Господарський суд
Житомирської області
_______________________________________
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" квітня 2021 р. м. Житомир Справа № 906/187/21

Господарський суд Житомирської області у складі: судді Сікорської Н.А.

секретар судового засідання: Русецька Ю.О.

за участю представника позивача: Назаренко В.В. - довіреність від 18.09.2020р. (в режимі відеоконференції)

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лого-Транс"

до Приватного акціонерного товариства "Пиво-безалкогольний комбінат "Радомишль"

про стягнення 405821,32 грн.

Процесуальні дії по справі.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Лого-Транс" звернулось з позовом до суду про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Пиво-безалкогольний комбінат "Радомишль" 405821,32 грн., з яких: 403272,81 грн. заборгованості та 2548,51 грн. 3 % річних.

Ухвалою суду від 01.03.2021р. суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 01.04.2021 р.

У судовому засіданні 01.04.2021р., відповідно до ст.240 ГПК України, суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Позовні вимоги мотивовані тим, що сторонами було укладено дистриб`юторську угоду № 01/08/22 від 01.08.2016р.

На виконання вказаної угоди відповідач поставив позивачу товар на загальну суму 1351777,67 грн.

Позивачем на користь відповідача було сплачено 1400000,00 грн.

Частина отриманої продукції в сумі 403272,81 грн. була повернена позивачем відповідачу згідно накладних на повернення в період з 09.01.2020р. по 19.02.2020р.

16.11.2020р. позивач направив відповідачу претензію з вимогою повернути в строк до 20.11.2020р. суму коштів за повернений товар, однак вона виконана не була.

Позивач вказує, що заборгованість відповідача за повернений йому товар становить 403272,81 грн.

Крім того, на підставі ч.2 ст.625 ЦК України позивач нарахував до стягнення з відповідача 3% річних.

Відповідач, в порядку ст.ст.165, 251 ГПК України, не скористався правом подачі письмового відзиву на позовну заяву, доводи позивача не спростував.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в засідання суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Про дату, час та місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином, ухвала суду від 01.03.2021р. про відкриття провадження у справі отримана останнім 04.03.2021р., що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення (а.с.61).

Згідно ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ст. 42 ГПК України, учасники справи, серед іншого, мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

В ході розгляду справи господарським судом Житомирської області, у відповідності до п. 4 ч. 5 ст.13 ГПК України, сторонам було створено всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ГПК України.

За вказаних обставин, беручи до уваги, що явка представника відповідача в судове засідання не визнавалась обов`язковою, суд вирішує справу за його відсутності.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

01.08.2016р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Лого-Транс" (дистриб`ютор) та Приватним акціонерним товариством "Пиво-безалкогольний комбінат "Радомишль" (компанія) було укладено дистриб`юторську угоду №01/08/22, згідно п.1.1 якої компанія поставляє товари, а дистриб`ютор зобов`язується приймати та оплачувати вартість отриманого товару (а.с.17-27).

На виконання умов угоди відповідач поставив позивачу товар на загальну суму 1351777,67 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними №60414 від 25.11.2019р. на суму 60528,62 грн., №61484 від 29.11.2019р. на суму 86761,92 грн., №62904 від 07.12.2019р. на суму 326342,21 грн., №65584 від 22.12.2019р. на суму 374220,19 грн., №66485 від 27.12.2019р. на суму 316900,80 грн., №2143 від 15.01.2020р. на суму 107851,97 грн., №2622 від 17.01.2020р. на суму 79171,96 грн. (а.с.39-45).

За отриманий товар позивачем було сплачено 1400000,00 грн. згідно платіжних доручень від 26.12.2019р., від 10.01.2020р. (а.с.46, 47).

Видатковими накладними (повернення) №49 від 09.01.2020р. на суму 124568,64грн., №53 від 16.01.2020р. на суму 88238,40 грн., №60 від 19.02.2020р. на суму 115564,24 грн., №67 від 14.02.2020р. на суму 15709,82 грн., №80 від 19.02.2020р. на суму 59191,71 грн., позивач повернув відповідачу товар на загальну суму 403272,81грн. (а.с.48-52).

16.11.2020р. позивач направив відповідачу претензію з вимогою повернути в строк до 20.11.2020р. кошти за повернений товар в сумі 403272,81 грн., яка відповідачем виконана не була (а.с.53-54, 55).

За вказаних обставин, ТОВ "Лого-Транс" звернулось до суду з позовом про стягнення з ПАТ "Пиво-безалкогольний комбінат "Радомишль" 405821,32 грн., з яких: 403272,81 грн. заборгованості та 2548,51 грн. 3 % річних.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Відповідно до ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

За приписами ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За своєю правовою природою, правовідносини, які виникли між сторонами з приводу повернення позивачем товару та сплати коштів за повернутий товар за видатковими накладними (повернення), є правовідносинами з поставки товару.

Відповідно до ч.ч. 1. 2 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що відповідач в період з 25.11.2019р. по 17.01.2020р. на виконання умов дистриб`юторської угоди № 01/08/22 від 01.08.2016р. поставив позивачу товар на загальну суму 1351777,67 грн. (видаткові накладні на а.с.39-45), за який останнім було сплачено 1400000,00 грн. згідно платіжних доручень від 26.12.2019р., від 10.01.2020р. (а.с.46, 47).

Разом з тим, згідно видаткових накладних (повернення) №49 від 09.01.2020р., №53 від 16.01.2020р., №60 від 19.02.2020р., №67 від 14.02.2020р., №80 від 19.02.2020р. частина товару на загальну суму 403272,81 грн. була повернена позивачем відповідачу (а.с.48-52).

Зазначені видаткові накладні підписані представниками сторін та завірені їх печатками.

Відповідач кошти за оплачений, однак повернений відповідачу товар, в сумі 403272,81грн. позивачу не повернув.

Умов щодо повернення товару та порядку та строків оплати повернутого товару дистриб`юторська угода № 01/08/22 від 01.08.2016р. не містить.

За таких обставин, оскільки товар повернуто (поставлено) відповідачу, між сторонами виникли правовідносини щодо поставки товару, тому в частині оплати отриманого товару необхідно керуватись нормами ст. 692 ЦК України, відповідно до ч.1 якої, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Таким чином, строк виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань зі сплати коштів за повернений товар є таким, що настав на наступний день після отримання кожної партії товару згідно з відповідною видатковою накладною.

Як вже вказувалося, 16.11.2020р. позивач направив відповідачу претензію з вимогою сплатити кошти за повернений товар в сумі 403272,81 грн. в строк до 20.11.2020р.

Відповідач вимог претензії не виконав та суму боргу не повернув.

Враховуючи, що тягар доказування виконання зобов`язання в частині повернення коштів за повернений товар в даному випадку покладено на відповідача, і останній не скористався правом подачі відзиву на спростування доводів позивача, не надав суду доказів такого повернення сплаченої суми, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача грошових коштів, сплачених за повернений товар, у розмірі 403272,81 грн.

Звернувшись до суду, позивач просить стягнути з відповідача 2548,51 грн. 3% річних, нарахованих за період з 21.11.2020р. по 05.02.2021р.

Частиною 2 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Застосування ст.625 ЦК України не має на меті покарання, а має компенсаторний характер, тобто, забезпечує кредитору відшкодування збитків за позбавлення права розпоряджатись власними коштами та їх знецінення.

Суд вказує, що грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

З огляду на зазначене, суд дійшов до висновку про те, що у відповідача виникло зобов`язання повернути позивачу суму коштів, сплачену за товар, який в подальшому був повернений (тобто сплатити грошові кошти), відповідно до ч.1 ст.693 ЦК України з наступного дня після спливу строку поставки.

І саме з моменту повернення товару сплачена за нього сума коштів набуває статусу "грошового зобов`язання", на яке можливо нарахувати 3% річних за ст.625 ЦК України.

Перевіривши розрахунок позивача (а.с.10), суд встановив, що 2548,51 грн. 3% річних за період з 21.11.2020р. по 05.02.2021р. на суму боргу 403272,81грн. ним обраховано вірно, а тому вказана сума підлягає задоволенню в повному обсязі.

Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України», зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Згідно із ч.ч. 2, 3 ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відтак, сторони звертаючись до суду повинні враховувати те, що визначення та наповнення доказової бази переданого на розгляд суду спору покладаються саме на сторони, а не на суд.

Суд вирішує спір на підставі поданих та витребуваних в порядку ст.81 ГПК України сторонами доказів.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі в сумі 405821,32 грн., з яких: 403272,81 грн. боргу за повернутий товар та 2548,51 грн. 3% річних.

Судові витрати за результатами розгляду справи.

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.129 ГПК України судовий збір покладається:

1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;

2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи задоволення позову в повному обсязі, в порядку п.1 ч.4 ст.129 ГПК України, сплачений позивачем судовий збір в сумі 6087,32 грн. покладається на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Пиво-безалкогольний комбінат "Радомишль" (12201, Житомирська обл., м.Радомишль, вул.Микгород, 71, )

на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Лого-Транс" (04050, м.Київ, вул.Юрія Іллієнка, 12, )

- 403272,81 грн. заборгованості за повернутий товар;

- 2548,51 грн. 3 % річних;

- 6087,32 грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 06.04.21

Суддя Сікорська Н.А.

Віддрукувати:

1 - до справи

2- позивачу (рек. з пов.)

3 - відповідачу (рек. з пов)