано в рядку «Сума» 2805 грн 41 коп, хоча за підрахунком суду виходить 280 грн 05 коп..

Згідно відомості про споживання води та скид стоків за лютий 2016 року вбачається в графі застосування формули Q=10*h*k*F в рядку «каналізація дощова» F тверде значиться розрахунки за даною формулою, а саме: 10000х0,70х0,0082; в графі «Кількість м3» результат розрахунку за даною формулою « 574»; в графі «Сума» зазначено 3278,69, однак, здійснивши розрахунок за формулою 10000х0,70х0,0082 виходить 57,4 м3 , а не 574, відповідно змінюється і «Сума» 327,8 грн, а не 3278,69 (том 1, а.с. 73-74).

Відповідно вбачається розрахунки в рядку «Каналізація снігова» за формулою 10000х0,60х0,0274 =164 м3 (а не 1644) де у Відповідача вказано в рядку «Сума» 9390,53 грн, хоча за підрахунком суду виходить 939 грн 05 коп..

Згідно відомості про споживання води та скид стоків за березень 2016 року вбачається в графі застосування формули Q=10*h*k*F в рядку «каналізація дощова» F тверде значиться розрахунки за даною формулою, а саме: 10000х0,70х0,0257; в графі «Кількість м3» результат розрахунку за даною формулою « 1799»; в графі «Сума» зазначено 10275,89 однак, здійснивши розрахунок за формулою 10000х0,70х0,0257 виходить 179,9 м3 , а не 1799 м3, відповідно змінюється і «Сума» 1027,5 грн, а не 10275 грн (том 1, а.с. 75-76).

Згідно відомості про споживання води та скид стоків за квітень 2016 року вбачається в графі застосування формули Q=10*h*k*F в рядку «каналізація дощова» F тверде значиться розрахунки за даною формулою, а саме: 10000х0,70х0,0203; в графі «Кількість м3» результат розрахунку за даною формулою « 1421»; в графі «Сума» зазначено 8116,75 однак, здійснивши розрахунок за формулою 10000х0,70х0,0203 виходить 142,1 м3 , а не 1421 м3, відповідно змінюється і «Сума» 811,67 грн, а не 8116,75 грн (том 1, а.с. 77-78).

Відповідно вбачається помилки розрахунку в рядку «Каналізація снігова» за формулою 10000х0,60х0,0010 =6 м3 (а не 60) де у Відповідача вказано в рядку «Сума» 342,72 грн, хоча за підрахунком суду виходить 34 грн 27 коп..

Згідно відомості про споживання води та скид стоків за травень 2016 року вбачається в графі застосування формули Q=10*h*k*F в рядку «каналізація дощова» F тверде значиться розрахунки за даною формулою, а саме: 10000х0,70х0,0607; в графі «Кількість м3» результат розрахунку за даною формулою « 4249»; в графі «Сума» зазначено 24270 однак, здійснивши розрахунок за формулою 10000х0,70х0,0607 виходить 424,9 м3 , а не 4249 м3, відповідно змінюється і «Сума» 2427,02 грн, а не 24270,29 грн (том 1, а.с. 89-90).

Згідно відомості про споживання води та скид стоків за червень 2016 року вбачається в графі застосування формули Q=10*h*k*F в рядку «каналізація дощова» F тверде значиться розрахунки за даною формулою, а саме: 10000х0,70х0,0328; в графі «Кількість м3» результат розрахунку за даною формулою « 2296»; в графі «Сума» зазначено « 13114,75» однак, здійснивши розрахунок за формулою показників 10000х0,70х0,0328 виходить 229,6 м3 , а не 2296 м3, відповідно змінюється і «Сума» 1311,47 грн, а не 13114,75 грн (том 1, а.с. 81-82).

Згідно відомості про споживання води та скид стоків за липень 2016 року вбачається в графі застосування формули Q=10*h*k*F в рядку «каналізація дощова» F тверде значиться розрахунки за даною формулою, а саме: 10000х0,70х0,0660; в графі «Кількість м3» результат розрахунку за даною формулою « 4620»; в графі «Сума» зазначено « 26389,44» однак, здійснивши розрахунок за формулою показників 10000х0,70х0,0660 виходить 462 м3 , а не 4620 м3, відповідно змінюється і «Сума» 2638,9 грн, а не 26389,44 грн (том 1, а.с. 83-84).

Згідно відомості про споживання води та скид стоків за серпень 2016 року вбачається в графі застосування формули Q=10*h*k*F в рядку «каналізація дощова» F тверде значиться розрахунки за даною формулою, а саме: 10000х0,70х0,0358; в графі «Кількість м3» результат розрахунку за даною формулою « 2506»; в графі «Сума» зазначено « 14314,27» однак, здійснивши розрахунок за формулою показників 10000х0,70х0,0358 виходить 250,6 м3 , а не 2506 м3, відповідно змінюється і «Сума» 1431,42 грн, а не 14314,27 грн (том 1, а.с. 85-86).

Згідно відомості про споживання води та скид стоків за вересень 2016 року вбачається в графі застосування формули Q=10*h*k*F в рядку «каналізація дощова» F тверде значиться розрахунки за даною формулою, а саме: 10000х0,70х0,0340; в графі «Кількість м3» результат розрахунку за даною формулою « 2380»; в графі «Сума» зазначено « 13594,56» однак, здійснивши розрахунок за формулою показників 10000х0,70х0,0340 виходить 238 м3 , а не 2380 м3, відповідно змінюється і «Сума» 1359,45 грн, а не 13594,56 грн (том 1, а.с. 87-88).

Згідно відомості про споживання води та скид стоків за жовтень 2016 року вбачається в графі застосування формули Q=10*h*k*F в рядку «каналізація дощова» F тверде значиться розрахунки за даною формулою, а саме: 10000х0,70х0,0060; в графі «Кількість м3» результат розрахунку за даною формулою « 420»; в графі «Сума» зазначено « 2399,04» однак, здійснивши розрахунок за формулою показників 10000х0,70х0,0060 виходить 42 м3 , а не 420 м3, відповідно змінюється і «Сума» 239,90 грн, а не 2399,04 грн (том 1, а.с. 89-90).

Згідно відомості про споживання води та скид стоків за листопад 2016 року вбачається в графі застосування формули Q=10*h*k*F в рядку «каналізація дощова» F тверде значиться розрахунки за даною формулою, а саме: 10000х0,70х0,1163; в графі «Кількість м3» результат розрахунку за даною формулою « 8141»; в графі «Сума» зазначено « 46501,39» однак, здійснивши розрахунок за формулою показників 10000х0,70х0,1163 виходить 814,1 м3 , а не 8141 м3, відповідно змінюється і «Сума» 4650,13 грн, а не 46501,39 грн (том 1, а.с. 91-92).

Згідно відомості про споживання води та скид стоків за грудень 2016 року вбачається в графі застосування формули Q=10*h*k*F в рядку «каналізація дощова» F тверде значиться розрахунки за даною формулою, а саме: 10000х0,70х0,0362; в графі «Кількість м3» результат розрахунку за даною формулою « 2534»; в графі «Сума» зазначено « 14687,06» однак, здійснивши розрахунок за формулою показників 10000х0,70х0,0362 виходить 253,4 м3 , а не 2534 м3, відповідно змінюється і «Сума» 1468,70 грн, а не 14687,06 грн (том 1, а.с. 93-94).

Відповідно вбачається помилки розрахунку в рядку «Каналізація снігова» за формулою 10000х0,60х0,0137 =82,2м3 (а не 822), та в рядку «Сума» 4764,31 грн, хоча за підрахунком суду виходить 476 грн 43 коп..

Аналогічного змісту були допущенні й при розрахунку обсягів скидів дощової та снігової вод, що стало наслідком для невірного визначення суми надання послуг водовідведення по Договору й за інші наступні роки та періоди, що підсумовуючи помісячно за наступні роки суми сплачених Позивачем коштів за надані послуги водовідведення становить:

· за 2014 рік переплачено 10747 гн 89 коп.;

· за 2015 рік переплачено 155929 грн 67 коп.;

· за 2016 рік переплачено 181500 грн 51 коп.;

· за 2017 рік переплачено 278728 грн 13 коп.;

· за 2018 рік переплачено 178199 грн 12 коп.:

· за 2019 рік переплачено 292994 грн 51 коп.

При цьому апеляційний господарський суд бере до уваги той факт, що Відповідач а ні суду першої інстанції, а ні суду апеляційної інстанції (при подачі апеляційної скарги) не подав суду доказів того, які опади реально випадали в спірний період.

Відтак, колегія суду наголошує на тому, що апелянт жодним чином не довів підставності визначених ним у розрахунках (спірних) показників, що застосовані ним же в даній формулі (тобто не довів факту правильності визначення ним показнику 10*hД).

Водночас факт проведення самим Відповідачем коригування рахунку-акта № 6 від 15 червня 2020 року щодо кількості дощової води (графа «Кількість м3») та суми графа «Сума») в рядку каналізація дощова, показники якої розраховується із застосуванням формули Q=10*h*k*F, колегія суддів здійснивши розрахунки аналогічного змісту по іншим рахункамактам та відомостям споживання води та скиду стоків за послуги стоку дощової та снігової каналізації (в котрих міститься розшифрування та формула проведених нарахувань) за спірний період із застосуванням формули Q=10*h*k*F, прийшла до висновку про те, що в результаті допущеної Відповідачем помилки розрахунку у визначення обсягів стоку дощової води та суми за надання послуг водовідведення Позивачем було переплачено 1178507 грн 88 коп.. Адже факт такого коригування в поєднанні з встановленим вище фактом не доведення Відповідачем правильності показників (10*hД), є опосередкованим доказом помилковості визначення цих показників.

Суд ще раз констатує, що Відповідачем не подано жодних доказів, які б дозволили провести розрахунки, а відтак колегія суддів здійснила дослідження позовних вимог та заперечень апеляційної скарги виходячи із доказів, котрі містяться в матеріалах даної справи, з урахуванням вищеописаного усунення від доказування відповідними доказами кількості реальних опадів за спірний період зі сторони самого Відповідача.

Що ж стосується покликання Відповідача в апеляційній скарзі з-приводу того, що судом першої інстанції безпідставно було відхилено клопотання Відповідача про витребування у Позивача документів, які стосуються площі землі даного підприємства (Державний Акт на право власності на земельну ділянку, договора оренди землі, план меж земельної ділянки (том 2, а.с. 13), то колегія суддів зазначає, про необгрунтвоаність такого клопотання оскільки: по-перше, зважаючи на предмет спору та дослідження у даній справі, стягнення переплати за послуги водовідведення, що стосується послуг скидів стоків дощової та снігової води в контексті розрахунків, проведених Відповідачем у відомості про споживання води та скид стоків, не вбачається необхідності досліджувати правовстановлюючі документи Позивача на земельні ділянки (так як спір не стосується права користування чи оренди земельної ділянки і в рахунках чітко визначено межі вказаної земельної ділянки); по-друге при нарахуванні показів стоку дощової та сніговою води враховується показники F тверде та F землі, які визначені в Додатку № 1 до Договору та затверджені як зі сторони Позивача так і зі сторони Відповідача, при цьому будь-яких змін як з ініціативи Відповідача в порядку статті 188 Господарського кодексу України, так і зі сторони Позивача не вносилися; по-третє, Відповідач в своїй апеляційній скарзі зазначає, що нарахування виставлені Відповідачем є вірні так як проводилися до дійсної площі земель Позивача (та яка в Додатку), що нівелює твердження апелянта щодо необхідності витребовування правовстановлюючих документів на землю; по-четверте, Позивач не заперечує щодо показників площі, котрі застосовувалися Відповідачем при здійсненні нарахування за послуги водовідведення; по-п`яте дослідивши таке клопотання вбачається, що Відповідач в порушення вимог пункту 2 частини 2 статті 81 ГПК України не зазначив обставини, які можуть бути підтверджені даними доказами, або які можуть бути спростовані.

Що ж стосується заперечень Відповідача, наведених в апеляційній скарзі, з-приводу того, що Позивачем протягом тривалого часу підписувалися без будь-якого заперечення рахунки-акти наданих послуг, а тому, на переконання Відповідача, дане є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог, то колегія суддів відхиляє такі доводи з огляду на наступне. Суд констатує, що Позивачем підписувалися лише рахунки-акти наданих послуг, в яких були відображені лише суми наданих послуг, однак відомості про споживання води та скид стоків в яких здійснювалася розшифрування показників та розрахування об`ємів водопостачання та водовідведення із зазначенням формули, її показників та результату шляхом підставлення таких показників, такі відомості формувалися Відповідачем в односторонньому порядку та не підписувалися Позивачем. Однак, саме здійснивши перерахунок за наведеною у відомостях формулою та показниками Відповідачем було виявлено помилки в таких розрахунках, що стало підставою для формування рахунків актів із невірними показниками водовідведення.

Крім того, Відповідач залишає поза увагою те, що рахунок-акт наданих послуг за червень 2020 року, який був корегований самим Відповідачем з огляду на невірне визначення скидів дощової води за формулою шляхом перемноження зазначених у ній показників (що стало підставою для невірного визначення рахунку на послуги водовідведення) також був підписаний зі сторони Позивача та містив відтиск його печатки, що не завадило Відповідачу виписати новий рахунок з огляду на допущенну помилку.

З урахуванням наведеного та зважаючи на встановлені у справі обставини, суд вважає, що Позивач довів суду належними та допустимими доказами підставність та обґрунтованість позовних вимог, а Відповідач в свою чергу жодними належними доказами не спростував законності вимоги Позивача.

Що ж стосується доводів скаржника, стосовно порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального права щодо безпідставного застосування до даних правовідносин статті 1212 Цивільного кодексу України, то колегія суддів зауважує наступне.

Згідно статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, визначено: договори та інші правочини.

Стаття 1212 ЦК України регулює загальні положення про зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави.

Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

З огляду на встановлені обставини виникнення між сторонами правовідносин з проведених переплат по Договору, необхідно з`ясувати, чи регулюються спірні правовідносини спеціальним інститутом цивільного права, яка правова природа коштів, перерахованих на виконання умов Договору, що не були виконані на перераховану суму, відповідно, чи існують підстави для застосування до спірних правовідносин приписів статті 1212 ЦК України.

Верховний Суд також зазначає, що у випадку, якщо господарський суд у розгляді справи з`ясує, що сторона або інший учасник судового процесу в обґрунтування своїх вимог або заперечень послалися не на ті норми, що фактично регулюють спірні правовідносини, суд самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує у прийнятті рішення саме такі норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини. (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року в справі № 924/1473/15).

Сама лише наявність укладеного між сторонами договору не є достатньою підставою для віднесення до договірних будь-яких правовідносин, що виникають між цими особами. Для визнання відповідних зобов`язань між сторонами договірними необхідним є встановлення факту їх виникнення саме на підставі умов та на виконання відповідного договору. Водночас сплата однією стороною грошових коштів другій стороні поза межами платежів, передбачених договором чи договорами, зокрема переплата понад визначену в договорі (договорах) суму, не може бути визнана такою, що здійснена на підставі відповідного договору (правова позиція Верховного Суду у постанові від 20 грудня 2018 року у справі № 920/169/18).

Правовий висновок щодо застосування статті 1212 Цивільного кодексу України аналогічного змісту викладено у постановах Верховного Суду України від 14 жовтня 2014 року в справі № 917/2572/13; Верховного Суду від 4 січня 2021 року справа № 922/2216/18; постанова Верховного Суду від 24 лютого 2020 року справа № 911/1036/19.

Зважаючи на вищеописане в площинні існування позиції Верховного суду щодо застосування статті 1212 Цивільного кодексу України в разі проведення переплати по договору, колегія суддів приходить до висновку, що перерахування Позивачем 1 178 507 грн 88 коп. грошових коштів відбулось поза межами умов Договору, що свідчить про відсутність у Відповідача правових підстав для набуття спірних грошових коштів.

Що ж стосується заперечень Відповідача, наведених в апеляційній скарзі, щодо порушення принципу змагальності сторін, з огляду на винесення рішення в судовому засіданні без участі представника Відповідача, то колегія суддів дослідивши матеріали справи зауважує наступне.

Зміст принципу змагальності у господарському процесі розкривається у статті 13 Господарського процесуального кодексу України (ГПК). Так, згідно вказаної статті учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

23 жовтня 2020 року від Відповідача до Господарського суду Рівненської області надійшло клопотання від 23 жовтня 2020 року № 3630/01-11 про відкладення розгляду справи (том 1 а.с. 224-225) та заява від 23 жовтня 2020 року № 3631/01-11 про продовження строку на подання відзиву (том 1 а.с. 220-221).

У заяві про продовження строку на подання відзиву Відповідач зазначив, що керівник підприємства перебуває у відпустці, працівники юридичного відділу перебувають у простої на самоізоляції. Відповідач зазначив, що більшість працівників служби абонентної, яка наразі займається формуванням актів наданих послуг, рахунків на оплату наданих послуг, перебуває у відпустці без збереження заробітної плати у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби. Відтак, Відповідач вказує, що задля забезпечення принципів рівності, змагальності, диспозитивності, об`єктивності розгляду справи, просить суд продовжити строк на подання відзиву на позовну заяву. Клопотання про відкладення розгляду справи обґрунтоване неможливістю забезпечити участь уповноваженого представника та продовженням строку на подання відзиву.

Ухвалою суду від 26 жовтня 2020 року підготовче засідання відкладено на 16 листопада 2020 року (том 1, а.с. 231). Одночасно вказаною ухвалою Господарського суду Рівненської області заяву Відповідача від 23 жовтня 2020 року № 3631/01-11 про продовження строку на подання відзиву задоволено та продовжено Відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву до 12 листопада 2020 року включно.

16 листопада 2020 року від Відповідача через відділ канцелярії та документального забезпечення Господарського суду Рівненської області надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із карантином, а також у зв`язку із перебуванням представника Відповідача на лікарняному (том 1 а.с. 248-249).

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 16 листопада 2020 року строк підготовчого провадження в даній справі продовжено на 30 днів до 1 січня 2021 року включно та відкладено підготовче засідання на 2 грудня 2020 року (том 1, а.с. 253).

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 2 грудня 2020 року підготовче засідання відкладено на 14 грудня 2020 року (том 2, а.с. 12).

11 грудня 2020 року від Відповідача через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшли пояснення по справі та клопотання про витребування доказів судом з додатками (том 2, а.с. 16 -22, 13-26). У клопотанні про витребування доказів Відповідач просив витребувати у Позивача документи, які стосуються площі земель даного підприємства (державний акт на право власності на земельну ділянку, договір оренди землі (за наявності), план меж земельної ділянки, витяг з Держгеокадастру).

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 14 грудня 2020 року в задоволенні клопотання Відповідача про витребування доказів судом відмовлено та закрито підготовче провадження у даній справі, а справу призначено до судового розгляду по суті на 28 грудня 2020 року, про що сторони були повідомлення під розписку у судовому засіданні (дане судове засідання було проведено за участь представника Відповідача; том 1, а.с. 27).

28 грудня 2020 року від Відповідача до суду першої інстанції надійшло клопотання, яке підписане головним інженером А.О. Грухаль, у якому зазначено про неможливість забезпечити явку уповноваженого представника Відповідача для участі у судовому засіданні, яке відбудеться 28 грудня 2020 року о 10 год. 40 хв. в приміщенні Господарського суду Рівненської області, оскільки даний працівник перебуває у відрядженні. До клопотання додано копію наказу директора Підприємства Карауша А.П. від 24 грудня 2020 року № 29, згідно якого, у зв`язку із необхідністю представництва інтересів Відповідача стосовно договору про управління цілісним майновим комплексом Комунального підприємства "Клесівводоканал" вирішено відрядити провідного юрисконсульта відділу Махаринець Н.М. у смт Клесів у КП "Клесівводоканал", терміном на один день 28 грудня 2020 року.

Стаття 43 ГПК України вказує на неприпустимість зловживання процесуальними правами, що може проявлятися, згідно пункту 1 частини 2 статті 43 ГПК України, зокрема, у вчиненні дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справ

В той же час, у апеляційній скарзі Відповідач зазначає, що 28 грудня 2020 року від Відповідача надійшло клопотання з додатками про відкладення справи, так як уповноважений представник Відповідача перебуває у відрядженні в цей день, що стосується начальника юридичного відділу, то він теж в цей день був у відрядженні. Відповідно до матеріалів справи 28 грудня 2020 року, від Відповідача через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшло клопотання з додатком, яке підписане головним інженером А.О. Грухаль.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до частини 3 статті 56 ГПК України, юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Водночас, апеляційний господарський суд констатує, що документів, які б підтверджували повноваження головного інженера А.О. Грухаля щодо підпису вказаного клопотання Відповідачем не надано.

В той же час, до апеляційної скарги Відповідачем додано Наказ РОВКП ВКГ «Рівнеоблводоканал» від 24 грудня 2020 року про відрядження начальника юридичного відділу Деркача Т.А., однак, даний наказ не був доданий до клопотання Відповідача від 28 грудня 2020 року про відкладення розгляду справи в суд першої інстанції. Дане свідчить про те, що Відповідачем не було надано до суду першої інстанції доказів, що він позбавлений можливості залучити іншого представника у судове засідання 28 грудня 2020 року. Крім того, ухвалою Господарського суду Рівненської області від 14 грудня 2020 року явка сторін не визнавалася обов`язковою (пунктом 4 даної ухвали було зазначено про виклик учасників справи в судове засідання).

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до положення частини першої статті 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У випадку нез`явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв`язку з відсутністю його представника (з причин, пов`язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т.п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов`язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах. Неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йому в порядку, визначеному нормами ГПК України.

Крім того, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні, а неявка у судове засідання однієї із сторін, належним чином повідомленої про час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи у судовому засіданні.

Окрім того, Відповідачем залишено поза увагою строк розгляду прави в суді першої інстанції, який не може перевищувати дев`яносто календарних днів (дана справа перебувала на розгляді в суді першої інстанції три місяці перш ніж було винесено судове рішення по справі).

Усе вищеописане свідчить про відсутність підстав та обставин, якими Відповідач обгрунтовує свою апеляційну скаргу, щодо порушення принципу змагальності сторін під час розгляду даної справи в суді першої інстанції, зважаючи на неодноразові клопотання Відповідача про відкладення розгляду справи та про продовження строків для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Що ж стосується зазначення апелянтом в своїй апеляційній скарзі про порушення оскаржуваним рішенням статті Цивільного кодексу України про позовну давність, то колегія суддів звертає увагу Відповідача на те, що в силу дії статті 267 Цивільного кодексу України Відповідачем мала б бути подана відповідна заява до суду першої інстанції під час розгляду справи, однак матеріали справи не містять такої заяви поданої Відповідачем. Окрім того,при подання апеляційної скарги Відповідач мав би обгрунтувати неможливість подання такої заяви до суду першої інстанції, а саме необізнаність та відсутність повідомлень про розгляд такої справи в суді першої інстанції. Проте, апеляційна скарга не містить жодного обгрунтування з цього приводу, що в сукупності позбавляє суд апеляційної інстанції можливості застосування вищевказаної норми права в даній справі.

Все вищевказане приводить суд апеляційної інстанції до висновку щодо підставності позову Позивача, в зв`язку з чим колегія суду задовольняє його повністю.

Дане рішення було прийняте і місцевим господарським судом, а відтак Північно-західний апеляційний господарський суд залишає рішення місцевого господарського суду без змін.

Відповідно до пункту 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Пунктами 1 та 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Апеляційний господарський суд з огляду на все вищевстановлене в даній постанові, ще раз констатує, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, та спростовані судом апеляційної інстанції всім вищеописаним у цьому судовому рішенні.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга Відповідача, не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.

Відповідно колегія суду залишає без змін оспорюване рішення, а подану Відповідачем апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на Відповідача, згідно статті 129 ГПК України.

Керуючись статтями 129, 269-276, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Рівненського обласного виробничо комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал" на рішення Господарського суду Рівненської області, від 28 грудня 2020 року в справі №918/929/20 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Рівненської області, від 28 грудня 2020 року в справі №918/929/20 - залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

5. Справу №918/929/20 повернути Господарському суду Рівненської області.

Повний текст постанови виготовлено 8 квітня 2021 року.

Головуючий суддя Василишин А.Р.

Суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Бучинська Г.Б.