ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА
про залишення позовної заяви без руху

07 квітня 2021 року м.Харків Справа № 913/182/21
Провадження №34/913/182/21
Суддя господарського суду Луганської області Іванов А.В., розглянувши матеріали позовної заяви у справі
за позовом Фермерського господарства «Васильок-2018», м. Сватове Луганської області,
до Селянського фермерського господарства «Агродар», с. Новоселівське Сватівського району Луганської області,
про витребування земельних ділянок та стягнення 1 319 046 грн. 59 коп.
Також позивач просить стягнути з відповідача на його користь суму завданих протиправним заволодінням чужого майна реальних (прямих) збитків в розмірі 133 857 грн. 42 коп. та недоотриманого доходу (упущена вигода) в сумі 1 185 189 грн. 17 коп., а всього 1 319 046 грн. 59 коп.
На підставі вказаних Договорів оренди була здійснена державна реєстрація права оренди земельних ділянок за СФГ «Васильок».
Позивач вказує, що державна реєстрація Договорів інвестування була проведена лише 29.03.2019, тобто майже через півтора роки після їх укладення та після початку сільськогосподарських робіт.
Також 04.03.2019 між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було укладено Договір купівлі-продажу майнових прав ФГ «Васильок-2018», згідно умов якого до ОСОБА_7 перейшли у власність майнові права ФГ «Васильок-2018».
Яз зазначає позивач, Договори інвестування укладалися попереднім власником ФГ «Васильок-2018», тому про їх існування він дізнався лише 28.03.2019 під час виконання СФГ «Агродар» сільськогосподарських робіт на вищевказаних земельних ділянках.
На думку позивача, Договори інвестування є удаваними, оскільки сторони насправді мали намір вступити в правовідносини щодо оренди (суборенди) земельних ділянок. Позивач вказує, що взявши на себе зобов`язання надати СФГ «Агродар» земельні ділянки для вирощування товарної сільськогосподарської продукції СФГ «Васильок» фактично усунулось від права самостійного господарювання на земельних ділянках і надало право обробки земельних ділянок та збору врожаю відповідачу.
Позивач вважає, що право володіння та користування, що належать землекористувачеві на підставі ст. 93 ЗК України, за умовами Договорів інвестування реалізовувались не самим землекористувачем - СФГ «Васильок», а СФГ «Агродар» шляхом обробки землі та збору врожаю на підставі Договорів інвестування. При цьому, право самостійного господарювання на землі як право, надане ч. 1 ст. 95 ЗК України саме землекористувачеві, згідно умов Договорів інвестування використовувалося не землекористувачем, якому належить право оренди земельної ділянки на підставі договору, а СФГ «Агродар», що суперечить вказаній нормі права. Тому вказані Договори інвестування не відповідають вимогам ст. 93, 95 ЗК України.
Як стверджує позивач, згоду власники земельних ділянок на передачу останніх в суборенду СФГ «Агродар» орендатору СФГ «Васильок» - не надавали. Ця обставина вже була встановлена рішеннями господарських судів в інших справах. Отже, СФГ «Васильок», взявши на себе права та обов`язки за Договорами інвестування, здійснив розпорядження земельними ділянкам, без згоди власників щодо передачі земельної ділянки в суборенду.
Позивач вказує, що земельні ділянки не належать СФГ «Агродар» на жодному з титулів - праві власності чи праві оренди, тому, на думку позивача, Договори інвестування, укладені між СФГ «Васильок» та СФГ «Агродар» є удаваними та укладались з метою приховати інший правочин - договір суборенди земельної ділянки.
При цьому, факт користування СФГ «Агродар» спірними земельними ділянками без належної правової підстави є доведеним фактом та закріплений в судових рішеннях Господарського суду Луганської області та Східного апеляційного господарського суду у справах №913/344/19, №913/420/19, №913/320/19, №913/270/19 та №913/405/19, в яких суд дійшов висновку щодо протиправності укладення Договорів інвестування.
Крім того, позивач зауважує, що таким неправомірним володінням та користуванням зазначеними вище земельними ділянками СФГ «Агродар» завдало йому значної шкоди у вигляді прямих збитків та упущеної вигоди в розмірі 1 319 046 грн. 59 коп.
За таких обставин позивач вважає, що на даний час наявна можливість витребування земельних ділянок, що знаходяться в оренді у ФГ «Васильок-2018», із незаконного володіння СФГ «Агродар», а також стягнення з останнього суми завданих позивачу збитків та упущеної вигоди, що стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.
Крім того, позивач надав розрахунок вартості витрат, пов`язаних із розглядом справи, відповідно до якого: 1) витрати на правничу допомогу становлять 42 500 грн. 00 коп., 2) витрати на проведення експертизи 50 000 грн. 00 коп.
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.04.2021 справу №913/182/21 передано на розгляд судді Іванову А.В.
Розглянувши матеріали позовної заяви, суд зазначає наступне.
Пунктом 3 ч. 3 ст. 162 ГПК України передбачено, що позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.
Суд зауважує, що за приписами ч. 1 ст. 163 ГПК України ціна позову визначається 1) у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку; 2) у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; 3) у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.
У поданій позовній заяві позивач зазначає ціну позову в розмірі 1 319 046 грн. 59 коп., включаючи до неї суму завданих протиправним заволодінням чужого майна реальних (прямих) збитків в розмірі 133 857 грн. 42 коп. та недоотриманого доходу (упущена вигода) в сумі 1 185 189 грн. 17 коп.
Разом з тим, з позовної заяви вбачається, що крім вимог про стягнення збитків та упущеної вигоди позивач просив також витребувати із незаконного володіння відповідача шість земельних ділянок.
Натомість, наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову.
Такий висновок наведено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.02.2019 у справі №907/9/17.
За таких обставин, ціна позову в даній справі має включати суму грошових коштів, яка стягується та вартість шести земельних ділянок, які позивач просить витребувати із незаконного володіння відповідача.
Таким чином, позивач не коректно визначив ціну позову в даній справі, оскільки не включив до неї суму вартості земельних ділянок.
При цьому, саме від ціни позову залежить і сума судового збору, яку має сплатити позивач при поданні позовної заяви до суду.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору за подання до господарського суду позовної заяви встановлюються у таких розмірах: майнового характеру - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Перевіркою позовних матеріалів встановлено, що позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача 1 319 046 грн. 59 коп. збитків та упущеної вигоди, а також про витребування із незаконного володіння відповідача шести земельних ділянок,
Статтею 181 ЦК України унормовано, що до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.
Згідно з ч. 1 ст. 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.
Таким чином, позовні вимоги про витребування земельних ділянок у розумінні змісту даної статті є майновими вимогами, тобто судовий збір за них сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового характеру.
За таких обставин, за подання до господарського суду позовної заяви із заявленими вимогами необхідно було сплатити судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, до якої включено 1 319 046 грн. 59 коп. збитків і упущеної вигоди та вартість вищевказаних земельних ділянок, але не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Разом з тим, до позовної заяви позивачем додано платіжне доручення №562 від 25.03.2021 про сплату судового збору у розмірі 19 785 грн. 71 коп., тобто як 1,5 відсотка від 1 319 046 грн. 59 коп., а отже без врахування вартості шести земельних ділянок.
Отже, позивачем до позовної заяви не додано документів, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, що є порушенням вимог п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України.
В зв`язку з чим, позивачу слід доплатити судовий збір за вимоги майнового характеру про витребування із незаконного володіння відповідача шести земельних ділянок.
При цьому, наразі суд не має можливості точно визначити суму такого судового збору, оскільки в матеріалах позовної заяви відсутні докази на підтвердження вартості земельних ділянок, які позивач просить витребувати у відповідача.
В свою чергу, вартість земельної ділянки визначається відповідно до відомостей про нормативну грошову оцінку земельної ділянки.
Відповідно до ч. 2 ст. 20 Закону України «Про оцінку земель» дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.
Такі Витяги з технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки є важливими при розгляді питання про прийняття позовної заяви до розгляду, оскільки розмір нормативної грошової оцінки земельних ділянок прямо впливає на визначення ціни позову та, відповідно, суму судового збору, яка підлягає сплаті при поданні позовної заяви.
З огляду на вказане, позивач в цілому має сплатити судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, до якої включено як 1 319 046 грн. 59 коп. збитків і упущеної вигоди, так і вартість вищевказаних земельних ділянок, але не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.
Частинами 2, 3 ст. 164 ГПК України передбачено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). У разі необхідності до позовної заяви додається клопотання про призначення експертизи, витребування доказів тощо.
Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмету і підстави позову. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача. Підстава позову - це факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу.
Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. При цьому, позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту.
Враховуючи характер спірних правовідносин, предмет і підстави заявленого позову, суд приходить до висновку, що позивачем не викладені обставини, встановлення яких є необхідним для вирішення даного спору, зокрема:
стосовно правового зв`язку між СФГ «Васильок», яке укладало Договори оренди землі з фізичними особами власниками земельних ділянок, а також Договори інвестування з СФГ «Агродар», та ФГ «Васильок-2018», яке і є позивачем у даній справі (правонаступництво, зміна назви тощо);
Також позивачем не зазначено про наявність у нього Витягів з нормативної грошової оцінки спірних земельних ділянок.
Частинами 1, 2, 4 ст. 80 ГПК України передбачено, що учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ГПК України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.
В порушення приписів п. 5 ч. 3 ст. 162 та ч. 2 ст. 164 ГПК України позивачем не надані докази на підтвердження вказаних обставин, а також не заявлено клопотання про їх витребування.
При цьому, суд зауважує, що докази, які було додано позивачем до позовної заяви, не засвідчені належним чином.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 91 ГПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.
Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством (ч. 4 ст. 91 ГПК України).
Згідно з п. 5.27 Національного стандарту України ДСТУ 4163-2003 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації», затвердженого Наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 р. № 55, відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціали та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту «підпис».
У пункті 5.26 Національного стандарту України ДСТУ 4163-2003 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації», зазначено, що відбитком печатки організації засвідчують на документі підпис відповідальної особи.
Таким чином, копії документів засвідчуються шляхом проставляння печатки підприємства, установи, організації на кожній сторінці документа, або на зворотній сторінці прошитої копії документа, напису «Згідно з оригіналом» та назви посади, особистого підпису особи, що має відповідні повноваження та засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.
Суд зауважує, що вищевказані положення законодавства стосуються усіх доказів, які подаються до господарського суду.
З матеріалів позовної заяви вбачається, що надані копії документів не засвідчені позивачем належним чином, як це передбачено «Уніфікованою системою організаційно-розпорядчої документації» (ДСТУ 4163-2003), оскільки на них не зазначено повної дати засвідчення копії, а вказано лише місяць та рік такого засвідчення, тому такі документи не можуть бути прийняті судом в якості належних доказів в розумінні статті 91 ГПК України.
Суд зауважує, що позивач засвідчив належним чином, тобто із зазначенням повної дати, лише незначну частину документів, які стосуються надання йому аудиторських послуг (Договір на надання аудиторських послуг від 24.10.2019, платіжне доручення №238 від 25.10.2019, Звіт аудитора з додатками) та Висновок експерта №3113/6448 від 18.05.2020.
Таким чином, позивач при поданні позову не додав до позовної заяви належним чином засвідчених копій документів (доказів), що суперечить вимогам ч. 2 ст. 164 ГПК України.
Також суд звертає увагу позивача, що додана до позовної заяви копія протоколу огляду місця події є нечіткою та неналежної якості, що має обов`язково бути враховано позивачем під час усунення недоліків даної позовної заяви.
Крім того, позивач в позовній заяві визначив в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , тобто фактично заявив клопотання про їх залучення до участі у справі у якості третіх осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 50 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.
За змістом ч.ч. 3, 4 ст. 50 ГПК України у заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі. Про залучення третіх осіб до участі у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, на які права чи обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі.
Таким чином, в клопотанні про залучення третіх осіб на стороні позивача або відповідача позивач мав зазначити на яких саме підставах цих третіх осіб належить залучити до участі у справі.
Однак, з позовної заяви вбачається, що позивач не навів обґрунтованих підстав для залучення до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а також не вказав на чиїй стороні (позивача чи відповідача) має намір їх залучити, в зв`язку з чим дане клопотання буде вирішено судом при подальшому розгляді справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
З огляду на вказані недоліки, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви Фермерського господарства «Васильок-2018» без руху.
Згідно з ч. 2 ст. 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність залишення позовної заяви Фермерського господарства «Васильок-2018» без руху з наданням заявникові 10 днів з дня вручення даної ухвали для усунення наведених недоліків.
Також у заяві про усунення недоліків позивач має навести обґрунтовані підстави для залучення до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та вказати на чиїй стороні (позивача чи відповідача) він має намір їх залучити.
Також позивачу необхідно подати засвідчені належним чином копії документів, які були додані до позовної заяви (окрім Договору на надання аудиторських послуг від 24.10.2019, платіжного доручення №238 від 25.10.2019, Звіту аудитора з додатками, Висновку експерта №3113/6448 від 18.05.2020 та копій судових рішень) та належної якості копію протоколу огляду місця події.
Крім того, позивач має надати докази сплати судового збору у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, до якої включено як 1 319 046 грн. 59 коп. збитків і упущеної вигоди, так і вартість вищевказаних земельних ділянок, але не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Керуючись ст.ст. 50, 80, 91, 162-164, 174, 232-234 Господарського процесуального кодексу України, суд
1. Позовну заяву Фермерського господарства «Васильок-2018» залишити без руху.
2. Надати Фермерському господарству «Васильок-2018» строк 10 днів з дня вручення даної ухвали для усунення недоліків позовної заяви та подання до суду заяви про усунення недоліків з доказами направлення іншій стороні.
3. Роз`яснити Фермерському господарству «Васильок-2018», що якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду (ч. 3 ст. 174 ГПК України); якщо позивач не усунув недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою (ч. 4 ст. 174 ГПК України).
Ухвала набрала законної сили з моменту її підписання 07.04.2021 та оскарженню не підлягає.

Суддя А.В. Іванов