номер провадження справи 18/17/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2021 Справа № 908/129/21

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі головуючого судді Левкут Вікторії Вікторівни, розглянувши матеріали справи № 908/129/21

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю СМАКОСВІТ (49000, м. Дніпро, вул. Бородинська, 43, кв. 3)

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю ХЛІБ ТОКМАКА (71709, Запорізька область, м. Токмак, вул. Чкалова, 63)

про стягнення 112140,90 грн.

Без повідомлення (участі) представників учасників справи

Товариство з обмеженою відповідальністю СМАКОСВІТ звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю ХЛІБ ТОКМАКА 112140,90 грн. основного боргу за договором поставки № 74 від 17.08.2020. До попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат позивач відніс 10000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Позовні вимоги вмотивовані невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором поставки продукції №74 від 17.08.2020, що є підставою для стягнення заборгованості у судовому порядку. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на ст.ст. 11, 16, 509, 525, 530, 625, 692 ЦК України.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.01.2021 справу № 908/129/21 передано на розгляд судді Левкут В.В.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 01.02.2021, після усунення позивачем обставин, які зумовили залишення позову без руху, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/129/21; присвоєно справі номер провадження 18/17/21; ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання; встановлено відповідачу строк для надання суду обґрунтованого письмового відзиву на позовну заяву протягом 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше 22.02.2021. Встановлено позивачу строк для надання суду відповіді на відзив на позов, а також доказів направлення відповіді на відзив відповідачу протягом 5 днів з дня отримання відзиву на позов.

Відповідач 19.02.2021 надав відзив на позов, в якому проти заявлених вимог заперечив та вказав, що позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором поставки № 74 від 17.08.2020 в частині оплати поставленого товару, договір підписаний 16.09.2020, тобто він набрав чинності саме цієї дати. Проте, в позові суму заборгованості позивач обґрунтовує посиланням на постачання товару, в тому числі, за видатковими накладними № 10 від 19.08.2020, № 15 від 27.08.2020, № 5 від 07.09.2020, № 7 від 09.09.2020. Оплата товару також здійснювалась поза межами договору і в графі призначення платежу відсутнє присилання на договір № 74. На думку відповідача, наведене свідчить, що постачання товару у період до 16.09.2020 не можна розцінювати як підставу позову з вимогами про стягнення заборгованості за договором № 74, який до 16.09.2020 не діяв. Відносно поставок після 16.09.2020 відповідач зазначив, що позивачем не дотримано п. 5.2 договору щодо надання сертифікатів якості на товар, а поставка без такої документації є фактично постачанням недоукомплектованого товару, тобто позивач не здійснив поставку товару у розумінні п. 5.2 договору. Подання позову вважає передчасним, просить в позові відмовити.

Від позивача 02.03.2021 надійшла відповідь на відзив (відправлено 25.02.2021, в межах визначеного судом строку), в якій позивач проти доводів відповідача заперечив та зазначив, що разом із накладною № 10 від 19.08.2020 надавався рахунок №10 від 19.08.2020 і даний рахунок, як і всі інші рахунки, містить інформацію, на підставі якого саме договору здійснюється поставка договір № 74 від 17.08.2020. Вважає, що відповідач своїми діями, як то підписання договору № 74, датованого 17.08.2020, та часткові оплати за поставками, визнав факт наявності правовідносин за договором. Відносно доводів відповідача щодо невиконання позивачем п. 5.2 договору, позивач відзначив, що повноважний представник відповідача отриманням товару підтвердив надання усіх супроводжуючих документів і жодного разу претензії про постачання товару неналежної якості не пред`являлись.

Господарським судом 16.03.2021 отримано від позивача клопотання про покладення на відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу. Згідно долученого до клопотання акта приймання-передачі виконаних робіт від 12.03.2021 вартість наданих за договором про надання професійної правничої допомоги робіт становить 10000,00 грн.

Щодо строку розгляду справи по суті суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Провадження у даній справі відкрито 01.02.2021. Отже, суд мав розпочати розгляд справи по суті після 03.03.2021 та закінчити 02.04.2021.

Разом з тим, суд врахував, що процесуальні строки у справі є продовженими на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-2019).

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.04.2020 №255 Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. №211 з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), установлено з 12 березня до 24 квітня 2020 року на всій території України карантин, дія якого неодноразово продовжувалася і наразі не припинена.

З 17.07.2020 набрав чинності Закон України від 18.06.2020 № 731-IX Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), яким внесено зміни до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" ГПК України, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином".

За період дії карантину звернень щодо необхідності реалізації своїх прав у більш тривалий строк від учасників справи не надходило.

Оскільки карантинні заходи в Україні не скасовані, з метою недопущення безпідставного затягування строку розгляду справи, враховуючи те, що сторонам надана можливість подати свої процесуальні заяви, навести доводи та заперечення суду з урахуванням строку дії карантину, зважаючи на знаходження судді-доповідача у справі Левкут В.В. на лікарняному з 16.03.2021 по 02.04.2021, суд ухвалив розпочати розгляд справи по суті та прийняти рішення у справі 05.04.2021 за наявними в ній матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті, без повідомлення (участі) у судовому засіданні представників позивача та відповідача.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Товариством з обмеженою відповідальністю СМАКОСВІТ (Постачальником, позивачем у справі) та товариством з обмеженою відповідальністю ХЛІБ ТОКМАКА (Покупцем, відповідачем у справі) 17.08.2020 укладений договір поставки № 74 (з боку покупця підписаний 16.09.2020) (далі - Договір).

Відповідно до умов п. 1.1 Договору Постачальник зобов`язується передати в обумовлені договором строки Покупцеві товар, а Покупець зобов`язується прийняти товар за узгодженою ціною.

Пунктом 2.2 Договору передбачено, що конкретна (остаточна) кількість, номенклатура (асортимент), ціна партії товару, що є предметом цього договору, визначаються в накладних на кожну партію товару, що є невід`ємною частиною договору.

Загальна кількість, номенклатура (асортимент) товару, що поставляється за цим договором, складається з кількості, номенклатури (асортименту) товару, погодженими сторонами та вказаних в підписаних видаткових накладних на передачу товару (п. 2.4 Договору).

За визначенням пунктів 4.1, 4.2 Договору, ціна є договірною і встановлюється в національній валюті України та вказується у накладних, що є невід`ємною частиною договору. Загальна вартість договору складається із суми вартості всіх партій товару (визначених у накладних), поставленого протягом строку дії Договору.

На підставі погоджених сторонами замовлень, Постачальник формує для Покупця рахунок на оплату кожної конкретної поставки товару (п. 4.3 Договору).

Пунктом 5.1 Договору визначено, що постачання товару здійснюється на базисних умовах поставки у відповідності з Правилами ІНКОТЕРМС-2020, які визначаються за згодою Сторін Договору (умови поставки на вибір сторін).

Умовами п. 5.2 Договору передбачено, що Постачальник передає разом з товаром або надсилає окремо Покупцю такі товаросупроводжувальні документи:

- рахунок-фактура;

- накладну на товар, підписану уповноваженою особою і скріпленою печаткою Постачальника;

- податкову накладну Постачальник надсилає Покупцю за допомогою засобів інформаційно-телекомунікаційних систем в електронній формі з дотримання умови щодо її реєстрації у порядку, визначену законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних (надання податкової накладної здійснюється за допомогою програмного продукту «М.Е.Dоk») (п.5.2. Договору);

- копії документів, що підтверджують якість товару або направляє їх в порядку, передбаченому п. 2.5 Договору.

Відповідно до п. 5.3 Договору представник Покупця (вантажоодержувача) уповноважений довіреністю на отримання від Постачальника Товару передає оригінал своєї довіреності, яка надає йому право отримати товар від Постачальника, якщо доставка на умовах DDP та підписує особисто оригінали ТТН та скріплює печаткою або штампом (необхідно уточнити з урахуванням правил ІНКОТЕРМС-2020).

Право власності на товар переходить від Постачальника до Покупця в момент фактичної передачі Товару та підписання останнім накладної на партію товару та ТТН, якщо Товар доставляється перевізником. Ризик випадкової втрати та пошкодження товару несе її власник з моменту набуття права власності (п. 5.4 Договору).

Згідно із п. 5.6 Договору, якщо поставка товару здійснюється перевізником (кур`єрською доставкою), то Покупець зобов`язаний на протязі 3 календарних днів, з дати отримання товару, надіслати на адресу Постачальника цінним листом з описом вкладення оригінали документів, які підтверджують факт отримання товару: підписаний Покупцем оригінал накладної на товар, оригінал довіреності уповноваженої особи на отримання товару, оригінал товарно-транспортної накладної.

Відповідно до п. 6.2 Договору розрахунки за кожну поставлену партію товару здійснюються протягом 14 календарних днів з дати отримання товару Покупцем. Датою отримання товару вважається дата виписки видаткової накладної.

Відповідно до п. 11.1 Договір набирає сили з моменту підписання і діє до 31 грудня 2020 року, але у будь-якому випадку до моменту остаточного його виконання. Якщо жодна із сторін не заявить письмово про розірвання договору не пізніше ніж за 5 днів до його закінчення, дія договору продовжується на кожен наступний календарний рік на тих же умовах, але загалом не більше трьох років, в такому разі дія договору остаточно припиняється 31 грудня 2023 року.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем на виконання умов договору поставлено відповідачу передбачений договором товар на загальну суму 142140,90 грн., що підтверджується накладними:

- № 10 від 19.08.2020 на суму 16248,00 грн., в т.ч. ПДВ;

- № 15 від 27.08.2020 на суму 24072,60 грн., в т.ч. ПДВ;

- № 5 від 07.09.2020 на суму 8182,80 грн., в т.ч. ПДВ;

- № 7 від 09.09.2020 на суму 37524,60 грн., в т.ч. грн.;

- № 15 від 22.09.2020 на суму 7668,00 грн., в т.ч. ПДВ;

- № 17 від 29.09.2020 на суму 48444,90 грн., в т.ч. ПДВ.

Накладні підписані повноважними представниками сторін без зауважень.

Грошове зобов`язання з оплати отриманого товару відповідачем виконано частково на суму 30000,00 грн.: платіжні доручення № 1288 від 16.09.2020 та № 1306 від 18.09.2020.

У зв`язку з наявністю заборгованості позивачем 11.11.2020 на адресу відповідача направлено претензію відносно сплати 112140,90 грн. заборгованості. Згідно поштового повідомлення про вручення кореспонденції претензія отримана представником відповідача 20.11.2020.

Неналежне виконання відповідачем зобов`язання щодо оплати отриманого товару у визначений договором строк стало підставою для звернення позивача до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши докази, суд визнав позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини… Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Аналогічні положення містить ст. 174 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 662 ЦК України унормовано, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

За приписами частини першої статті 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

Згідно зі статтею 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

При цьому, підписання покупцем видаткової накладної (накладної), яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема, ст. 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Долучені до матеріалі справи накладні, на підставі яких виникла заборгованість відповідача у спірний період, підписані з боку Покупця без зауважень.

Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містить ст. 193 Господарського кодексу України.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Виходячи з умов п. 6.2 Договору оплата за поставлений товар 14 календарних днів з дня отримання товару.

Відповідач, в порушення умов договору та чинного законодавства, оплату вартості отриманого товару здійснив частково на суму 30000,00 грн. Факт отримання від позивача товару на суму 142140,90 грн. та не сплата вартості частини товару відповідачем не заперечується.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Факт порушення відповідачем умов, визначених змістом зобов`язання, та факт несплати відповідачем вартості отриманого товару у визначений Договором строк є доведеним. Доказів погашення суми боргу відповідачем суду не надано.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За таких обставин, матеріалами справи доведено, що відповідач не виконав умови Договору в частині оплати вартості поставленого товару у визначений строк, що призвело до виникнення у відповідача заборгованості перед позивачем за отриману продукцію в сумі 112140,90 грн.

Доводи відповідача про те, що договір поставки набрав чинності з 16.09.2020, дати його підписання Покупцем (відповідачем), тому поставки до 16.09.2020 відбулись поза межами договору № 74, відповідно, зазначений договір не може розглядатись як підстава позову суд відхиляє як необґрунтовані.

Визначення дати підписання договору № 74 від 17.08.2020 з боку відповідача не змінює реквізитів укладеного сторонами договору, жодних виправлень преамбула договору не містить, розбіжності щодо дати укладення договору сторонами у передбаченому законом порядку не узгоджувалися.

Крім того, накладні та виписані позивачем на оплату рахунки за поставками до 16.09.2020 містять послання на договір № 74 від 17.08.2020, тому зауваження відповідача, що в платіжних дорученнях щодо часткової оплати відсутні вказівки про оплату за договором суд спростовує. В платіжних дорученнях № 1288 від 16.09.2020 та № 1306 від 18.09.2020 в реквізитах платежу зазначено рахунок № 10 від 19.08.2020.

Відносно вказівок відповідача на недотримання позивачем за поставками після 16.09.2020 вимог п. 5.2 договору щодо надання сертифікатів якості на товар, а тому подання позову є передчасним, то вони спростовуються наступним.

Відповідно до ст. 666 Цивільного кодексу України, якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання. Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

Таким чином, отримавши товар, як то стверджує відповідач, без товаросупроводжувальних документів (сертифікатів якості), він не скористався своїм, передбаченим ст. 666 Цивільного кодексу України, правом щодо витребування у продавця необхідних документів або повернення товару, а тому зобов`язаний оплатити поставлений товар.

Тож суд дійшов до висновку, що факт належного прийняття (отримання без будь-яких претензій та зауважень) відповідачем поставленого товару разом із товаросупроводжувальними документами, передбаченим п. 5.2 договору, підтверджується накладними, які підписані з боку ТОВ ХЛІБ ТОКМАКА, та здійсненням часткової оплати за поставлений товар, відтак у відповідача виник обов`язок щодо оплати поставленого товару.

Враховуючи вимоги ст. 599 ЦК України, згідно якої зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, суд визнав, що позовна вимога в частині стягнення з відповідача 112140,90 грн. основного боргу за договором заявлена обґрунтовано і підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідач не надав до суду доказів, які могли б свідчити про належне виконання зобов`язань за договором щодо оплати вартості отриманого товару у визначений договором строк.

Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

У позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача 10000,00 грн. втрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Також позивачем 16.03.2021 надано клопотання про покладення на відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат та пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно із ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, відповідно до приписів ч. 5 ст. 129 ГПК України, суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Виходячи з аналізу вказаних статей, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу суд повинен виходити з критеріїв складності справи, кваліфікації і досвіду адвоката, фінансового стану клієнта, а також виходити з принципів розумності з врахуванням витраченого адвокатом часу за для надання такої допомоги.

Відшкодування витрат, пов`язаних з оплатою послуг адвоката з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об`єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

Правову допомогу позивачу надавав адвокат Патика Андрій Володимирович згідно ордеру на надання правової допомоги серія АЕ № 1049995 від 06.01.2021 та договору № 01 про надання професійної правничої допомоги від 21.12.2020, укладеного з ТОВ Смакосвіт.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.12.2020 Адвокатським об`єднанням «Погрібної Ольги та Патики Андрія» в особі керуючого партнера Патики Андрія Володимировича (Виконавець) та ТОВ Смакосвіт (Клієнт) укладений договір № 01 про надання професійної правничої допомоги.

Виконавцем та Клієнтом підписано акт приймання-передачі виконаних робіт від 12.03.2021, згідно з яким вартість наданих за договором про надання професійної правничої допомоги робіт становить 10000,00 грн.

До матеріалів справи позивачем надано платіжне доручення № 1513 від 22.12.2020 про сплату 5000,00 грн. вартості професійної правничої допомоги.

Абзацами 1, 2 ч. 8 ст. 129 ГПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

За визначенням ч. 4 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зазначені положення кореспондуються з європейськими стандартами, зокрема п. 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно шляхів полегшення доступу до правосуддя №R(81) 7, в якому передбачено, що, за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла, відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.

Вище наведене, суд дійшов висновку, що поданими та вказаними вище документами підтверджено статус Адвокатського об`єднання «Погрібної Ольги та Патики Андрія», а відтак правова природа зазначених витрат ТОВ Смакосвіт є витратами на оплату професійної правничої допомоги адвоката в розумінні статті 126 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015, п.п. 34-36 рішення у справі Гімайдуліна і інших проти України від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування названих витрат, крім судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним. У зв`язку з цим суд з урахуванням обставин конкретної справи, зокрема, ціни позову може обмежити цей розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідач заперечень відносно розміру заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката не надав та клопотання про зменшення не заявив.

До наданого 16.03.2021 клопотання позивачем надано детальний опис робіт (послуг) від 15.03.2021 з детальним переліком виконаних робіт.

Розмір наведених витрат на професійну правничу допомогу адвоката суд визнав співмірним заявленим у позові вимогам.

Також суд зауважує, що виходячи із положень пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 ГПК України витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу).

На підставі викладеного, з урахуванням задоволення позовних вимог, суд визнав за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 10000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язаних з розглядом справи № 908/129/21.

Керуючись ст.ст. 46, 74, 76-80, 129, 233, 236-242, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю ХЛІБ ТОКМАКА (71709, Запорізька область, м. Токмак, вул. Чкалова, 63; ідентифікаційний код 31713269) на користь товариства з обмеженою відповідальністю СМАКОСВІТ (49000, м. Дніпро, вул. Бородинська, 43, кв. 3; ідентифікаційний код 37006150) 112140,90 грн. (сто дванадцять тисяч сто сорок грн. 90 коп.) основного боргу, 2270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят грн. 00 коп.) судового збору та 10000,00 грн. (десять тисяч грн. 00 коп.) витрат на професійну правничу допомогу адвоката. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено, оформлено і підписано у відповідності до вимог ст.ст. 240, 241 ГПК України 07.04.2021.

Суддя В.В. Левкут