ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
30.03.2021 Справа № 905/122/21
Суддя - Говорун О.В.
Секретар судового засідання Коновалова А.І.
Позивач - Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця".
Відповідач - Приватне акціонерне товариство "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча".
Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.
Ухвалою суду від 29.01.2021 вирішено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.
Учасники розгляду справи були повідомлені належним чином про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.
15.02.2021 до суду поданий відзив на позов, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав, зазначивши, що затримка вагонів сталась з причин, що не залежить від відповідача, а виключно з вини залізниці. Так, 11.07.2020 на під`їзну колію прибуло 706 вагонів, з них на станцію Маріуполь-Сортувальний прибуло 246 вагонів, що перевищило середньодобовий вагонообіг по даній станції. Також, у парку прийому станції було виявлено 12 вагонів (3 вагони власності ЦТЛ) які мали порушення технічного стану та загрожували безпеці руху. Вагон №61846853 був відправлений з під`їзної колії комбінату як неробочий, в парк "порожній в ремонт". При цьому, в порушення умов п.15 договору №1-28 від 28.02.2017, залізниця не оформила акти ф.ГУ-23 про прибуття цих вагонів у незадовільному технічному стані. Всі вагони відповідачем були прийняті вчасно. Час в 4 години для забирання вагонів відповідачем, який погоджений сторонами в договорі, має декларативний характер та не несе фінансової відповідальності. Крім того, позивачем безпідставно нарахований збір за зберігання вантажу, оскільки за змістом ст. 46 Статуту залізниць України, вантажі зберігаються безкоштовно протягом доби, яка розпочинається з 24 години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. В той же час, відповідач звільнив колії станції призначення в межах строку встановленого законодавством для безоплатного зберігання вантажу. Також, у складі потягу прибуло 15 вагонів власності ЦТЛ, плата за користування якими відповідачем фактично сплачена. Окрім наведеного, просив застосувати позовну давність та відмовити у задоволенні позову.
03.03.2021 до суду надійшла відповідь на відзив, за змістом якої позивач не погоджується з доводами відповідача, вважає їх необґрунтованими та просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Дослідивши письмові докази у справі, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини.
28.02.2017 між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі-залізниця) та Приватним акціонерним товариством "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (далі - власник колії) укладено договір №1/28 (з додатковими угодами до нього від 22.05.2018, від 17.07.2018, від 19.11.2019) про експлуатацію залізничної під`їзної колії Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" при станції Маріуполь-Сортувальний та станції Асланове регіональної філії "Донецька залізниця" (в редакції додаткової угоди до договору від 17.07.2018).
Строк дії договору до 31.12.2020 включно (п.19 договору в редакції додаткової угоди від 19.11.2019) (а.с.19-27).
Відповідно до п.1 договору (в редакції додаткової угоди від 17.07.2018), згідно з Статутом залізниць України, Правилами перевезення вантажів і на умовах цього договору, експлуатується під`їзна колія, яка належить власнику і примикає, зокрема, станцією Сартана ІІ власника колії до станції Маріуполь-Сортувальний стрілкою №4 залізниці до колії насуву на непарну гірку власника колії; стрілкою №18 залізниці до колії розпуску на парну гірку залізниці; стрілкою №103 залізниці до колії №30 станції Маріуполь-Сортувальний залізниці і стрілкою №2 до парної горловини парка прибуття станції Маріуполь-Сортувальний залізниці. Під`їзна колія обслуговується локомотивом власника колії.
За змістом п.2 договору, розгорнута довжина під`їзної колії складає 441775 метрів.
Вагони для під`їзної колії подаються локомотивом залізниці (п.5 договору).
За умовами пункту 14 договору, власник колії сплачує Залізниці плату, зокрема, за користування вагонами (контейнерами) згідно Правилам користування вагонами і контейнерами та Тарифного керівництва №1; інші збори і плати згідно Статуту залізниць, Правил перевезень вантажів, Тарифного керівництва №1. Збори і плати вносяться залізниці згідно діючому законодавству.
11.07.2020 о 06 год. 05 хв. на станцію Маріуполь-Сортувальний зі станції Волноваха прибув потяг №3221 до складу якого входило 57 вагонів.
Відповідно до пам`яток про подавання вагонів №1937 та №1938, 11.07.2020 о 08 год. 11 хв. 56 вагонів були передані відповідачу, 1 вагон - о 09:05 год. (а.с.29-30).
У пам`ятках №1937 та №1938 міститься підпис працівника вантажовласника про прийняття вагонів.
Вказаний підпис працівника вантажовласника в графі щодо прийняття вагонів фактично свідчить про згоду на прийняття вагонів у тому стані, в якому вони прибули на станцію.
В пам`ятках №1937 та №1938 або в інших документах не зазначено щодо виявлення вагонів у незадовільному технічному стані.
Відповідно до п.5 договору (в редакції додаткової угоди від 17.07.2018) визначено, що придатність вагонів під навантаження у технічному стані (в т.ч. під подвійні операції), що прибули на станцію Маріуполь-Сортувальний та Рудна встановлюється робітниками Залізниці під час огляду вагонів на здавальних коліях з визначенням їх придатності записом у журналі ф.ВУ-15.
Згідно з пунктом 15 договору (в редакції додаткової угоди 17.07.2018), при переданні на під`їзну колію несправних власних вагонів або контейнерів, що належать підприємствам або власності перевізника Залізниця складає відповідний акт загальної форми ГУ-23 та при поверненні даних вагонів у порожньому стані на передавальні колії складається ф.ВУ-23М та дається повідомлення до Автоматизованої Системи УЗ.
Отже, сторони погодили ким саме визначається придатність вагонів у технічному стані, місце огляду вагонів та якими документами має бути засвідчена вказана обставина.
Як зазначає відповідач, порушення технічного стану вагонів було виявлено працівниками відповідача "у парку прийому станції Маріуполь-Сортувальний про що зроблений запис в книзі натурного огляду вагонів".
Таким чином, відповідачем не доведено у спосіб погоджений з позивачем у договорі, наявність вказаних вище обставин.
Також, відповідач не надав доказів, які б свідчили, що прийняття вагонів відбулось внаслідок усунення позивачем виявлених відповідачем порушень технічного стану вагонів, що і обумовило невчасне забирання відповідачем вантажу.
Сторонами в п.6 договору від 28.02.2017, був погоджений час протягом якого відповідач саме зобов`язаний забрати вагони, які були йому здані позивачем, а відтак суд відхиляє доводи відповідача щодо декларативності погодженого сторонами часу для забирання вагонів.
Згідно з актом про затримку вагонів №1-47, вагони потягу №3221 були забрані відповідачем 12.07.2020 о 22год.30хв. (а.с.31).
15.07.2020 позивачем складений акт загальної форми №6-263, відповідно до якого 56 вагонів потягу №3221 простоювали з вини вантажоотримувача з 08 год. 11 хв. 11.07.2020 до 22 год.30 хв. 12.07.2020, 1 вагон з 09 год. 05 хв. 11.07.2020 до 22 год. 30 хв. 12.07.2020. Загальний час знаходження 56 вагонів на коліях станції склав 34 год., 1 вагону - 37 год. за що відповідачу було нараховано плату за користування вагонами, збір за зберігання вантаж та збір за охорону вантажу (а.с.32).
Відомість плати за користування вагонами №15079095р та накопичувальна картка №20070703, підписані представником відповідача із зауваженнями (а.с. 32-36).
Відповідно до ч. 2 ст.908 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), загальні умови перевезення визначаються ЦК України, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.
За змістом ч.5 ст.306 ГК України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовим актами.
Згідно з ст.71 Статуту Залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 (далі - Статут), взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під`їзних колій, визначаються договором.
За користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати (стаття 119 Статуту).
Відповідно до Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 №113, облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46, Відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к, які складаються на підставі Пам`яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45, Пам`яток про видачу/приймання контейнерів форми ГУ-45к, Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами, Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а, Актів загальної форми ГУ-23. За договором між вантажовласником і залізницею всі ці документи можуть оформлятися і надаватися в електронному вигляді. Порядок здійснення електронного документообігу під час перевезення вантажів залізничним транспортом у внутрішньому сполученні регламентується додатком до договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги.
Час передання вагонів залізницею вантажовласнику, а також вантажовласником залізниці зазначається у Пам`ятці про подавання/забирання вагонів, яка оформляється після закінчення приймально-здавальних операцій.
Плата за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу нараховується за Відомостями плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу, які оформляються на підставі Пам`яток про подавання/забирання вагонів. Відомості плати за користування вагонами, контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу, Пам`ятки про подавання/забирання вагонів, Пам`ятки про видачу/приймання контейнерів, Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами оформляються в електронному або паперовому вигляді. На вимогу вантажовласника йому надається копія Пам`ятки про подавання/забирання вагонів, Пам`ятки про видачу/приймання контейнерів.
Плата за користування нараховується за кожний вагон і контейнер після прийняття його залізницею від вантажовласника.
Час користування обчислюється окремо для кожного вагона і контейнера за його номером.
Час користування вагонами на залізничних під`їзних коліях, що обслуговуються локомотивами власників колій, обчислюється з моменту їх передавання на передавальних коліях.
У разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.
Загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника.
Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година.
Плата за користування стягується з вантажовласника також у разі затримки вагонів (контейнерів) під час перевезення в усіх випадках, крім тих, які залежать від залізниці.
Розмір плати за користування вагонами і контейнерами в залежності від часу користування встановлюється згідно з чинним законодавством.
Вантажовласник звільняється від плати за користування вагонами і контейнерами у разі подання локомотивом залізниці вагонів і контейнерів на фронти навантаження (вивантаження) у кількості, що перевищує їх максимальну переробну спроможність. Вказана максимальна переробна спроможність визначається за договором між залізницею і вантажовласником.
Відповідач, як підставу для звільнення від плати за користування вагонами, зазначає, що 11.07.2020 на під`їзну колію прибуло 706 вагонів, з них на станцію Маріуполь-Сортувальний прибуло 246 вагонів, що перевищило середньодобовий вагонообіг по даній станції на 12,33%.
В той же час, відповідачем не надано доказів погодження з позивачем середньодобового вагонообігу по станції Маріуполь-Сортувальний, а також і доказів на підтвердження визначення максимальної переробної спроможності фронтів навантаження (вивантаження).
Крім того, відповідачем не доведено, що залізницею вагони подавались саме на фронти навантаження з перевищенням їх максимальної переробної спроможності.
Позивачем, виходячи з приписів Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 №317 (далі Збірник тарифів), нарахована плата за користування власними вагонами в сумі 8449,69 грн
В той же час, враховуючи подані відповідачем відомості плати за користування вагонами власності філії ЦТЛ АТ "Укрзалізниця", за змістом яких вбачається оплата відповідачем плати за користування 15 вагонами власності філії "ЦТЛ" в сумі 3560,88 грн, суд дійшов висновку про відсутність підстав для нарахування плати за користування вагонами у вказаному розмірі.
Перевіривши розрахунок плати за користування вагонами, суд дійшов висновку про доведеність вимоги в цій частині частково, в розмірі 4888,8 грн.
Статтею 46 Статуту передбачено, що одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами.
Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.
Згідно з п.8 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України, від 21.11.2000 № 644, відповідно до якого збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо). Термін безоплатного зберігання обчислюється з 24-ої години дати подавання вагонів під вивантаження, якщо на станції призначення вивантаження здійснюється засобами одержувача.
Враховуючи, що вантажі прибули на станцію призначення та були подані під вивантаження засобами одержувача, термін безоплатного зберігання має бути обчислений саме з урахуванням вказаних вище приписів законодавства.
Вантажі прибули на станцію призначення 11.07.2020 о 06год.05хв.
Отже, виходячи з приписів ст.46 Статуту залізниць України та п.8 Правил зберігання вантажів, термін безкоштовного зберігання вантажу має обчислюватись починаючи з 00.00 12.07.2020, а плата за зберігання вантажу має бути нарахована починаючи з 00.00 13.07.2020.
В той же час, згідно з актом про затримку вагонів, відповідач забрав вантаж з колії о 22.30 12.07.2020.
За таких обставин, плата за зберігання вантажу нарахована безпідставно, а відтак вимога в цій частині задоволенню не підлягає.
Згідно з ч.2 ст.12 Закону України "Про залізничний транспорт", охорона вантажів і об`єктів залізничного транспорту здійснюються відомчою воєнізованою охороною АТ "Укрзалізниця".
Пунктом 31.5 Тарифного керівництва №1 передбачено, якщо на станціях з причин, не залежних від залізниці, виникає затримка вантажу, що охороняється, то з відправника (одержувача, експедитора) додатково справляється плата згідно з табл. 4.
За змістом вказаної таблиці, тариф для 8 вагонів становить 18 грн ваг/год.
Вантаж, адресований ПрАТ "ММК ім. Ілліча", що знаходився у вагонах №44904381, №42029041, №68604115, №68424167, №6538358, №60918042, №66107509, №68743608 перебував під охороною відомчої воєнізованої охорони АТ "Укрзалізниця" (а.с.28).
Відповідачем не доведено, що вантаж у вказаних вагонах не включений до Переліку вантажів, які повинні супроводжуватися особовим складом відомчої воєнізованої охорони на залізничному транспорті на всьому шляху прямування залізницями України, затвердженого наказом Міністерства транспорту і зв`язку України від 20.01.1997 №18 "Про охорону і супроводження вантажів, що перевозяться залізничним транспортом України".
Час затримки зазначається в акті загальної форми ГУ-23 з моменту її виникнення до закінчення. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година.
Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Згідно з ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється у три роки.
За приписами ч.1 ст.260 ЦК України, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.
Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).
Згідно з вимогами п.1 ч.2 ст.258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.
Відповідно до ч.5 ст.315 Господарського кодексу України (далі ГК України) для пред`явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення, встановлюється шестимісячний строк.
Статтею 137 Статуту передбачено, що позови залізниць до вантажовідправників, вантажоодержувачів і пасажирів, що випливають із цього Статуту, можуть бути подані відповідно до установленої підвідомчості чи підсудності до суду за місцем знаходження відповідача протягом 6 місяців. Зазначений шестимісячний термін обчислюється:
а) щодо стягнення штрафу за невиконання плану перевезень - після закінчення п`ятиденного терміну, встановленого для сплати штрафу;
б) в усіх інших випадках - з дня настання події, що стала підставою для подання позову.
Вказане положення пов`язує шестимісячний термін для пред`явлення перевізником позову саме з моментом настання події, що є підставою для подання позову.
Подія, яка стала підставою для подання позову, було несвоєчасне забирання відповідачем вагонів з вантажем, що прибули на станцію призначення.
Перебіг позовної давності починається у зв`язку з наявністю певних юридичних фактів передбачених законодавством та не може залежати від волі особи, а відтак перебіг позовної давності не може розпочинатись від дати складання акту загальної форми про затримку вантажу, оскільки така дія залежать від волі позивача та, відповідно, позивач має змогу впливати на початок перебігу позовної давності, що не відповідає самій суті інституту позовної давності.
Враховуючи, що відповідач мав забрати вагони з вантажем до 12год.11хв. 11.07.2020 та до 13год.05хв. 11.07.2020, то перебіг строку подання залізницею позову до вантажоодержувача, виходячи з приписів ст.253, ч.1 ст.261 ЦК України та ст.137 Статуту залізниць України, розпочинається 12.07.2020 та спливає 12.01.2021.
Позивач звернувся з позовом до господарського суду 16.01.2021 (а.с.58).
Отже, строк для подання позивачем позову до суду сплив.
Відповідно до ч. 4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Враховуючи сплив позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем, суд відмовляє в задоволенні позову повністю.
Згідно з ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу.
Судові витрати, за приписами ст.129 ГПК України, покладаються на позивача.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 129, 236-238 ГПК України, господарський суд
В задоволенні позову відмовити.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається в порядку встановленому ст.257 ГПК України, з урахуванням п.п.17.5) п.п.17 п.1 Розділу ХІ Перехідні положення ГПК України, протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 05.04.2021.

Суддя О.В. Говорун