ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" квітня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/225/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Комунального підприємства "ХАРКІВСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "НАУКОВО-ВИРОБНИЧА ФІРМА "АСТА ПЛЮС"
про стягнення коштів
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Харківської області звернулося Комунальне підприємство "ХАРКІВСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ" з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "НАУКОВО-ВИРОБНИЧА ФІРМА "АСТА ПЛЮС" та просить суд (з урахуванням збільшення позовних вимог) стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Аста Плюс" (61051, м. Харків, вул. Клочківська, 325А; ідент. код 39029247) на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі»:

- вартість безпідставно спожитої теплової енергії в сумі 22354,07 грн. за період з листопада 2019 по грудень 2020 р. включно;

- інфляційні втрати в сумі 403,62 грн.;

- 3% річних в сумі 322,27 грн.

Витрати по сплаті судового збору позивач просив суд покласти на відповідача.

Ухвалою від 11.02.2021 р. було відкрито провадження, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, встановлено сторонам строк на подання заяв по суті справи.

02.03.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву (вх. 5004), в якому відповідач заперечує проти вимог Комунального підприємства "ХАРКІВСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ" до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Аста-Плюс» в частині щодо нарахування за споживання теплової енергії за квітень, листопад, грудень 2020 року, а також щодо нарахування інфляційних і 3 % річних за весь період нарахування.

Відповідь на відзив відповідача до суду не надходила.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази та викладені доводи, судом встановлено наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Аста Плюс" з 08.05.2014 року використовує нежитлові приміщення 1-го поверху № 66-1-:-66-5, 66-41-;-66-44 загальною площею 93,3 кв.м у житловому будинку за адресою вул. Тобольська, 38 у м. Харкові, яке останній до 31.08.2015 займав на підставі договору оренди № 5399 від 08.05.2014 року, а з 01.09.2015 року на підставі договору купівлі - продажу нежитлових приміщень, орендованих ТОВ «НВФ «АСТА ПЛЮС», укладеного між відповідачем та Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна ХМР. Даний факт встановлений рішеннями Господарського суду Харківської області № 922/1843/19 від 12.08.2019 та № 922/3379/17 від 01.11.2017.

Позивач здійснює постачання теплової енергії на потреби опалення у житлові будинки на підставі розпоряджень Харківського міського голови про початок та кінець опалювальних сезонів, а на потреби гарячого водопостачання - протягом року. Постачання теплової енергії на потреби опалення у житлові будинки позивач здійснює на підставі розпоряджень Харківського міського голови про початок та кінець опалювальних сезонів, а на потреби гарячого водопостачання - протягом року.

На підставі розпоряджень Харківського міського голови в опалювальний сезон 2019-2020 років КП «Харківські теплові мережі» здійснювало постачання теплової енергії у житловий будинок, де розташовані нежитлові приміщення відповідача, що підтверджується наданими до матеріалів справи копіями актів підключення/відключення споживача (а.с. 12-13, 40).

Відповідач не уклав договір з КП "Харківські теплові мережі" та отримував теплову енергію на потреби опалення за відсутності письмового договору. Система опалення приміщень відповідача є невід`ємною частиною системи опалення вказаного будинку, розташованого за адресою вул. Тобольська, 38 у м. Харків, тому при подачі теплової енергії у централізовану систему опалення житлового будинку одночасно опалюються нежитлові приміщення відповідача.

Позивачем направлялися відповідачу рахунки-фактури за спожиту теплову енергію, які ним не були оплачені. Також 06.05.2020 відповідачу направлений лист-вимога № 147 про оплату вартості безпідставно спожитої теплової енергії в сумі 16 135,78 грн. за період з листопада 2019 по березень 2020 та 19.05.2020 був направлений лист-вимога про оплату вартості безпідставно спожитої теплової енергії в сумі 18 286,58 грн. за період з листопада 2019 по квітень 2020 р.

З урахуванням приписів статті 625 Цивільного кодексу України відповідачу нараховані інфляційні втрати в сумі 403,62 грн. та 3% річних в сумі 322,27 грн.

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог відповідач вказував, що вважає необґрунтованими та безпідставними нарахування за споживання теплової енергії в період з листопада 2020 року по грудень 2020 року з огляду на те, що фактично за адресою: м. Харків, вул. Тобольська, 38 літ «А-5» з серпня 2020 року, чоловік іншого засновника ТОВ «НВФ «Аста-Плюс» ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , який має ключі та, відповідно, доступ до приміщення, самовільно відрізав всі стояки по яким проходило теплопостачання разом із батареями, які із корисливою метою збагачення, останній здав до пункту металобрухту й на отримані кошти придбав собі нове авто. За даним фактом правопорушення написана заява про вчинення злочину, винесена ухвала слідчого судді про відкриття кримінального провадження та оскаржуються слідчі дії.

У зв`язку з такими обставинами, що виключили фізичну можливість відповідача користуватися та отримувати послугу з теплопостачання, директор ТОВ «НВФ «Аста-Плюс» ОСОБА_3 зверталася із заявою до КП «ХТС» від 20.11.2020 за № 20-11-01 з проханням створити відповідну комісію для огляду об`єкту нерухомості на предмет відсутності батарей опалення і стояків для обігріву приміщення за адресою: м. Харків, вул. Тобольська, 38 літ «А-5», проте позивачем це звернення було проігноровано та жодним чином не було надано відповідь, а відповідну комісію не було створено. Таким чином, відповідач стверджував, що позивач умисно ухиляється від надання послуг з опалення приміщення, про які він заявляє у позові та безпідставно намагається стягнути грошові кошти з відповідача за спожиту теплову енергію. Внаслідок цього відповідачем була направлена скарга на бездіяльність співробітників комунального підприємства від 23.12.2020 та повторна скарга від 13.01.2021.

Також, відповідача зазначав, що викликає сумнів нарахування за 9 днів квітня 2020 року споживання теплової енергії у розмірі 1,37645 Гкал, оскільки за 31 день грудня 2019 було нараховано 2,22543 Гкал, а за лютий 2020 - 2,79932 Гкал. тобто за 9 днів квітня місяця була нарахована півмісячна норма споживання теплам у найбільш холодні місяці сезону опалення, що не відповідає об`єктивно реальним фактам та об`єктивно ні чим не підтверджено (відсутність довідки Гідрометцентру про те, що у квітні 2020 року середньоденна температура була нижчою ніж у грудні 2019, січні чи лютому 2020 року).

Заперечуючи проти вимог про стягнення з відповідача інфляційних втрат і відсотків річних відповідач вказував, що грошові зобов`язання, відповідальність за які встановлена ст. 625 ЦК України, передбачають насамперед договірні правовідносини. Між позивачем і відповідачем ніяких договірних відносин не існує, що підтверджується матеріалами справи та самими сторонами. Отже, відповідач вважає, що позивач неправомірно нарахував і намагається стягнути з відповідача інфляційні та 3 % річних, оскільки відшкодування витрат це відповідальність, а не боргове (грошове) зобов`язання.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог і викладених сторонами доводів та заперечень, суд виходить з наступного.

Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.

Так, цивільні права і обов`язки виникають, крім угод, також внаслідок інших дій суб`єктів. Такими діями зокрема, може бути користування тепловою енергією без договору.

Згідно з Законом України "Про теплопостачання", теплова енергія - це товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Таким чином, обов`язковою умовою, з якою законодавець пов`язує виникнення даного виду зобов`язань, є відсутність правової підстави для набуття, збереження майна однією особою за рахунок іншої особи.

Статтею 1213 ЦК України передбачено, що набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Як було встановлено судом, на підставі розпоряджень Харківського міського голови в опалювальний сезон 2019-2020 років КП «Харківські теплові мережі» здійснювало постачання теплової енергії у житловий будинок, де розташовані нежитлові приміщення відповідача, що підтверджується наданими до матеріалів справи копіями актів підключення/відключення споживача (а.с. 12-13, 40).

Оскільки відповідач не уклав договір з КП "Харківські теплові мережі" то отримував теплову енергію на потреби опалення за відсутності письмового договору. Система опалення приміщень відповідача є невід`ємною частиною системи опалення вказаного будинку, розташованого за адресою вул. Тобольська, 38 у м. Харків, тому при подачі теплової енергії у централізовану систему опалення житлового будинку одночасно опалюються нежитлові приміщення відповідача.

Обґрунтованість та розмір вартості поставленої теплової енергії підтверджується наданими до матеріалів справи копіями акту обстеження системи теплоспоживача об`єкту № 173/3733 від 28.11.2018, акту переддоговірного обстеження від 30.04.2015, рахунками-фактурами за період з листопада 2019 по квітень 2020, розрахунку нарахувань за період з листопада 2019 по квітень 2020, розрахунку теплового навантаження від 16.04.2015.

Доказів відключення у встановленому законом порядку приміщень відповідача від системи опалення будинку до суду не було надано, а тому суд не приймає заперечення відповідача відносно не споживання ним теплової енергії в період з листопада 2020 року по грудень 2020 року та визнає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача вартості безпідставно спожитої теплової енергії за період з листопада 2019 по квітень 2020 в сумі 22 354,07 грн.

06.05.2020 відповідачу був направлений лист-вимога № 147 про оплату вартості безпідставно спожитої теплової енергії в сумі 16 135,78 грн. за період з листопада 2019 по березень 2020 та 19.05.2020 був направлений лист-вимога про оплату вартості безпідставно спожитої теплової енергії в сумі 18 286,58 грн. за період з листопада 2019 по квітень 2020 р.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 4.1. Постанови ПВГСУ «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Велика Палата Верховного Суду зазначала, що стаття 625 ЦК поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань, тому у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3% річних від простроченої суми відповідно до частини 2 статті 625 ЦК. Дана позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 р. у справі № 910/10156/17.

За приписами ч. 2 ст. 315 ГПК України у постанові палати, об`єднаної палати, Великої Палати Верховного Суду має міститися висновок про те, як саме повинна застосовуватися норма права, із застосуванням якої не погодилася колегія суддів, палата, об`єднана палата, що передала справу на розгляд палати, об`єднаної палати, Великої Палати. Згідно ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на викладене, суд відхиляє заперечення відповідача відносно того, що грошові зобов`язання, відповідальність за які встановлена ст. 625 ЦК України, передбачають насамперед договірні правовідносини.

Перевіривши розрахунок позивача по нарахуванню 322,27 грн - 3% річних та 403,62 грн - інфляційних втрат, суд вважає їх обґрунтованими, а вимоги по їх стягненню такими, що підлягають задоволенню.

За таких обставин позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі, а судові витрати по сплаті судового збору по даній справі покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 2, 5, 7, 11, 13, 14, 15, 73, 74, 80, 86, 129, 238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "НАУКОВО-ВИРОБНИЧА ФІРМА "АСТА ПЛЮС" (Україна, 61051, Харківська обл., місто Харків, ВУЛИЦЯ КЛОЧКІВСЬКА, будинок 325 А, ідентифікаційний код особи 39029247) на користь Комунального підприємства "ХАРКІВСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ" (Україна, 61037, Харківська обл., місто Харків, ВУЛИЦЯ МЕФОДІЇВСЬКА, будинок 11, ідентифікаційний код особи 31557119) вартість безпідставно спожитої теплової енергії за період з листопада 2019 по квітень 2020 в сумі 22 354,07 грн, три відсотки річних - 322,27 грн, інфляційні втрати - 403,62 грн та 2 270,00 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення його повного тексту. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається в строки та в порядку визначеному ст.ст. 256, 257 ГПК України з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повне рішення складено "12" квітня 2021 р.

Суддя Л.С. Лаврова