УХВАЛА

м. Київ

07.04.2021Справа № 910/5305/21

Суддя Шкурдова Л.М., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» за вих. б/н від 02/04/2021 до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Київпідзембуд» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості за неналежне виконання зобов`язань за договором постачання електричної енергії споживачу від 17.12.2018 № 2000010ПВ у розмірі 46 176 (сорок шість сто сімдесят шість) грн 61 коп.

керуючись ст. 525, 526, 610, 629 Цивільного кодексу України та ст. 147, 148, 154, 155, 159 Господарського процесуального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» звернулося до Господарського суду міста Києва із заявою про видачу судового наказу до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Київпідзембуд» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості за неналежне виконання зобов`язань за договором постачання електричної енергії споживачу від 17.12.2018 № 2000010ПВ у розмірі 46 176 (сорок шість сто сімдесят шість) грн 61 коп., яка складається з 44 140 (сорок чотири тисячі сто сорок) грн 66 коп. - суми основного боргу, 727 (сімсот двадцять сім) грн 04 коп. - пені, 965 (дев`ятсот шістдесят п`ять) грн 12 коп. - інфляційних втрат, 343 (триста сорок три) грн 79 коп. - 3% річних.

Розглянувши подану заяву про видачу судового наказу, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу за вимогою про стягнення пені у розмірі 727, 04 грн, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 148 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Грошовим, за змістом статей 524, 533 - 535, 625 Цивільного кодексу України, є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов`язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Грошовим слід вважати будь-яке зобов`язання, що складається в тому числі з правовідношення, за яким право кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, статей 525, 526 Цивільного кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Нормами статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу неустойку в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Отже, неустойка (штраф, пеня) не є заборгованістю за договором, а являється штрафною санкцією, вимоги про сплату пені у зв`язку з порушенням грошових зобов`язань хоча й мають грошовий характер, але за своєю природою не є основним зобов`язанням, а є заходом відповідальності за порушення зобов`язань, а відтак, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вимоги про стягнення пені у розмірі 727, 04 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України, у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Керуючись ст. 152, 154, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» у видачі судового наказу за вимогою про стягнення пені за неналежне виконання зобов`язань за договором постачання електричної енергії споживачу від 17.12.2018 № 2000010ПВ у розмірі 727, 04 грн.

Ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена у строки, встановлені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Л.М. Шкурдова