УХВАЛА

06 квітня 2021 року

м. Київ

Справа № 916/3530/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Баранець О.М. - головуючий, Мамалуй О.О., Студенець В.І.

розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду Одеської області

у складі судді Невінгловської Ю.М.

від 04.01.2021

та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Мишкіної М.А., Аленіна О.Ю., Лавриненко Л.В.

від 01.03.2021

за позовом ОСОБА_2

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Єнікіой»

2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Систем Сек`юріті Консалт»

про визнання недійсним рішення загальних зборів, скасування реєстраційних дій та визнання недійсним договору дарування

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 09.03.2021 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Господарського суду Одеської області від 04.01.2021 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.03.2021 у справі № 916/3530/20.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 25.03.2021 визначено склад колегії суддів: Баранець О.М. - головуючий, Мамалуй О.О., Студенець В.І.

Дослідивши матеріали касаційної скарги та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали Господарського суду Одеської області від 04.01.2021, яка залишена без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.03.2021, у справі № 916/3530/20 повернуто ОСОБА_1 зустрічну позовну заяву від 29.12.2020 № 3917/20 про визнання рішення установчих зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «Єнікіой» від 10.07.2017, оформленого протоколом № 1 та договір дарування частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Єнікіой» від 10.07.2017 - дійсними.

Вказані судові рішення мотивовані тим, що позовні вимоги третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги, подані з порушенням частини 2 статті 180 Господарського процесуального кодексу України, оскільки позовна вимога третьої особи не є самостійною вимогою щодо предмету спору, а є протилежною позовній вимозі по первісному позову і за своєю суттю - є зустрічним позовом, право на надання якого належить відповідачу по справі. За відсутності самостійної вимоги щодо предмета спору у позовній заяві ОСОБА_1 у справі № 916/3530/20 у розумінні статті 49 Господарського процесуального кодексу України, даний позов не є позовом третьої особи із самостійними вимогами щодо предмету спору, що унеможливлює прийняття даного позову та його розгляд в межах справи № 916/3530/20.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 звернувся до місцевого господарського суду з позовом в якому просив: - визнати недійсним рішення загальних зборів членів Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Єнікіой», оформлене протоколом № 2 від 27.04.2017; - визнати недійсним рішення установчих зборів засновників (учасників) Товариства з обмеженою відповідальністю «Єнікіой», оформлене протоколом № 1 від 10.07.2017; - скасувати реєстраційну дію від 10.07.2017 № 3000459 «державна реєстрація припинення юридичної особи в результаті реорганізації», проведену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань державним реєстратором Ройлянської сільської ради Саратського району Одеської області Івановою Х.А.; - скасувати реєстраційну дію від 10.07.2017 № 0001113 «державна реєстрація юридичної особи шляхом перетворення», проведену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань державним реєстратором Ройлянської сільської ради Саратського району Одеської області Івановою Х.А.; - визнати недійсним договір дарування частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Єнікіой» (68320, Одеська область, Кілійський район, село Новоселівка, вул. Бессарабська, буд. 65А, ідентифікаційний код юридичної особи 03766033) від 10.07.2017, укладений між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Систем сек?юріті консалт» (65058, Одеська обл., місто Одеса, вул. Зоопаркова, буд. 4, офіс 5, ідентифікаційний код 41440653).

Від ОСОБА_1 , як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, 29.12.2020 до Господарського суду Одеської області у даній справі надійшла позовна заява про визнання дійсним рішення установчих зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «Єнікіой» від 10.07.2017, оформлене протоколом № 1 та договір дарування частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Єнікіой» від 10.07.2017.

Правовою підставою для повернення вказаної зустрічної позовної заяви визначено частину 6 статті 180 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої цієї статті, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 не має правових підстав звертатися з позовом, як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, про визнання дійсним рішення установчих зборів засновників (учасників) Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄНІКІОЙ», оформленого протоколом № 1 від 10.07.2017, оскільки предметом первісного позову, зокрема є визнання рішення установчих зборів засновників (учасників) Товариства з обмеженою відповідальністю «Єнікіой», оформленого протоколом № 1 від 10.07.2017 та договору дарування частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Єнікіой» від 10.07.2017 недійсними. Тобто, позовна вимога третьої особи є протилежною позовній вимозі по первісному позову і за своєю суттю є зустрічним позовом, право на надання якого належить відповідачу по справі.

Суд апеляційної інстанції зазначив, що враховуючи зміст позовних вимог третьої особи ОСОБА_1 , які по суті є викладенням правової позиції проти вимог первісного позову, відмова у задоволенні вимог первісного позову і буде означати дійсність рішення та договору, що є предметом спору як за первісним позовом, так і за позовом третьої особи. В даному випадку слід брати до уваги визначений частиною 2 статті 180 Господарського процесуального кодексу України критерій для прийняття такого позову до спільного розгляду з первісним: одночасна взаємопов`язаність і доцільність спільного розгляду.

При цьому суд апеляційної інстанції наголошував на відсутності такого елемента як доцільність спільного розгляду при наявній взаємопов`язаності: відмова у задоволенні первісного позову і буде означати дійсність рішення і договору, а задоволення первісного позову виключає задоволення позову третьої особи із самостійними вимогами.

На відміну від зустрічного позову, який повинен бути лише взаємопов`язаним із первісним, позовна заява третьої особи відповідно до положень частини 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України має містити самостійні вимоги саме щодо предмета спору у справі, а вимога, спрямована на будь-що поза цим предметом, не може бути розглянута як вимога третьої особи, а може бути реалізована через подання самостійного позову.

Позови третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору, мають подаватися з дотриманням загальних правил пред`явлення позову, на що безпосередньо вказують положення частини 5 статті 49 та частини 4 статті 180 Господарського процесуального кодексу України. Відповідно до цих норм до позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, в якій відкрито провадження, застосовуються положення статті 180 зазначеного Кодексу. Зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статті 162, 164, 172, 173 цього Кодексу.

Згідно з частинами 2, 3 статті 180 Господарського процесуального кодексу України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

Ознаками зустрічного позову є його взаємопов`язаність із первісним позовом і доцільність його спільного розгляду із первісним позовом, зокрема, коли позови виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом можуть різнитися з вимогами первісного позову, але вони об`єднуються в одне провадження із первісним позовом ухвалою суду.

Взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах, вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватися. Водночас подання зустрічного позову, задоволення якого виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову, має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.

Таким чином, у процесі розгляду господарським судом спору між позивачем і відповідачем третя особа з метою захисту свого права може заявити самостійні вимоги саме щодо предмета спору, якщо вважає, що саме їй належить право на предмет спору чи його частину.

За змістом частини 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України для того, щоб набути статус третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору повинно бути дотримано декілька критеріїв: матеріально-правовий (наявність єдиного предмета спору); суб`єктний (позовні вимоги можуть бути пред`явлені як одній стороні, так і декільком сторонам); часовий (вступ у справу відбувається до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження).

Враховуючи вказані обставини, суди попередніх інстанцій, оцінивши дотримання вказаних критеріїв ОСОБА_1 та вирішуючи питання щодо вступу у справу третьої особи із самостійними вимогами обґрунтовано зауважили, що позовні вимоги ОСОБА_1 подані з порушенням частини 2 статті 180 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, суд апеляційної інстанції, залишаючи без змін ухвалу суду першої інстанції, врахував правові позиції, викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі № 916/542/18, від 19.06.2018 у справі № 904/9129/17.

З огляду на вищезазначені обставини, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви ОСОБА_1 відповідно до частини 6 статті 180 Господарського процесуального кодексу України.

Касаційний господарський суд також враховує, що, переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний суд виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є «судом фактів».

У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.10.1996 «Справа «Леваж Престасьон Сервіс проти Франції» (Levages Prestations Services v. France, заява № 21920/93, ЄСПЛ, § 48) вказано, що зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, роль якого обмежено перевіркою правильності застосування норм закону, процесуальні процедури у такому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється після його розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 05.04.2018 справа «ZUBAC v. CROATIA» (№ 40160/12, ЄСПЛ, § 83) вказано що застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris для подання скарг до верховного суду є правомірною та обґрунтованою процесуальною вимогою, враховуючи саму суть повноважень верховного суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості.

Враховуючи, що повноваження суду касаційної інстанції обмежено перевіркою правильності застосування норм матеріального права чи порушенням норм процесуального права, зважаючи на особливий статус Верховного Суду, вирішення питання про можливість відкриття касаційного провадження відноситься до його дискреційних повноважень, оскільки розгляд скарг цим судом покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення «розгляду заради розгляду».

Право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення (MUSHTA v. UKRAINE 8863/06, § 37, ЄСПЛ, від 18 листопада 2010 року).

Для Верховного Суду питання правильного застосування норм права, зокрема статті 180 Господарського процесуального кодексу України, на порушення якої скаржник посилається в обґрунтування касаційної скарги, під час прийняття оскаржуваних судових рішень у справі № 916/3530/20 є очевидними і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Перевіривши матеріали справи № 916/3530/20 і матеріали поданої ОСОБА_1 касаційної скарги, Суд наголошує скаржникові на необхідності добросовісного користування процесуальними правами і неприпустимості їх зловживанням.

Враховуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 04.01.2021 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.03.2021 у справі № 916/3530/20 на підставі частини другої статті 293 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 234, 235, 293 Господарського процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 04.01.2021 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.03.2021 у справі № 916/3530/20.

2. Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження з доданими до скарги матеріалами направити особі , яка подавала касаційну скаргу, а копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий О. Баранець

Судді О. Мамалуй

В. Студенець