ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" квітня 2021 р. Справа№ 920/625/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Куксова В.В.

за участю секретаря судового засідання: Майданевич Г.А.

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання від 06.04.2021 року у справі №920/625/20 (в матеріалах справи).

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали апеляційних скарг державного підприємства «Конотопський авіаремонтний завод «АВІАКОН» та товариства з обмеженою відповідальністю "КЛОКВОРК"

на рішення Господарського суду Сумської області від 14.12.2020, повний текст якого складено 24.12.2020

у справі №920/625/20 (суддя Жерьобкіна Є.А.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "КЛОКВОРК"

до державного підприємства «Конотопський авіаремонтний завод «АВІАКОН»

про стягнення 682 398,83 грн.

В С Т А Н О В И В :

У червні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «КЛОКВОРК» (далі - ТОВ «КЛОКВОРК», позивач) звернулось до суду з позовом до Державного підприємства «Конотопський авіаремонтний завод «АВІАКОН» (далі - ДП «Конотопський авіаремонтний завод «АВІАКОН», відповідач) про стягнення (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) 399 168,00 грн, з яких: 20 504,45 грн 3% річних, 40 207,81 грн інфляційних втрат, 210 269,58 грн пені за поставлену продукцію в межах договору поставки від 03.08.2018 № 735-18.

Позов обґрунтовано неналежним виконанням з боку ДП «Конотопський авіаремонтний завод «АВІАКОН» договору поставки від 03.08.2018 № 735-18, а саме: несплати в повному обсязі за продукцію - кільця підшипника та наявністю підстав для стягнення з відповідача сум основної заборгованості, штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 14.12.2020 у справі № 920/625/20 позов задоволено частково.

Стягнуто з Державного підприємства «Конотопський авіаремонтний завод «АВІАКОН» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛОКВОРК» 379 209,60 грн заборгованості за поставлену продукцію, 1 9604,23 грн 3% річних, 21 289, 86 грн інфляційних втрат, 89 353,47 грн пені, 8 982,16 грн витрат із сплати судового збору.

В решті позовних вимог відмовлено.

Суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позову, зважаючи на підтвердження факту невиконання відповідачем договірних зобов`язань щодо оплати прийнятого товару, врахувавши при зменшенні неустойки оптимальний баланс інтересів сторін.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, ТОВ «КЛОКВОРК» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 14.12.2020 у справі № 920/625/20 в частині відмови та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ТОВ «КЛОКВОРК» покликається на те, що рішення суду в оскаржуваній частині є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм процесуального права та застосування норм матеріального права через неповне та неправильне встановлення обставин справи, прийняття неналежних та недопустимих доказів, невідповідності висновків обставинам справи, без урахування позицій Верховного Суду.

Зокрема ТОВ «КЛОКВОРК» вважає, що суд першої інстанції не врахував, що:

- зобов`язання з поставки 20 одиниць товару позивач виконав повністю;

- часткове повернення продукції не змінює строку виконання зобов`язання, яке є таким, що виконано;

- доказом поставки неякісної продукції може бути лише акт, складений згідно з Інструкціями П-6 та П-7;

- направлені позивачу документи відповідачем, підписані в односторонньому порядку, без опису вкладення;

- при зменшенні штрафних санкцій суд не узяв до уваги такі обставини: тривалий характер порушень, зобов`язання з оплати не виконано, боржник не вчиняв жодних дій, спрямованих на врегулювання спору, розмір неустойки не є значним, відсутні докази на підтвердження тяжкого фінансового становища відповідача.

Державне підприємство «Конотопський авіаремонтний завод «АВІАКОН» також не погодилося із прийнятим рішенням та подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 14.12.2020 у справі № 920/625/20 та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач покликається на те, що судом допущено невідповідність висновків встановленим обставинам справи, а також неправильно застосовано норми матеріального права, а саме: частину першу ст. 538, ст. 662, ст. 669, частину першу ст. 670 ЦК України, частину шосту ст. 232 ГК України.

Зокрема скаржник зазначив, що суд не урахував тієї обставини, що згідно з умовами договору у відповідача виник обов`язок з оплати 100 % продукції лише після поставки усієї продукції, а не частини; а також неправильно встановив строк порушення виконання зобов`язання.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.01.2021, справу № 920/625/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: Яковлєва М. Л. - головуючого судді; суддів: Шаптали Є. Ю., Куксова В. В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.01.2021 апеляційну скаргу ТОВ «КЛОКВОРК» залишено без руху з підстав несплати судового збору в належному розмірі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.01.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ДП «Конотопський авіаремонтний завод «АВІАКОН» на рішення Господарського суду Сумської області від 14.12.2020 у справі № 920/625/20; розгляд скарги призначено на 02.03.2021 о 10 год 00 хв; встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв (відзивів) та клопотань в письмовій формі протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.02.2021 з огляду на усунені недоліки апеляційний суд відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «КЛОКВОРК» на рішення Господарського суду Сумської області від 14.12.2020 у справі № 920/625/20; розгляд скарги призначив на 02.03.2021 о 10 год 00 хв; об`єднав в одне апеляційне провадження апеляційну скаргу ДП «Конотопський авіаремонтний завод "АВІАКОН" з апеляційною скаргою ТОВ "КЛОКВОРК"; встановив учасникам справи строк для подачі всіх заяв (відзивів) та клопотань в письмовій формі протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали.

10.02.2021 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від ТОВ"КЛОКВОРК" надійшло клопотання про участь у судовому засіданні, призначеному на 02.03.2021 о 10 год. 00 хв., в режимі відеоконференції.

12.02.2021 надійшов відзив від ТОВ"КЛОКВОРК", в якому останній просив відхилити апеляційну скаргу відповідача, з огляду на правомірність аргументів, викладених у власній апеляційній скарзі. Окрім того, представник позивача заявив про стягнення витрат на професійну правничу допомогу орієнтовно в сумі 8 000,00 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.02.2021 клопотання позивача задоволено, справу №920/625/20 призначено до розгляду в режимі відеоконференції на 02.03.2021 о 10 год 00 хв.

23.02.2021 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив від відповідача на апеляційну скаргу позивача, в якому ДП «Конотопський авіаремонтний завод "АВІАКОН" наголосив на тому, що поставка є такою, що відбулася не в повному обсязі, повернення бракованих кілець підшипника та заміна їх позивачем є підтвердженням поставки неякісної продукції, отримання листів з боку ТОВ"КЛОКВОРК" підтверджується звітами про використання коштів, зменшення неустойки судом є правомірним.

Ухвалою апеляційного господарського суду від 23.02.2021 через перебування у період з 01.03.2021 - 05.03.2021 головуючого судді Яковлєва М. Л. на підготовці суддів у Національній школі суддів України розгляд апеляційних скарг ДП «Конотопський авіаремонтний завод "АВІАКОН" та ТОВ "КЛОКВОРК" перепризначений на 23.03.2021 об 11 год 00 хв.

23.03.2021 позивач подав заяву про стягнення витрат на правничу професійну допомогу у сумі 12 500 грн.

Ухвалою апеляційного господарського суду від 23.03.2021 у зв`язку з першою неявкою позивача розгляд апеляційних скарг відкладено на 06.04.2021 об 11 год 15 хв.

06.04.2021 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання про зменшення витрат на правничу професійну допомогу.

У судовому засіданні 06.04.2021 представник ТОВ "КЛОКВОРК" підтримав вимоги апеляційної скарги з підстав, викладених у скарзі та відзиві, просив задовольнити, оскаржуване судове рішення скасувати частково в частині відмови та ухвалити нове, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Представник ДП «Конотопський авіаремонтний завод "АВІАКОН" також підтримав вимоги апеляційної скарги, викладені аргументи у відзиві, просив скасувати рішення суду повністю та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Згідно із ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційних скарг та відзивів, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення суду першої інстанції, дійшла до висновку про те, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, а оскаржуване судове рішення не підлягає скасуванню чи зміні, з таких підстав.

Згідно з матеріалами справи, 03.08.2018 між ТОВ «КЛОКВОРК» (постачальник) та ДП «Конотопський авіаремонтний завод "АВІАКОН" (покупець) укладено договір поставки № 735-18 (далі - Договір), за умовами якого позивач зобов`язався передати, а відповідач прийняти та оплатити продукцію, вказану у додатку № 1 до договору, на умовах передбачених договором.

Згідно з п. 2.1. Договору кількість, номенклатура продукції вказується в додатку № 1, що є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до додатку № 1 до Договору, позивач зобов`язався поставити відповідачу продукцію загальною вартістю 399 168,00 грн, у тому числі кільце підшипника зовнішнє 8-1910-041 у кількості 20 шт., кільце підшипника внутрішнє 8-1910-042 у кількості 20 шт. (Ціна за 1 шт. з ПДВ - 9 979,20 грн).

У п. 3.1. Договору вказано, що поставка продукції здійснюється на умовах поставки DDP - м. Конотоп склад «Нова Пошта», відповідно до Офіційних правил тлумачення торговельних термінів «Інкотермс» у редакції 2010 року.

Строки поставки продукції складають 30 календарних днів з моменту набуття чинності цим договором. Позивач має право здійснити поставку продукції в інші строки винятково на підставі попередньої згоди відповідача в письмовій формі (п. 3.2. Договору).

Згідно з п. 4.1. Договору, додатком № 1 до Договору загальна вартість договору на момент його укладення складає 399 168,00 грн з ПДВ.

У п. 5.2 Договору вказано, що оплата здійснюється в такому порядку: 100% від вартості продукції протягом 10 робочих днів з дати поставки продукції та проходження нею вхідного контролю.

У п. 6.1. Договору сторони встановили, що до відносин за договором застосовуються Інструкція про приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю, затверджена постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965 № П-6 (далі - Інструкція П-6); Інструкція про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю, затверджена постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.1966 № П-7 (далі - Інструкція П-7) . Сторони зобов`язуються провести приймання продукції за кількістю і якістю відповідно до вказаних нормативних актів. Приймання продукції за кількістю і якістю повинне проводитися сторонами також у точній відповідності до стандартів, технічних умов та інших нормативних актів, що регулюють таке приймання.

Згідно з п. 6 Інструкції П-7, приймання продукції за якістю і комплектністю проводиться на складі одержувача при міжміських поставках не пізніше 20 днів, після видачі продукції органом транспорту чи надходження її на склад одержувача при доставці продукції постачальником чи при вивезенні продукції одержувачем.

У п. 6.2. договору передбачено, що передання продукції неналежної якості, не в установленій кількості спричиняє правові наслідки, передбачені чинним законодавством та договором. У разі поставки продукції неналежної якості, постачальник зобов`язується замінити її на продукцію належної якості протягом 20 календарних днів з дня отримання вимоги про заміну.

Приймання покупцем продукції за кількістю і якістю не позбавляє покупця права у встановленому порядку пред`явити постачальникові претензії у зв`язку з недоліками поставленої продукції, які будуть виявлені пізніше. Постачальник відповідає за якість продукції та зобов`язується усунути недоліки впродовж гарантійного строку у строк, зазначений у п. 6.2. договору (п. 6.4. Договору).

Відповідно до п. 6.5. Договору, остаточне приймання продукції здійснюється з оформленням видаткової накладної та товарно-транспортної накладної.

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2018 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами зобов`язань за цим договором. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за порушення зобов`язань (у тому числі гарантійних) за даним договором.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з частини першої ст. 509 та ст. 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За загальним правилом зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до приписів ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Правовідносини між сторонами виникли на підставі договору поставки. За укладеним сторонами договором, позивач зобов`язався поставити, а відповідач прийняти та оплатити товар, узгоджений договором.

Положеннями частини першої ст. 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у обумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі статтею 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товари у власність покупця для виконання його підприємницької діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини другої статті 712 ЦК України до договору поставки застосовують загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні. Умова щодо кількості товару може бути погоджена шляхом встановлення у договорі купівлі-продажу порядку визначення цієї кількості (ст. 669 ЦК України).

Відповідно до ст. 670 Цивільного кодексу України, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Відповідно до ст. 673 Цивільного кодексу України, продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

У ст. 678 Цивільного кодексу України визначено, що покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару.

Відповідно до ст. 687 Цивільного кодексу України, перевірка додержання продавцем умов договору купівлі-продажу щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару та інших умов здійснюється у випадках та в порядку, встановлених договором або актами цивільного законодавства. Якщо нормативно-правовими актами з питань стандартизації встановлено вимоги щодо порядку перевірки кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару, порядок перевірки, визначений договором, має відповідати цим вимогам.

У ст. 689 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов`язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

Покупець зобов`язаний вчинити дії, які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Статтею 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 663 ЦК України передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно із статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

10.09.2018 ТОВ"КЛОКВОРК" виставлено відповідачу рахунок № К-0000313 на оплату продукції вартістю 399 168,00 грн.

Станом на 13.09.2018 ТОВ"КЛОКВОРК" поставив ДП «Конотопський авіаремонтний завод "АВІАКОН" товар (кільце підшипника зовнішнє 8-1910-041 у кількості 20 шт., кільце підшипника внутрішнє 8-1910-042 у кількості 19 шт.) загальною вартістю 389 188,80 грн згідно видаткової накладної від 10.09.2018 № К-1009 та накладної Нової пошти від 11.09.2018, на умовах поставки DDP - м. Конотоп склад «Нова Пошта».

Станом на 04.10.2018 позивач поставив відповідачу товар (кільце підшипника внутрішнє 8-1910-042 у кількості 1 шт.) вартістю 9 979,20 грн, на умовах поставки DDP - м. Конотоп склад «Нова Пошта».

Загальна вартість поставленої продукції становить 399 168,00 грн.

24.10.2018 ДП «Конотопський авіаремонтний завод "АВІАКОН" звернувся до позивача листом № 4078 про заміну некондиційних кілець підшипника у кількості 11 штук, поставлених за видатковою накладною № К-1009 від 10.09.2018. До листа доданий акт вхідного контролю кілець підшипника зовнішніх 8-1910-041 у кількості 20 шт. за № 60/18 від 11.10.2018.

08.11.2018 відповідач звернувся до позивача листом від 08.11.2018 № 4445 про заміну некондиційних кілець підшипника внутрішніх у кількості 9 штук, поставлених за видатковою накладною № К-1009 від 10.09.2018. До листа доданий акт вхідного контролю кілець підшипника внутрішніх 8-1910-042 у кількості 19 шт. за № 61/18 від 05.11.2018.

Суд установив, що довіреністю № 1412 від 14.12.2018, накладною № 779 від 18.12.2018 підтверджується факт повернення ДП «Конотопський авіаремонтний завод "АВІАКОН" позивачу та прийняття останнім кілець підшипника зовнішніх у кількості 11 штук та кілець підшипника внутрішніх у кількості 9 штук. Підставою для повернення є акти вхідного контролю № 60/18 від 11.10.2018, № 61/18 від 05.11.2018.

21.12.2018 позивач отримав від відповідача кільця підшипника зовнішні у кількості 11 штук та кільця підшипника внутрішні у кількості 9 штук на загальну суму 199 584,00 грн згідно з видатковою накладною № К-18121 від 18.12.2018.

04.02.2019 відповідач звернувся до ТОВ "КЛОКВОРК" з листом від 04.02.2019 № 796 про заміну некондиційних кілець підшипника зовнішніх у кількості 5 штук та кілець підшипника внутрішніх у кількості 2 шт., поставлених за видатковою накладною К-18121 від 18.12.2018. Як підстава для повернення до листа були додані протоколи від 30.01.2019 інструментального вхідного контролю кілець.

Суд установив, що довіреністю № 1502 від 15.02.2019, накладною № 121 від 20.02.2019, накладною Нова пошта від 20.02.2019, підтверджується факт повернення відповідачем позивачу та прийняття останнім кілець підшипника зовнішніх у кількості 5 шт. та кілець підшипника внутрішніх у кількості 2 шт. Підставою для повернення є протоколи вхідного контролю від 30.01.2019.

02.05.2019 відповідач отримав згідно з видатковою накладною № РН-25042 від 25.04.2019 та накладною Нова пошта кільця підшипника зовнішні у кількості 5 штук на загальну суму 49 896,00 грн.

Згідно з видатковою накладною № РН-13061 від 13.06.2019 позивач поставив відповідачу кільця підшипника внутрішні у кількості 2 штук на загальну суму 19 958,40 грн.

01.07.2019 відповідач звернувся до позивача листом про заміну некондиційних кілець підшипника внутрішніх у кількості 2 шт., поставлених за видатковою накладною № РН-13061 від 13.06.2019. До листа додані протоколи від 25.06.2019 інструментального вхідного контролю кілець.

Суд установив, що довіреністю № 18071 від 18.07.2019, накладною № 458 від 22.07.2019, накладною Нова пошта від 23.07.2019, підтверджується факт повернення ДП «Конотопський авіаремонтний завод "АВІАКОН" позивачу та прийняття останнім кілець підшипника внутрішніх у кількості 2 шт. Підставою для повернення товару є лист від 01.07.2019 № 1746е.

ТОВ "КЛОКВОРК" поставив відповідачу згідно з видатковою накладною № РН-30081 від 20.08.2019 та накладною Нова пошта від 20.08.2019 кільце підшипника внутрішнє у кількості 1 шт. на суму 9 979,20 грн. Товар отримано 22.08.2019 згідно з відміткою на видатковій накладній.

05.09.2019 відповідач звернувся до позивача з листом від 05.09.2019 № 4778 про заміну некондиційного кільця підшипника внутрішнього у кількості 1 шт., поставленого за видатковою накладною № РН-30081 від 20.08.2019. Як підстава для заміни доданий протокол від 03.09.2019 інструментального вхідного контролю кільця.

Довіреністю № 1609 від 16.09.2019, накладною № 561 від 17.09.2019, накладною Нова пошта від 17.09.2019 підтверджується факт повернення відповідачем позивачу та прийняття останнім кільця підшипника внутрішнього 1 шт. Підставою для повернення зазначений лист від 05.09.2019 № 4778.

За видатковою накладною № РН-30097 від 16.09.2019 та накладною Нова пошта від 17.09.2020 позивач поставив відповідачу кільце підшипника внутрішнє у кількості 1 шт. на суму 9 979, 20 грн, яке отримано останнім 19.09.2019.

27.09.2019 відповідач звернувся до позивача листом № 5266 про заміну некондиційного кільця підшипника внутрішнього у кількості 1 шт., поставленого за видатковою накладною № РН-30097 від 16.09.2019. До листа доданий протокол від 26.09.2019 інструментального вхідного контролю кільця.

Накладною № 602 від 08.10.2019, накладною Нова пошта від 08.10.2019 підтверджується факт повернення відповідачем позивачу та прийняття останнім кільця підшипника внутрішнього кількості 1 шт. (підстава - лист від 27.09.2019 № 5266).

Отже, на підставі перерахованих обставин, суд установив, що, враховуючи поставку товару за видатковими накладними № К-1009 від 10.09.2018, № К-0210 від 02.10.2018, повернення товару за накладними № 79 від 18.12.2019, № 121 від 20.02.2019, № 458 від 22.07.2019, № 561 від 17.09.2019, № 602 від 08.10.2019 та товару поставленого на заміну повернутого згідно з видатковими накладними від 18.12.2018, 25.04.2019, ТОВ "КЛОКВОРК" передав ДП «Конотопський авіаремонтний завод "АВІАКОН" 38 одиниць товару на загальну суму 379 209,60 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що акти вхідного контролю та протоколи інструментального вхідного контролю від 11.10.2018, від 05.11.2018 та від 30.01.2019 складені відповідачем з порушенням строків, визначених п. 6 Інструкції П-7. Натомість суд установив, що відповідач повернув позивачу товар, а позивач такий товар прийняв.

Окрім того, суд апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції, що обов`язок з поставки товару в кількості 20 шт. є виконаним не повністю, з огляду на повернення 2-х кілець підшипника внутрішнього, які були прийняті позивачем.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції правильно застосував до спірних правовідносин правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 15.09.2020 у справі № 920/618/18, який передбачає, що за умови існування передбачених законом достатніх правових підстав відмова покупця від прийняття та оплати товару може проявлятися у юридично значимих діях покупця, спрямованих на фактичне повернення поставленого товару, і такі дії мають вчинятися покупцем у межах строку, визначеного договором для приймання товару, без попереднього чи одночасного письмового повідомлення покупцем продавця про таку відмову, що виключає настання обов`язку покупця оплатити товар, який знаходиться у фактичному розпорядженні продавця.

Водночас, що стосується покликання позивача на те, що лише актом згідно з Інструкцією П-6 та Інструкцією П-7 підтверджується поставка неякісної продукції, то колегія суддів вважає, що факт поставки неякісної продукції не може спростовуватися лише документом, який погоджений сторонами, у разі якщо є інші документи на підтвердження такого факту. Окрім того, відповідач підтвердив надсилання документів позивачу про поставку неякісної продукції, надавши Звіти про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт.

Отже, беручи до уваги зазначене, у ДП «Конотопський авіаремонтний завод "АВІАКОН" не настав обов`язок оплатити кільця підшипника внутрішні у кількості 2 шт. вартістю 19 958,40 грн, які були повернуті відповідачу.

Окрім того, на переконання колегії суддів, обов`язок з оплати продукції виникає після поставки всієї продукції, а не її частини, оскільки умовами Договору не передбачено поставку товару однією партією, натомість у пункті 5.2 договору сторони передбачили, що оплата здійснюється у розмірі 100 % від вартості продукції.

Отже, прийнявши відповідну частину продукції у покупця виник обов`язок з оплати протягом 10 робочих днів з дати поставки продукції та проходження вхідного контролю у строк, визначений п. 6 Інструкцією П-7.

Що стосується аргументів відповідача в апеляційній скарзі, що товар вважається поставленим якщо надійшов увесь обсяг в кількості 20-ти одиниць продукції, то колегія суддів звертає увагу на те, що суд першої інстанції вказав, що Договором не передбачено поставку однією партією, оскільки лише у такому випадку буде по іншому обраховуватися строк виконання зобов`язання. Зазначена позиція з цього питання викладена у постанові Верховного Суду від 12.11.2019 у справі № 920/946/18.

З огляду на встановлені обставини, суд апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції про наявність обґрунтованих підстав щодо стягнення з ДП «Конотопський авіаремонтний завод "АВІАКОН" на користь ТОВ "КЛОКВОРК" 379 209,60 заборгованості.

Окрім стягнення основного боргу, позивач заявив про стягнення неустойки - 210 269,58 грн пені.

У статті 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з частиною першою ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною шостою статті 232 ГК України, визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно з п. 7.2. Договору, у випадку порушення більш ніж на 30 календарних днів строку оплати продукції, покупець сплачує постачальникові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період нарахування пені, від суми заборгованості.

Неустойка (штраф, пеня), штрафні санкції за Договором нараховуються протягом усього періоду порушення (пункт 7.6. Договору).

У постанові від 10 вересня 2020 року у справі № 916/1777/19 Верховний Суд дійшов висновку, що сторони мають право визначити у договорі не лише інший строк нарахування штрафних санкцій, який обчислюється роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а взагалі врегулювати свої відносини щодо нарахування штрафних санкцій на власний розсуд у тому числі, мають право пов`язувати період нарахування пені з вказівкою на подію, яка має неминуче настати (фактичний момент оплати).

Що стосується аргументів відповідача, що суд першої інстанції неправильно застосував частину шосту ст. 232 ГК України з огляду на позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 15.11.2019 у справі № 904/1148/19 та від 12.12.2019 у справі № 911/634/19, то апеляційний господарський суд зазначає, що вказана справа № 916/1777/19, в якій викладено правовий висновок про правомірність позиції про нарахування пені протягом усього періоду порушення зобов`язання є аналогічною за обставинами з даною справою, а тому колегія суддів вважає правомірним застосування саме цієї позиції до даних спірних правовідносин.

Окрім того, позивач заявив до стягнення 20 504,45 грн 3% річних, 40 207,81 грн інфляційних втрат.

Згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що оскільки судом встановлено правомірне повернення двох одиниць продукції та відсутність підстав для стягнення її вартості, то при розрахунках штрафних санкцій та 3 % річних, інфляційних втрат нарахування на відповідну частину вартості має виключатися.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що:

- сума пені, яка належить до стягнення становить 178 706,93 грн;

- сума 3% річних становить 19 604,23 грн;

- сума інфляційних втрат - 21 289,86 грн.

Відповідач заявив про зменшення розміру заявленої до стягнення пені до 1 гривні, з огляду на факт невиконання позивачем зобов`язань щодо поставки товару в обумовлений у договорі строк, факт непоставки 2-х одиниць товару, а також надмірний розмір пені.

Суд першої інстанції, оцінивши подані докази, дійшов висновку про зменшення розміру пені, що підлягає стягненню з відповідача на 50 % до 89 353,47 грн, з огляду на те, що розмір пені, яка підлягає стягненню становить 47,13% суми боргу, позивач не надав доказів понесення ним збитків внаслідок неналежного виконання зобов`язань за договором або погіршення матеріального стану підприємства, саме у зв`язку з порушенням відповідачем умов договору, а стягнення на користь позивача суми процентів річних та інфляційних втрат, в певній мірі компенсують знецінення несплачених коштів відповідачем.

Колегія суддів вважає такий висновок прийнятним з огляду на такі обставини.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду від 05.04.2018 у справі № 905/1180/17, від 12.09.2018 у справі № 912/3594/17, вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Отже, питання про зменшення розміру неустойки вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації, тобто сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність підстав для такого зменшення.

Водночас обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, штрафу покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Колегія суддів зауважує, що суд першої інстанції узяв до уваги зазначені вище обставини, які є достатніми для прийняття рішення про зменшення боржнику розміру штрафних санкцій.

Суд апеляційної інстанції вважає висновок суду першої інстанції в частині зменшення пені таким, що враховує баланс інтересів сторін.

Згідно зі статтею 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на той факт, що висновки суду першої інстанції відповідають приписам законодавства та фактичним обставинам справи, а рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційних скарг та залишення рішення Господарського суду Сумської області від 14.12.2020 у справі № 920/625/20 без змін.

Згідно з п.1 ч.3 ст.123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини другої ст.126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі та на підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Вказане узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постанові від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16, а також узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 13.08.2019 у справі № 925/1090/18.

Згідно з частиною восьмою ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

В апеляційній скарзі ТОВ "КЛОКВОРК" вказало, що апелянт очікує понести витрати на правничу допомогу в розмірі 6 500,00 грн (5 000,00 грн за складання апеляційної скарги, 1 500,00 грн за представництво у судовому засіданні у випадку його проведення). Водночас у заяві про стягнення витрат на правничу допомогу позивач заявив про суму 12 500,00 грн.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивач надав: договір про надання правової допомоги від 08.07.2020; додатки до договору від 08.07.2020 за № 1 та № 2; рахунок-фактуру від 25.02.2021 № 33/02; платіжне доручення від 25.02.2021 № 246; акт приймання-передачі № 28; розрахунок гонорару-додаток до акту № 28; договір про надання правової допомоги від 13.05.2019№ 13/05; договір-доручення про надання правової допомоги від 08.07.2020 №08/07; свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю 2701, 2132.

Водночас відповідач подав клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу та просив у задоволенні відмовити або зменшити до 1 грн, зазначивши, зокрема, що у судовому засіданні 23.03.2021 адвокат Сухомлин О. В. була відсутня.

У акті № 28 від 25.02.2021 вказано, що позивачу було надані такі послуги: підготовка апеляційної скарги - 5 000,00 грн, підготовка відзиву - 5 000,00 грн, представництво в судовому засіданні - 2 500,00 грн.

За змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 частина друга ст.126 ГПК України).

Аналогічної правової позиції дотримується об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду в постанові від 03.10.2019 по справі № 922/445/19.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).

Враховуючи викладене вище та положення ст.129 ГПК України, а також оскільки апеляційну скаргу ТОВ "КЛОКВОРК" залишено без задоволення, тому заява в частині стягнення з відповідача 5 000,00 грн витрат за підготовку апеляційної скарги та 2 5000,00 грн витрат за представництво в судовому засіданні не підлягає задоволенню.

Що стосується заяви в частині про стягнення з відповідача 5 000,00 витрат за підготовку відзиву на апеляційну скаргу ДП «Конотопський авіаремонтний завод «АВІАКОН», колегія суддів вважає, що остання в цій частині підлягає задоволенню, оскільки розмір витрат на оплату цих робіт є фіксованим та співмірним із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді апеляційної інстанції, а також матеріали справи містять всі необхідні докази в розумінні п.1 ч.2 ст.126 та ст.129 ГПК України, які підтверджують наданих послуг і виконаних робіт та сплату їх вартість.

Доводи, наведені відповідачем у клопотанні про зменшення розміру судових витрат, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони не спростовують вищевикладене.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційних скарг на підставі ст.129 ГПК України покладаються на скаржників.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 252, 269, 270, 273, 275, 276, 281-285 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1.Апеляційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю "КЛОКВОРК" та державного підприємства «Конотопський авіаремонтний завод «АВІАКОН» на рішення Господарського суду Сумської області від 14.12.2020 у справі №920/625/20 залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду Сумської області від 14.12.2020 у справі №920/625/20 залишити без змін.

3.Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційних скарг покласти на скаржників.

4.Заяву товариства з обмеженою відповідальністю "КЛОКВОРК" про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі №920/625/20 задовольнити частково.

5. Стягнути з державного підприємства «Конотопський авіаремонтний завод «АВІАКОН» (вул. Рябошапка, 25, м. Конотоп, Сумська область, 41601, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "КЛОКВОРК" (вул. Жуковського, буд. 1, м. Дніпро, 49000, ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн (п`ять тисяч гривень нуль копійок).

6. Видачу наказу доручити Господарському суду Сумської області.

7.Матеріали справи №920/625/20 повернути до Господарського суду Сумської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текс судового рішення складено 12.04.2021.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді Є.Ю. Шаптала

В.В. Куксов