РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ

05.04.2021Справа № 910/592/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., за участю секретаря судового засідання Коверги П.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Завод технічних масел Аріан

до Міністерства оборони України

про стягнення заборгованості в розмірі 281 080,80 грн.

Представники сторін:
від позивача: Мещанінов А.М., ордер серія КС № 589208;

від відповідача: Петрик Т.В., в порядку самопредставництва.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Завод технічних масел «Аріан» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Міністерства оборони України про стягнення заборгованості в розмірі 281 080,80 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за Договором про постачання для державних потреб мастильних засобів (09210000-4) (моторні оливи) для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України) № 286/1/20/36 від 30.04.2020, в частині здійснення розрахунків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.01.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 15.02.2021.

10.02.2021 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечуючи проти позову зазначає, що 15.12.2020 постачальником надано документи на оплату за поставлену продукцію до військової частини НОМЕР_1 у кількості 7,098 тонн на суму 281 080,80 грн., що перевищує загальний обсяг до постачання, оскільки залишок до постачання становить 6,694 тонн на суму 265 082,40 грн., а отже оскільки позивачем поставлено продукцію у більшому розмірі, аніж передбачено Договору, у Міністерства оборони України відсутні підстави для оплати.

12.02.2021 представником відповідача подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

У судове засідання 15.02.2021 представники сторін з`явились.

За результатами судового засідання судом оголошено перерву до 15.03.2021.

02.03.2021 представником позивача подано відповідь на відзив, у якій позивач не погодився із аргументами відповідача та зазначив, що відповідно до додатку № 12.2 до договору (рознарядка на постачання товару) позивач мав поставити до ВЧ НОМЕР_1 м. Харків оливи моторної універсальної "Аріан дизель супер" SAE 10W-40, API CI-4/SL в кількості 7 тонн, проте поставив згідно видаткової накладної №А-00000386 від 25.05.2020 товар у кількості 7,098 тонн, тобто на 0,098 тонн більше ніж узгоджувалося у рознарядці, разом з тим в цьому ж додатку зазначено про те, що допускається коригування обсягів продукції (збільшення або зменшення до 0,2 тонн) між отримувачами, тобто позивачем поставлено товар до ВЧ А 1361 на 98 кг більше, що в межах договору, яким передбачена можливість збільшення постачання товару до 0,2 тонн (200 кг). Крім того, позивач вказав, що до всій військових частин було поставлено товару більше чим передбачалось вищевказаним додатком до договору, що підтверджується видатковими накладними та відповіддю Міністерства оборони України від 15.01.2021 за № 286/9/208, в якій зазначено, що за договором № 286/1/20/36 від 30.04.2020 виявлено надлишок поставленої продукції у кількості 0,404 тонн, але при цьому це не стало будь-якою перешкодою для виконання відповідачем умов договору та сплати вартості поставленого товару до восьми інших військових частин. Тобто відповідач отримав товар за одним договором до всіх військових частин в більшій кількості ніж передбачалось рознарядкою на постачання товару, але виконав умови договору щодо сплати вартості отриманого товару лише за постачання товару до восьми військових частин. Отже позивачем до всіх військових частин було поставлено на 0,404 тонни більше товару, проте за умовами договору була передбачена можливість збільшення постачання товару до 0,2 тонн між отримувачами і як вище зазначалось позивач мав право поставити товар у більшому обсязі.

11.03.2021 представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив, у яких відповідач зазначив, що відповідно до умов п. 5.2 Договору постачання продукції одержувачем замовника здійснює постачальник виключно за номенклатурою, у кількості, в строки та за адресами, що зазначені в рознарядках Міністерства оборони України. Продукція, яка буде поставлена без згоди замовника з порушенням положень договору (у тому числі у більшій кількості, ніж зазначено у специфікації до договору) чи поставлена, якщо одержувач замовника відмовився від її прийняття, приймання одержувачем замовника на відповідальне зберігання за винятком випадків, коли відповідно до вимог законодавства одержувач замовника вправі відмовитися від приймання її від органів транспорту. Я передбачено Розділом IV Договору, розрахунок за фактично поставлену продукцію здійснюється протягом 30 календарних днів (за умови надходження бюджетних коштів на рахунок Міністерства оборони України за даним кодом видатків) з дати надання постачальником до Департаменту державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів Міністерства оборони України належним чином оформлених документів передбачених цим Договором, але не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення поточного бюджетного року. Відповідно до п. 6.2.4 Договору, замовник має право повернути постачальнику комплект документів без здійснення оплати в разі неналежного оформлення документів, зазначених у п. 4.2 Договору. Постачальник зобов`язаний надати замовнику після постачання продукції наступні документи: рахунок-фактуру на відвантажену продукцію, акт приймання-передачі, видаткову накладну, повідомлення-підтвердження, яке оформлюється одержувачем замовника. Без вищезазначених документів або відсутності у них встановленої інформації оплата поставленої продукції не здійснюється. Як вбачається з матеріалів, долучених до позовної заяви, а саме листа № 678/з від 28.10.2020 позивачем було надано у грудні 2020 року документи на оплату. Отже, договором передбачено, що розрахунки здійснюються на підставі належним чином оформлених документів, але не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення поточного бюджетного року. Із зазначеного вбачається, що підприємством поставлено продукцію у більшому обсязі, ніж передбачено згаданим договором, тому підстави для її оплати у відповідача відсутні.

15.03.2021 представником позивача подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

У судове засідання 15.03.2021 представники сторін з`явились.

Враховуючи, що судом здійснено усі необхідні та достатні дії для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті, з огляду на відсутність підстав для відкладення підготовчого засідання, судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 29.03.2021, яку занесено до протоколу судового засідання.

У судове засідання 29.03.2021 представники сторін з`явились.

01.04.2021 представником позивача подано заяву про ознайомлення з матеріалами справи.

За результатами судового засідання, судом оголошено перерву до 05.04.2021.

У судове засідання 05.04.2021 представники сторін з`явились.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечив, з підстав викладених у відзиві.

На виконання вимог ст. 223 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 219 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 05.04.2021 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

30 квітня 2020 року між Міністерством оборони України (далі замовник, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Завод технічних масел «Аріан» (далі постачальник, позивач) укладено Договір про постачання для державних потреб мастильних засобів (09210000-4) (моторні оливи) для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України) № 286/1/20/36 (далі Договір), за умовами якого постачальник зобов`язується постачити у 2020 році мастильні засоби (09210000-4) (моторні оливи) (лот 2: (09211100-2) моторні оливи (олива моторна 10w40 API CI-4/SL), а саме: олива моторна універсальна «Аріан дизель супер» SAE 10W-40 API CS-4/SL) (далі продукція) для потреб Міністерства оборони України згідно Специфікації, замовник забезпечити приймання продукції на її оплату в асортименті, кількості, у строки та за цінами згідно з викладеною у п. 1.1 Специфікацією.

Згідно з п. 2.1 Договору якість продукції повинна відповідати вимогам визначеним фізико-хімічними властивостями ТУ У 19.2-6:2019 і підтверджуватись документально в установленому порядку (паспортами, сертифікатами відповідності).

Відповідно до п. 2.2 Договору одержувачами продукції є військові частини, склади (бази) пального. Центри забезпечення пальним (далі одержувачі замовника) згідно з рознарядками Міністерства оборони України, що є невід`ємною частиною цього Договору.

Ціна Договору становить: без ПДВ 1 320 00,00 грн., крім того ПДВ 264 000,00 грн. Ціна Договору, що підлягає оплаті становить 1 584 000,00 грн., у тому числі податок на додану вартість та вартість вантажних робіт в місцях завантаження і транспортні витрати (п. 3.1 Договору).

Пунктом 3.3 Договору визначено, що ціна за Договором коригується за погодженнями сторін у порядку визначеному статтею 36 Закону України «Про публічні закупівлі» не більше ніж на 10 відсотків (протягом строку постачання продукції), у разі поставки не менше 30 відсотків від загального обсягу продукції за Договором, у разі документального підтвердження підстав.

За умовами п. 4.1 Договору розрахунок за фактично постачену продукцію здійснюється протягом 30 календарних днів (за умови надходження бюджетних коштів на рахунок Міністерства оборони України за даним кодом видатків) з дати надання постачальником до Департаменту державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів Міністерства оборони України належним чином оформлених документів передбачених цим Договором, але не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення поточного бюджетного року.

У відповідності до п. 4.2 Договору постачальник зобов`язаний надати замовнику після постачання продукції комплект наступних документів:

- рахунок-фактуру на відвантажену продукцію, яка підписана керівником та головним бухгалтером постачальника (якщо посада головного бухгалтера не передбачена штатним розписом, то про це зазначається у рахунку-фактурі);

- акт приймання-передачі (додаток № 22 до інструкції з обліку військового майна у Збройних силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 17.08.2017 № 440);

- видаткову накладну постачальника, яка містить обов`язкові реквізити та підписана сторонами із зазначенням одержувача замовника фактичної дати надходження продукції;

- повідомлення-підтвердження (Додаток 12.4 Договору), яке оформлюється одержувачем замовника (відповідно до Порядку розподілу та доведення до військ виділених асигнувань, здійснення централізованої оплати товарів, робіт і послуг у Міністерстві оборони України, затвердженого наказом Міноборони України № 757 від 13.12.2016);

- Акт прийому-передачі продукції (додаток 12.3 Договору).

Без вищезазначених документів або відсутності у них встановленої інформації, оплата постаченої продукції не здійснюється та такі документи повертаються постачальнику (п. 4.3 Договору).

Пунктом 4.4 Договору визначено, що відповідно до статей 43, 46, 48, 51, 112, 116-118 Бюджетного кодексу України та Порядку реєстрації та обліку бюджетних зобов`язань розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів в органах Державної казначейської служби України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.03.2012 № 309 постачальник зобов`язаний надавати документи, які є підставою для оплати продукції протягом 5 банківських днів з часу отримання продукції замовником.

Згідно з п. 4.5 Договору замовник має право відмовитися повністю або частково від оплати продукції у випадках, передбачених чинним законодавством, а також при відвантаженні продукції одержувачу замовника в більшій кількості, ніж передбачено рознарядкою та специфікацією.

Відповідно до п. 5.1 Договору постачальником продукція постачається на умовах DDP до складу замовника, відповідно до Міжнародних правил по тлумаченню термінів «Інкотермс» у редакції 2010 згідно з встановленими нормами відвантаження у тарі та упаковці, яка забезпечує її збереження під час транспортування, вантажно-розвантажувальних робіт та збереження в межах термінів установлених діючими технічними умовами.

Згідно з п. 5.2 Договору постачання продукції одержувачам замовника здійснює постачальник виключно за номенклатурою, у кількостях, в строки та за адресами, що зазначені в рознарядках Міністерства оборони України.

У відповідності до п. 5.4 Договору продукція, яка буде постачена без згоди замовника, з порушенням положень Договору (у тому числі в більшій кількості, ніж зазначено у специфікації Договору) чи постачена, якщо одержувач замовника відмовився від її прийняття, приймається одержувачем замовникам на відповідальне зберігання за винятком випадків, коли відповідно до вимог законодавства одержувач замовника вправі відмовитися приймати її від органів транспорту. Всі витрати пов`язані з відповідальним зберіганням такої продукції відшкодовуються за рахунок постачальника.

Постачальник зобов`язаний у п`ятиденний строк з дня отримання письмового повідомлення від замовника (одержувачів замовника) про прийняття продукції на відповідальне зберігання, розпорядитися не прийнятою до використання одержувачем замовника продукцією.

При неотриманні в зазначені строки відповіді, одержувач замовника повідомляє замовника та розпоряджається продукцією, постаченою з порушенням умов Договору відповідно до рішення замовника.

Пунктом 6.1.1 Договору визначено, що замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати вартість постаченої продукції протягом 30 календарних днів (за умов надходження бюджетних коштів на рахунок Міністерства оборони України за даним кодом видатків) з дати надання постачальником замовнику належним чином оформлених документів передбачених Договором.

Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2020, а в частині проведення розрахунків до повного їх завершення.

Додатком № 12.1 до Договору сторонами узгоджено порядок приймання продукції, згідно з п. 2 та п. 4 якого, прийняття продукції за кількістю та якістю оформлюється актом приймання-передачі (Додаток № 22 до Інструкції з обліку військового майна у Збройних силах України), який повинен бути складений в останній день приймання продукції. Належним чином оформлений і підписаний акт приймання-передачі є підтвердженням приймання продукції. Продукція, яка постачена з порушенням умов Договору, одержувачем замовника не приймається. Всі витрати, які при цьому виникають, несе постачальник.

Як вбачається із додатку № 12.2 до Договору № 286/1/20/36 (Рознарядка на постачання Товариством з обмеженою відповідальністю «Завод технічних масел «Аріан» оливи моторної універсальної «Аріан дизель супер» SAE 10W-40 API CI-4/SL, ТУ У 19.2-6:2019), позивач зобов`язувався поставити, зокрема:

- військовій частині НОМЕР_2 (поштова адреса: АДРЕСА_1 ) Продукцію у обсязі 2,0 тонни у строк до 30.05.2020 (включно), станція призначення Сміла;

- військовій частині НОМЕР_3 (поштова адреса: АДРЕСА_2 ) Продукцію у обсязі 5,0 тонн у строк до 30.05.2020 (включно), станція призначення Біла Церква;

- військовій частині НОМЕР_1 (поштова адреса: АДРЕСА_3 (склад пального: 60198, м. Харків, вул. Переможців, 6а) Продукцію у обсязі 7,0 тонн у строк до 30.05.2020 (включно); станція призначення Індустріальна;

- військовій частині НОМЕР_4 (поштова адреса: АДРЕСА_4 ) Продукцію у обсязі 4,0 тонни у строк до 30.05.2020 (включно), станція призначення Дубно;

- військовій частині НОМЕР_5 (поштова адреса: АДРЕСА_5 ) Продукцію у обсязі 4,0 тонни у строк до 30.05.2020 (включно), станція призначення Одеса-Застава 1;

- військовій частині НОМЕР_6 (поштова адреса: АДРЕСА_6 ) Продукцію у обсязі 7,0 тонн у строк до 30.05.2020 (включно), станція призначення Нікополь;

- військовій частині НОМЕР_7 (поштова адреса: АДРЕСА_7 (адреса відділу зберігання пального 03115, м. Київ, вул. Відпочинку, 9-а) Продукцію у обсязі 4,0 тонни у строк до 30.05.2020 (включно), станція призначення Святошин;

- військовій частині НОМЕР_8 (поштова адреса: АДРЕСА_8 (адреса відділу зберігання пального - 80363, Львівська область, Жовківський р-н, смт. Куликів) Продукцію у обсязі 2,0 тонни у строк до 30.05.2020 (включно), станція призначення Куликів;

- військовій частині НОМЕР_9 (поштова адреса: 56663, Миколаївська область, Новоодеський р-н, с. Костянтинівка) Продукцію у обсязі 5,0 тонн у строк до 30.05.2020 (включно), станція призначення Баловне.

Як зазначає позивач, ТОВ «Завод технічних масел «Аріан» взяті на себе зобов`язання за Договором виконало належним чином, однак Міністерство оборони України за отриманий товар не розрахувалося, у зв`язку з чим, за відповідачем обліковується заборгованість у розмірі 281 080,80 грн.

Відповідач в свою чергу, заперечуючи проти позову, у відзиві на позовну заяву, зазначає, що 15.12.2020 постачальником надано документи на оплату за поставлену продукцію до військової частини НОМЕР_1 у кількості 7,098 тонн на суму 281 080,80 грн., що перевищує загальний обсяг до постачання, оскільки залишок до постачання становить 6,694 тонн на суму 265 082,40 грн., а отже оскільки позивачем поставлено продукцію у більшому розмірі, аніж передбачено Договору, у Міністерства оборони України відсутні підстави для оплати.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Укладений між сторонами договір за своєю природою є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Поряд з цим, стаття 712 ЦК України регулює відносини, що виникають із договору поставки. Так, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Судом встановлено, що у період з 19 до 28 травня 2020 року позивачем відвантажено у місця вказані в рознарядках за Договором, а відповідними одержувачами відповідача прийнято в подальшому наступну Продукцію:

- 4,004 тонни (отримувач військова частина НОМЕР_7 ), що підтверджується видатковою накладною А-00000366 від 19.05.2020;

- 4,004 тонни (отримувач військова частина НОМЕР_5 ), що підтверджується видатковою накладною А-00000372 від 21.05.2020;

- 5,096 тонн (отримувач військова частина НОМЕР_3 ), що підтверджується видатковою накладною А-00000371 від 21.05.2020;

- 7,098 тонн (отримувач військова частина НОМЕР_1 ), що підтверджується видатковою накладною А-00000386 від 25.05.2020, товарно-транспортною накладною № 85 від 25.05.2020, Актом приймання-передачі № 14 від 26.05.2020, повідомленням-підтвердженням № 2030 від 05.06.2020;

- 7,098 тонн (отримувач військова частина НОМЕР_6 ), що підтверджується видатковою накладною А-00000393 від 26.05.2020;

- 5,096 тонн (отримувач військова частина НОМЕР_9 ), що підтверджується видатковою накладною А-00000394 від 26.05.2020;

- 4,004 тонни (отримувач військова частина НОМЕР_4 ), що підтверджується видатковою накладною А-00000402 від 27.05.2020;

- 2,002 тонни (отримувач військова частина НОМЕР_8 ), що підтверджується видатковою накладною А-00000401 від 27.05.2020;

- 2,002 тонни (отримувач військова частина НОМЕР_2 ), що підтверджується видатковою накладною А-00000417 від 28.05.2020.

Факт отримання зазначеними військовими частинами Продукції у заявленому обсязі відповідачем не оспорюється, однак відповідач зазначає, що позивачем поставлено продукцію у більшому обсязі, ніж передбачено договором, тому частина продукції була прийнята ним не у власність, а на відповідальне зберігання.

Таким чином, із матеріалів справи та пояснень представників сторін вбачається, що у травні 2020 року на підставі рознарядки відповідача на зазначені в ній адреси та відповідним одержувачам відповідача було поставлено, а останніми в подальшому прийнято від позивача Продукцію у загальному обсязі 40,404 тонн, загальною вартістю 1 599 998,40 грн. (з ПДВ), і зокрема:

- військовою частиною НОМЕР_1 Продукцію обсягом 7,098 тонн, загальною вартістю 281 080,80 грн (з ПДВ);

- військовою частиною НОМЕР_9 Продукцію обсягом 5,096 тонн, загальною вартістю 201 801,60 грн. (з ПДВ);

- військовою частиною НОМЕР_6 Продукцію обсягом 7,098 тонн, загальною вартістю 281 080,80 грн. (з ПДВ);

- військовою частиною НОМЕР_3 Продукцію обсягом 5,096 тонн, загальною вартістю 201 801,60 грн. (з ПДВ);

- військовою частиною НОМЕР_7 Продукцію обсягом 4,004 тонни, загальною вартістю 158 558,40 грн. (з ПДВ);

- військовою частиною НОМЕР_5 Продукцію обсягом 4,004 тонни, загальною вартістю 158 558,40 грн. (з ПДВ);

- військовою частиною НОМЕР_2 Продукцію обсягом 2,002 тонни, загальною вартістю 79 279,20 грн. (з ПДВ);

- військовою частиною НОМЕР_4 Продукцію обсягом 4,004 тонни, загальною вартістю 158 558,40 грн. (з ПДВ);

- військовою частиною НОМЕР_8 Продукцію обсягом 2,002 тонни, загальною вартістю 79 279,20 грн. (з ПДВ).

Зазначений факт представниками сторін у судовому засіданні визнається і підтверджується вищезазначеними документами.

З наявних в матеріалах справи виписок по особовому рахунку позивача за період з 06.05.2020 по 30.06.2020, за період з 01.12.2020 по 17.12.2020, за період з 01.07.2020 по 31.07.2020, за період з 01.11.2020 по 30.11.2020 вбачається, що відповідачем перераховано на користь позивача 1 318 917,80 грн.

Таким чином за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 281 080,80 грн. за поставлену Продукцію до військової частини НОМЕР_1 м. Харків, згідно видаткової накладної № А-00000386 від 25.05.2020 на суму 281 080,80 грн., товарно-транспортної накладної № 85 від 25.05.2020, Акту приймання-передачі № 14 від 26.05.2020, повідомлення-підтвердження № 2030 від 05.06.2020.

Матеріали справи також свідчать, що позивач неодноразово звертався до відповідача із листами № 677/з від 24.12.2020, № 678/з від 28.12.2020 у яких просив здійснити оплату за поставлений товар в повному обсязі.

На вказані звернення позивача відповідачем було надано відповідь № 286/9/208 від 15.01.2021, якою відповідач повідомив позивача, що за наслідками перевірки документів на предмет відповідності умовам укладеного договору по кількості, якості та термінам у розрізі військових частин виявлено надлишок постачання продукції за договором від 30.04.2020 № 286/1/20/36 у кількості 0,404 тонн. Зазначені надлишки поставленої продукції мають бути взяті на відповідальне зберігання з подальшим поверненням постачальнику, а доопрацьовані документи мають відповідати обсягам до постачання. Здійснення часткової оплати за наданими документами є неможливим як таке, що не відповідає вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Наказу Міністерства оборони України від 17.08.2017 № 440 зі змінами «Про затвердження інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України».

Дослідивши правомірність вказаної відмови відповідача від оплати отриманої Продукції, заборгованість за якою є предметом цього спору, суд дійшов висновку про її неправомірність, і вважає цю відмову такою, що не відповідає як умовам Договору, так і нормам чинного законодавства, виходячи із нижчевикладеного.

Відповідно до частини 1 статті 615 ЦК України у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 236 ГК України передбачено право управненої сторони відмовитися від прийняття подальшого виконання зобов`язання за господарським договором у випадку порушення своїх зобов`язань за цим договором другою стороною.

Пункт 4.5 Договору передбачає право замовника відмовитися повністю або частково від оплати продукції у випадках, передбачених чинним законодавством, а також при відвантаженні продукції одержувачу замовника в більшій кількості, ніж передбачено рознарядкою та специфікацією.

Частиною 1 статті 664 ЦК України передбачено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Відповідно до статті 689 ЦК України покупець зобов`язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Покупець зобов`язаний вчинити дії, які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

У відповідності до Додатку № 12.1 до Договору № 286/1/20/36 від 30.04.2020 прийняття продукції за кількістю та якістю (за встановленими документами) здійснюється одержувачем замовника в присутності представника постачальника та оформлюється актом, який складає одержувач замовника у термін до 3 діб після прибуття продукції до місця поставки. Належним чином оформлені документи, зазначені у п. 4.2 Договору, є підтвердженням прийняття продукції.
Судом встановлено, що позивачем було поставлено до військової частини НОМЕР_1 Продукцію у кількості 7,098 тонн вартістю 281 080,80 грн., що підтверджується підписаними уповноваженими представниками сторін та скріпленими печатками в установленому законом порядку видатковою накладною № А-00000386 від 25.05.2020 про отримання Продукції у кількості 7,098 тонн на суму 281 080,80 грн., товарно-транспортною накладною № 85 від 25.05.2020, Актом приймання-передачі № 14 від 26.05.2020 та повідомленням-підтвердженням № 2030 від 05.06.2020.

Натомість згідно узгодженої Рознарядки постачанню до військової частини НОМЕР_1 підлягала продукція у кількості 7,00 тонн.

Поряд з цим, у Рознарядці сторонами також узгоджено, що допускається коригування обсягів продукції (збільшення або зменшення до 0,2 тонн між отримувачами).

В свою чергу, у відповідності до п. 5.4 Договору продукція, яка буде постачена без згоди замовника, з порушенням положень Договору (у тому числі в більшій кількості, ніж зазначено у специфікації Договору) чи постачена, якщо одержувач замовника відмовився від її прийняття, приймається одержувачем замовниками на відповідальне зберігання за винятком випадків, коли відповідно до вимог законодавства одержувач замовника вправі відмовитися приймати її від органів транспорту. Всі витрати пов`язані з відповідальним зберіганням такої продукції відшкодовуються за рахунок постачальника.

Постачальник зобов`язаний у п`ятиденний строк з дня отримання письмового повідомлення від замовника (одержувачів замовника) про прийняття продукції на відповідальне зберігання, розпорядитися не прийнятою до використання одержувачем замовника продукцією.

При неотриманні в зазначені строки відповіді, одержувач замовника повідомляє замовника та розпоряджається продукцією, постаченою з порушенням умов Договору відповідно до рішення замовника.

Листом № 286/9/643 від 08.02.2021 відповідач повідомив постачальника, що останнім поставлено надлишок оливи, що становить 0,404 тонни на суму 15 998,40 грн. та знаходиться поза межами бюджетних зобов`язань за Договором.

Однак, жодних відмов від прийняття продукції, поставленої у більшій кількості ніж 7,00 тонн, матеріали справи не містять, як і не містять доказів фактичного прийняття саме на відповідальне зберігання продукції у кількості 0,098 тонн, що менше за узгоджене у рознарядці коригування до 0,2 тонн.

При цьому, Додатком № 12.1 до Договору сторонами узгоджено порядок приймання продукції, згідно з п. 2 та п. 4 якого, прийняття продукції за кількістю та якістю оформлюється актом приймання-передачі (Додаток № 22 до Інструкції з обліку військового майна у Збройних силах України), який повинен бути складений в останній день приймання продукції. Належним чином оформлений і підписаний акт приймання-передачі є підтвердженням приймання продукції. Продукція, яка постачена з порушенням умов Договору, одержувачем замовника не приймається. Всі витрати, які при цьому виникають, несе постачальник.

В свою чергу, з наявного в матеріалах справи Акту приймання-передачі № 14 від 26.05.2020, вбачається, що поставлена постачальником продукція у кількості 7,098 тонн прийнята без зауважень та заперечень.

При цьому, наказом Міністерства оборони України «Про затвердження Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України» № 440 від 17.08.2017, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 вересня 2017 року за № 1192/31060 затверджено Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України (далі Інструкція).

Пунктом 2 розділу І Інструкції визначено, що матеріально відповідальна особа - посадова (службова) особа, на яку за характером її посади (роботи) покладено матеріальну відповідальність за збереження військового майна на підставі наказу командира військової частини (договору про матеріальну відповідальність працівника, укладеного відповідно до вимог трудового законодавства) і якій передано під звіт або в інший документально оформлений спосіб на зберігання, у тимчасове користування військове майно.

Відповідно до п. 24 розділу ІV Інструкції, після закінчення приймання військового майна комісією центру забезпечення складається акт приймання-передачі військового майна (додаток 22), а на озброєння, військову техніку та інше військове майно, яке обліковується за номерними та якісними показниками, - акт технічного стану за необхідності.

Перші примірники акта приймання-передачі військового майна та акта технічного стану, якщо він складався, разом з комплектом перевізних та (або) супровідних документів залишаються у вантажоодержувача і є підставою для постановки військового майна на облік. Другі примірники цих актів разом і з довіреністю вантажоодержувача надсилаються вантажовідправнику. Треті примірники - до служби забезпечення органу військового управління.

Крім того, у разі якщо військове майно, що надійшло у центр забезпечення залізничним, водним, повітряним, автомобільним та іншим транспортом, було відправлено виробником (постачальником), примірники акта приймання-передачі військового майна та акта технічного стану військового майна, якщо він складався, направляються до органу військового управління (службі забезпечення органу військового управління), який уклав договір щодо закупівлі (постачання, розроблення (модернізації), виготовлення) військового майна (далі - Замовник), та до військового представництва.

Військове майно, яке прийняте у центр забезпечення, не пізніше наступного дня оприбутковується в обліково-операційному підрозділі, у фінансово-економічному органі та в підрозділах зберігання (сховищах) за фактичною кількістю і якісним (технічним) та вартісним станом, зазначеними у відповідних первинних документах. Одночасно в підрозділах зберігання в облікових регістрах і стелажних (штабельних) ярликах (додаток 28) (далі - стелажний ярлик), штабельних картках (додаток 29) зазначаються гарантійні строки зберігання (придатності) і чергові терміни оглядів (випробувань) того військового майна, для якого вони встановлені (п. 35 розділу ІV Інструкції).

Згідно з п. 17 розділу V Інструкції, порядок ведення обліку пального, мастильних матеріалів, технічних рідин та технічних засобів служби пально-мастильних матеріалів в підрозділі військової частини визначено в розділі ХVІІІ цієї Інструкції.

Відповідно до п. 28 розділу V Інструкції, приймання військового майна військовою частиною від перевізників здійснюється відповідно до положень, викладених у пунктах 20-24 розділу ІV цієї Інструкції.

Пунктом 1 розділу XVIІІ Інструкції визначено, що облік пально-мастильних матеріалів, спеціальних рідин та спирту ведеться за такими стандартними одиницями виміру:

у службах забезпечення органів військового управління та військових частин, в операційно-обліковому підрозділі, підрозділах зберігання та ПТЗВ центру забезпечення, на складі пального та пункті заправлення техніки пальним військової частини, у підрозділі авіаційної частини, а також у підрозділі, розміщеному або діючому окремо від своєї військової частини, - у кілограмах за найменуваннями, марками та кількістю, а у складах (сховищах) центру забезпечення, на складі пального - у ціновому вираженні за одиницю обліку;

у підрозділі, розміщеному або діючому зі своєю військовою частиною, - у літрах, за найменуваннями, марками та кількістю;

у фінансово-економічному органі військової частини, центру забезпечення, а також на кораблі (судні) - у кілограмах за найменуваннями, марками, кількістю та вартістю.

Структурним підрозділом Міноборони, який призначений для організації та проведення державних закупівель, укладання і супроводження договорів на постачання військового майна за напрямом тилового забезпечення, ведеться облік пально-мастильних матеріалів, які надходять від виробників (постачальників) за централізованими розрахунками, за найменуваннями, марками, кількістю та вартістю, а також здійснюється контроль за виконанням умов договорів з постачання пально-мастильних матеріалів.

Відповідно до п. 9 пояснень до Додатку № 22 до Інструкції, у разі виявлення нестачі (надлишків), неякісного (несвоєчасного) постачання військового майна або простою транспорту в розділі 6 акта додатково вказуються:

час доставки продукції на склад вантажоодержувача (якщо акт складається на складі) та умови її зберігання до приймання;

за чиєю вагою (залізниці, пароплавства, вантажовідправника тощо) відправлений вантаж;

час передачі вантажу транспортним організаціям;

час розпечатування вагона (контейнера, тари або іншого опломбованого транспортного засобу);

дата та номер повідомлення про виклик представника виробника (постачальника), а також порядок направлення повідомлення;

чи може поміститися військове майно, якого не вистачає, у вагон (трюм судна, контейнер, тару або інший транспортний засіб, що був опломбований);

дані про причини простою транспорту, несвоєчасного приймання і складання комерційного акта (акта, виданого органом автомобільного транспорту), номер і дата цього акта;

тривалість розвантаження;

висновок про причини і місце утворення нестачі тощо.

За наявності великої кількості інформації розділ 6 акта може бути оформлений у вигляді окремого додатка до акта, підписаного комісією.

Однак, як вбачається з Акту приймання-передачі № 14 від 26.05.2020, розділ 6 Акту відміток про надлишок поставленого товару не містить.
В свою чергу, відмітка матеріально-відповідальної особи про прийняття на зберігання перерахованого в Акті товару не ототожнюється із неприйняттям товару за Договором та прийняттям його на зберігання, у відповідності до умов Договору.
В силу вимог ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

За умовами п. 4.1 Договору розрахунок за фактично постачену продукцію здійснюється протягом 30 календарних днів (за умови надходження бюджетних коштів на рахунок Міністерства оборони України за даним кодом видатків) з дати надання постачальником до Департаменту державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів Міністерства оборони України належним чином оформлених документів передбачених цим Договором, але не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення поточного бюджетного року.

У відповідності до п. 4.2 Договору постачальник зобов`язаний надати замовнику після постачання продукції комплект наступних документів:

- рахунок-фактуру на відвантажену продукцію, яка підписана керівником та головним бухгалтером постачальника (якщо посада головного бухгалтера не передбачена штатним розписом, то про це зазначається у рахунку-фактурі);

- акт приймання-передачі (додаток № 22 до інструкції з обліку військового майна у Збройних силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 17.08.2017 № 440);

- видаткову накладну постачальника, яка містить обов`язкові реквізити та підписана сторонами із зазначенням одержувача замовника фактичної дати надходження продукції;

- повідомлення-підтвердження (Додаток 12.4 Договору), яке оформлюється одержувачем замовника (відповідно до Порядку розподілу та доведення до військ виділених асигнувань, здійснення централізованої оплати товарів, робіт і послуг у Міністерстві оборони України, затвердженого наказом Міноборони України № 757 від 13.12.2016);

- Акт прийому-передачі продукції (додаток 12.3 Договору).

З наявних у матеріалах справи Листів відповідача № 286/9/208 від 15.01.2021 та № 286/9/643 від 08.02.2021 обставин щодо відсутності документів, передбачених п. 4.2 Договору для оплати поставленої продукції не вбачається.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Доказів на підтвердження оплати поставленого позивачем товару у повному обсязі, в тому числі станом на час розгляду справи в суді, до матеріалів справи не надано.

Водночас, суд враховує, що встановлення пунктом 4.1 Договору залежності виконання відповідачем зобов`язання щодо оплати поставленого товару від наявності надходження бюджетних коштів суперечить приписам ст. 617 ЦК України, виходячи зі змісту якої випадкові обставини недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника чи відсутність у боржника необхідних коштів не звільняють боржника від відповідальності за порушення зобов`язання.

Також, суд зазначає, що перевищення вартості поставленого товару суми договору та бюджетного призначення на 2020 рік не звільняє відповідача від обов`язку оплати отриманого товару.

Враховуючи викладене, відсутність бюджетних коштів не виправдовує бездіяльність замовника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договірного зобов`язання.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкт господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи, що факт поставки позивачем відповідачу товару та факт порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань в частині своєчасної та повної оплати отриманого підтверджений матеріалами справи і не спростований відповідачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення основного боргу в сумі 281 080,80 грн.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору на відповідача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Міністерства оборони України (03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, буд 6; ідентифікаційний код: 00034022) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод технічних масел «Аріан» (08500, Київська обл., місто Фастів, вул. Поліграфічна, будинок 12; ідентифікаційний код: 20574128) заборгованість у розмірі 281 080 (двісті вісімдесят одна тисяч вісімдесят) грн. 80 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 4 216 (чотири тисячі двісті шістнадцять) грн. 21 коп.

3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення складено: 15.04.2021

Суддя О.А. Грєхова