ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2021 справа № 914/363/21

Суддя Юркевич М.В., в порядку спрощеного позовного провадження, розглянувши матеріали

позовної заяви: Дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», м. Львів

до відповідача: Акціонерного товариства «Добротвірський завод» «Буддеталь», с. Старий Добротвір Львівська область

про: стягнення 21 600,00 грн. заборгованості за договором виконання будівельних робіт.

Без виклику представників сторін в порядку письмового провадження.

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Акціонерного товариства «Добротвірський завод» «Буддеталь» про стягнення 21 600,00 грн. заборгованості за договором виконання будівельних робіт.

Ухвалою від 09.03.2021р. було відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження та надано строк для подання відзиву та доказів по справі.

09.04.2021р. від відповідача поступив відзив на позовну заяву.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи те, що сторонами клопотання про призначення судового засідання з розгляду даної справи не подавалося, а в матеріалах справи наявні правові позиції двох сторін з поданими доказами, суд дійшов висновку розглянути даний спір в порядку письмового провадження.

Так, в ході розгляду справи, судом було з`ясовано наступне:

26.03.2018р. між Дочірнім підприємством «Львівських облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (позивачем, підрядником) та Приватним акціонерним товариством «Добротвірський завод «Буддеталь» (відповідачем, замовником) було укладено договір №8 на виконання робіт, за умовами якого позивач зобов`язався виконати на території відповідача роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а саме: видалення одиночних колючих кущів діаметром понад 1 м. та переміщення на автомобілі вантажопідйомністю 3т на дорогах з покриття перехідного типу.

Відповідно до п. 2.1. договору, договірна ціна робіт складає 21 600,00 грн.

Згідно п. 3.2. договору, роботи вважаються виконаними після підписання акту виконаних робіт.

На виконання умов договору, між сторонами було підписано акт приймання виконаних будівельних робіт за квітень 2018р.

Пунктом 4.1. договору встановлено, що кінцеві розрахунки за виконання роботи з підрядником здійснюються на протязі 10 днів після підписання акту виконаних робіт.

Позиція позивача.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, термін виконання якого визначений вказівкою на подію, яка має неминуче настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо термін виконання боржником не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

14.01.2021р. позивач надіслав відповідачу вимогу в порядку ст. 530 ЦК України, однак остання була залишена без задоволення.

Таким чином, позивач вважає, що з моменту отримання відповідачем вимоги (19.01.2021р.) та протягом семи днів (до 26.01.2021р.) останній зобов`язаний був виконати свій обов`язок з оплати за виконані роботи.

Однак, відповідач коштів не оплатив, внаслідок чого допустив заборгованість в розмірі 21 600,00 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку.

Позиція відповідача.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що 02.03.2018р. ним було передано позивачу 240,0 куб. метрів піску на загальну суму 21 600,00 грн., про що свідчить копії накладної та рахунку №03/01, які долучені до відзиву.

Відповідач стверджує, що в рахунок оплати за виконані роботи з благоустрою території від 26.03.2018р., позивач мав зарахувати вартість отриманого ним піску від відповідача на аналогічну суму 21 600,00 грн., однак з невідомих причин цього не здійснив, натомість, звернувся до суду з даним позовом.

З огляду на наведене, відповідач просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити.

При прийнятті рішення, суд виходить з наступного.

В силу приписів ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ч. 1 ст. 236 ГПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, ч. 1 ст. 193 ГК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та закону.

У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як встановлено судом, між сторонами було укладено договір на виконання робіт з облагородження території підприємства відповідача.

Довідкою про вартість виконаних робіт та актом приймання за квітень 2018р. сторонами було погоджено виконання договору з боку позивача та належне приймання робіт відповідачем.

Відповідно до п. 4.1. договору, кінцеві розрахунки за виконання роботи з підрядником здійснюються на протязі 10 днів після підписання акту виконаних робіт.

Таким чином, з моменту підписання акту приймання та протягом десяти днів відповідач повинен був оплатити визначену вартість робіт у розмірі 21 600,00 грн.

В той же час, оскільки в акті виконаних робіт не було зазначено конкретної дати його підписання, а лише вказано, що такий складено за квітень 2018р., то позивач для визначення строку настання зобов`язання по оплаті за виконані роботи, звернувся до відповідача з письмовою вимогою в порядку ст. 530 ЦК України, в якій просив здійснити оплату протягом семи днів з моменту отримання вимоги.

З долучених до матеріалів справи доказів відправки письмової вимоги вбачається, що така була отримана відповідачем 19.01.2021р. (поштове відправлення №840). Отже, до 26.01.2021р. відповідач зобов`язаний був виконати вимогу позивача та оплатити 21 600,00 грн.

Як підтверджується і самим відповідачем оплати за виконані роботи ним здійснено не було з підстав викладених у відзиві.

Розглянувши заперечення відповідача, суд вважає такі необгрунтованими, з огляду на наступне:

Згідно умов договору, сторони визначили його ціну в грошовому еквіваленті 21 600,00 грн., а також строки здійснення оплати відповідно до п. 4.1. - на протязі 10 днів після підписання акту виконаних робіт.

У відзиві на позовну заяву, відповідач зазначив, що 02.03.2018р. ним було передано позивачу 240,0 куб. м. піску на загальну суму 21 600,00 грн., які позивач мав зарахувати в рахунок оплати за виконані роботи з благоустрою території від 26.03.2018р.

Однак, досліджуючи наявні матеріали справи, судом не було встановлено належних доказів, які підтверджували б таку позицію відповідача. Зокрема, в договорі на виконання робіт не було жодного застереження стосовно розрахунку шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, а також обов`язку позивача зарахувати в рахунок оплати за виконані роботи з благоустрою території, отриманий від відповідача пісок в кількості 240 куб.м.

Таким чином, суд не вбачає пов`язаності між правовідносинами, які виникли між сторонами з приводу поставки піску та виконанням робіт з благоустрою території.

Що стосується грошових претензій відповідача до позивача, викладених у відзиві, то такі можуть бути окремим предметом спору в іншій справі.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про наявність у відповідача непогашеної заборгованості згідно договору №8 від 26.03.2018р. в розмірі 21 600,00 грн., а тому позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають до задоволення.

Судовий збір в розмірі 2 270,00 грн., відповідно до ч.4 ст. 129 ГПК України, покладається на відповідача.

Керуючись ст. 13, 74, 76, 77, 78, 86, 129, 236-241, 327 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги Дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Добротвірський завод» «Буддеталь» (80410, Львівська область, Кам`янка-Бузький район, с. Старий Добротвір, ) на користь Дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (79053, м. Львів, вул. Володимира Великого, 54, ) 21 600,00 грн. заборгованості та 2 270,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

3.Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст. 327 ГПК України.

4.Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені в ст. 256, 257 ГПК України.

Рішення виготовлено та підписано 14.04.2021р.

Суддя М.В. Юркевич