ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"14" квітня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/976/21
Господарський суд Одеської області у складі судді Невінгловської Ю.М. розглянувши заяву Фізичної особи-підприємця Подвисоцького Сергія Олександровича (вх.ГСОО№2-457/21 від 12.04.2021 року) про забезпечення позову, подану по справі №916/976/21

за позовом: Фізичної особи-підприємця Подвисоцького Сергія Олександровича ( АДРЕСА_1 );

до відповідача: Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області (67668, Одеська обл., Біляївський р-н, село Великий Дальник, вул. Б. Хмельницького, буд. 3)

про визнання договору оренди комунального майна продовженим

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: 12.04.2021 року від позивача - Фізичної особи-підприємця Подвисоцького Сергія Олександровича надійшла до Господарського суду Одеської області позовна заява за вх.№1010/21 до відповідача - Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області, в якій позивач просить суд визнати договір оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності: нежитлового приміщення площею 171 кв.м., розташованого за адресою: вул. Шкільна, 14А в с. Великий Дальник, що перебуває на балансі Великодальницької сільської ради, укладений 04.01.2009 року між Великодальницькою сільською радою в особі Рибака В.Г. та фізичною особою-підприємцем Подвисоцьким Сергієм Олександровичем (з урахуванням Додаткової угоди до нього від 04.01.2013 року), - продовженим на той самий термін 2 роки 11 місяців 27 днів (до 22.12.2021 року включно і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що оскільки він не отримував від орендодавця листів про закінчення терміну дії Договору, договір оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності від 04.01.2009 року є пролонгованим внаслідок мовчазної згоди сторін договору.

Одночасно із позовною заявою, від Фізичної особи-підприємця Подвисоцького Сергія Олександровича надійшла заява про забезпечення позову в порядку ст.136-139 Господарського процесуального кодексу України, згідно якої заявник просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачу - Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області укладати з третіми особами договори оренди нерухомого майна: нежитлового приміщення площею 171 кв.м. за адресою: вул. Шкільна, 14 А в с. В. Дальник, що перебуває на балансі Великодальницької сільської ради.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст.138 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову подається одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Згідно зі ст.136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1 ст.137 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Положеннями ч. 4 ст.137 Господарського процесуального кодексу України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно п.п.3, 4, 6 ч.1 ст.139 Господарського процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

У відповідності до ч.1 ст.140 Господарського процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Як встановлено судом, в обґрунтування поданої заяви заявник посилається на те, що відповідач ухиляється від укладання додаткових угод до Договору оренди про продовження строку його дії, при цьому листом від 04.03.2021 року №252/0220 повідомив про неможливість продовження договору оренди. Таким чином, позивач вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення його майнових інтересів, втрати місця його діяльності та втрати засобів існування.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання рішення суду. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача

Вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків забезпечення позову.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову.

За висновком об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладеним у постанові від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18, умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами немайнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову (аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 25.05.2020 у справі № 910/15637/19).

У немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

При цьому, суд зауважує, що заборона відповідачу вчиняти певні дії, як процесуальний захід забезпечення позову, має на меті обмежити активну поведінку особи, щодо якої вживається такий захід, шляхом встановлення судом певного зобов`язання особи, яке виникає безпосередньо з відповідного процесуального документа (ухвали суду про забезпечення позову) та покликане забезпечити виконання ймовірного судового рішення про задоволення позову і забезпечує ефективний захист, поновлення порушених прав позивача.

Разом з цим, відповідно до ч. 11 ст. 137 ГПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Отже, враховуючи положення ч. 11 ст. 137 ГПК України, суд зобов`язаний з`ясувати, чи тотожні за змістом заявлені заходи забезпечення позову заявленим позовним вимогам, та не повинен вживати заходів забезпечення позову, якщо здійснення таких заходів забезпечення позову практично є задоволенням заявлених позовних вимог, і при цьому спір не вирішується по суті.

Як вбачається з матеріалів справи, позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Подвисоцького Сергія Олександровича обґрунтовані тим, що на думку позивача, договір оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності від 04.01.2009 року є пролонгованим внаслідок мовчазної згоди сторін договору, та за таких підстав позивач просить суд визнати договір оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності, укладений 04.01.2009 року між Великодальницькою сільською радою в особі Рибака В.Г. та фізичною особою-підприємцем Подвисоцьким Сергієм Олександровичем - продовженим.

З врахуванням наведеного, здійснивши аналіз обраного позивачем заходу забезпечення, а саме шляхом заборони відповідачу укладати з третіми особами договорами оренди нерухомого майна, виходячи з предмета та підстав позову, суд зауважує, що його застосування має ознаки часткового вирішення спору по суті, адже фактично може продовжити термін користування позивачем орендованого майна.

При цьому, призводить до блокування господарської діяльності відповідача і за умови недоведеності наявності порушення прав заявника свідчить про його неспівмірність та порушуватиме збалансованість інтересів сторін справи.

Здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог щодо забезпечення майбутнього позову, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Подвисоцького Сергія Олександровича про забезпечення позову вх. ГСОО №2-1010/21 від 12.04.2021 року, оскільки задоволення вказаної заяви фактично містить ознаки вирішення справи по суті, не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких суд міг би дійти висновку про неможливість або утруднення виконання рішення суду у майбутньому у разі невжиття таких заходів.

Керуючись ст.ст.136, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Подвисоцького Сергія Олександровича про забезпечення позову вх.№ГСОО 2-457/21 від 12.04.2021 року - відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст.235 ГПК України та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її постановлення.

Суддя Ю.М. Невінгловська