РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" березня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/3789/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ольшанченка В.І.

при секретарі судового засідання Чкан Д.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Пологівський олійноекстракційний завод" (Запорізька обл, м. Пологи)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Астеліт-Агро" (Харківська обл, с. Сподобівка)
простягнення 2251889,50 грн,
за участю представників:

позивача - Рощупкіна С.В.;

відповідача - Губського С.М.;

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Пологівський олійноекстракційний завод» (позивач) надало Господарському суду Харківської області позовну заяву до Товариства з обмеженою відповідальністю «Астеліт-Агро» (відповідач), в якій просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Астеліт-Агро» (ідентифікаційний код за ) на користь Приватного акціонерного товариства «Пологівський олійноекстракційний завод» (ідентифікаційний код за ) неустойку в розмірі 570000,00 грн та збитки в розмірі 1681889,50 грн. Також позивач просить стягнути з відповідача на свою користь витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 33778,34 грн.

Свої позовні вимоги обґрунтовує невиконанням відповідачем своїх зобов`язань по поставці товару за договором №17839ОЗ поставки соняшника від 31.07.2020.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 30.11.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

21.12.2020 позивач надав заяву щодо письмового уточнення виду, розміру та суми неустойки, суми збитків, а також щодо обґрунтованого розрахунку суми (ціни) позову, яка протокольною ухвалою суду від 20.01.2021 відхилена, оскільки в ній нічого не уточнюється.

21.12.2020 відповідач надав відзив на позовну заяву у справі №922/3789/20, в якому заперечує проти всіх позовних вимог зазначених позивачем у своїй заяві, оскільки вони ґрунтуються на підробленому документі - договорі поставки соняшника №17839ОЗ від 31 липня 2020 року. Зазначає, що ОСОБА_1 справді є керівником Товариства з обмеженою відповідальністю «Астеліт-Агро», але зазначений договір поставки соняшника №17839ОЗ від 31 липня 2020 року підписано від імені зазначеного ТОВ не уповноваженою особою - директором ОСОБА_1 , а іншою (невстановленою) особою, яка здійснила підробку його підпису та почерку.

Виходячи з вищевикладеного, відповідач у відзиві на позов просить залишити позовну заяву без розгляду та закрити провадження, визнати недійсним договір поставки соняшника №17839ОЗ від 31.07.2020, укладений між ПрАТ «Пологівський олійноекстраційний завод» та ТОВ «Астеліт-Агро», у зв`язку з тим, що правочин вчинила особа без необхідного обсягу цивільної дієздатності, а не уповноважена особа, ОСОБА_1 ; волевиявлення останнього з приводу укладення оспорюваного договору не є вільним і не відповідає його внутрішній волі; у подальшому договір поставки соняшника №17839ОЗ від 31.07.2020 не виконувався.

Протокольною ухвалою суду від 20.01.2021 відзив відповідача на позовну заяву у справі №922/3789/20 прийнятий до розгляду.

21.12.2020 відповідач надав клопотання про витребування доказів, а саме оригіналу договору поставки соняшника №17839ОЗ від 31 липня 2020 року, вирішення якого було відкладено протокольною ухвалою суду від 20.01.2021 до надання позивачем обґрунтованого заперечення на клопотання відповідача.

20.01.2021 відповідач надав заяви свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та у підготовчому засідання 20.01.2021 його представник заявив усне клопотання про долучення їх до матеріалів справи.

Протокольною ухвалою суду від 20.01.2021 задоволено усне клопотання представника відповідача про долучення до матеріалів справи заяв свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та відкладено вирішення питання щодо прийняття їх до розгляду.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 20.01.2021 повідомлено учасників справи про продовження строку проведення підготовчого провадження на 30 днів та про відкладення підготовчого засідання на 27.01.2021 о 14:00 год.

20.01.2021 представник позивача надав клопотання, в якому просить приєднати до матеріалів справи документи (докази), які підтверджують неможливість надання позивачем Господарському суду Харківської області оригіналу договору №17839ОЗ від 31.07.2020, який має намір витребувати відповідач у справі.

Протокольною ухвалою суду від 27.01.2021 задоволено клопотання представника позивача про приєднання доказів неможливості надання ним оригіналу договору, а також відхилено клопотання відповідача про витребування доказів, як безпідставне, оскільки вони відсутні у позивача.

21.01.2021 позивач надав відповідь на відзив ТОВ "Астеліт-Агро" на позовну заяву ПрАТ "Пологівський ОЕЗ" про стягнення неустойки та збитків.

Протокольною ухвалою суду від 27.01.2021 залишено без розгляду відповідь позивача на відзив, оскільки вона була подана після закінчення встановленого судом строку та без заяви про його продовження.

20.01.2021 відповідач надав клопотання про поновлення пропущеного строку на подання доказів, в якому просить прийняти це клопотання, визнати причини пропуску строку на подання зустрічної позовної заяви поважними та поновити строк для подання доказів, а також долучити до матеріалів справи №922/3789/20 докази про направлення копії клопотання та додатків до нього.

26.01.2021 відповідач надав заяву, якою надає докази відправлення заяв свідків з додатками позивачу.

27.01.2021 позивач надав заяву, в якій просить відмовити відповідачу у поновлені строку для подання доказів та не брати до розгляду заяви свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 27.01.2021 у задоволенні клопотання ТОВ "Астеліт-Агро" про поновлення пропущеного строку на подання доказів відмовлено.

У підготовчому засіданні 27.01.2021 представник відповідача заявив усне клопотання про витребування у позивача доказів надіслання примірника оригіналу договору на адресу позивача.

Протокольною ухвалою суду від 27.01.2021 відхилено усне клопотання представника відповідача про витребування у позивача доказів надіслання примірника оригіналу договору на адресу позивача, як необґрунтованого.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 27.01.2021 повідомлено учасників справи про відкладення підготовчого засідання на 08.02.2021 о 14:30 год.

08.02.2021 відповідач надав письмові пояснення з додатками.

Протокольною ухвалою суду від 08.02.2021 не прийнято до розгляду документи, додані до письмових пояснень відповідача.

24.02.2021 позивач надав пояснення з додатками.

У підготовчому засіданні 24.02.2021 представник позивача заявив усне клопотання про долучення письмових пояснень з доданими до них документами до матеріалів справи.

Протокольною ухвалою суду від 24.02.2021 задоволено усне клопотання представника позивача про долучення письмових пояснень з доданими до них документами до матеріалів справи, та не прийнято додані до них документи, а саме заяви свідків, оскільки вони подані з порушенням встановленого судом строку та без зави про його продовження чи поновлення.

24.02.2021 відповідач надав заяву/додаткові письмові пояснення, які були приєднані до матеріалів справи протокольною ухвалою суду від 24.02.2021.

24.02.2021 відповідач надав клопотання про зупинення провадження у справі №922/3789/20 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №908/268/21 за позовом ТОВ «Астеліт-Агро» до ПрАТ «Пологівський олійноекстракційний завод» про визнання договору поставки недійсним.

Протокольною ухвалою суду від 24.02.2021 відхилено клопотання відповідача про зупинення провадження у справі, оскільки ним не додано доказів, що обґрунтовують причини зупинення провадження, які наведені у клопотанні, зокрема, копії ухвали про відкриття провадження у справі №908/268/21.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 24.02.2021 повідомлено учасників справи про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 10.03.2021 о 15:00 год.

10.03.2021 представник відповідача надав клопотання, в якому просить відкласти розгляд справи, призначений на 10.03.2021, до розгляду Східним апеляційним господарським судом апеляційної скарги ТОВ "Астеліт-Агро".

Протокольною ухвалою суду від 10.03.2021 відхилено клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, як непідтвердженого документально та оголошено перерву в судовому засіданні до 17.03.2021 о 14:30 год, про що повідомлено представників сторін під розпис.

17.03.2021 у судовому засіданні було оголошено перерву до 24.03.2021 о 14:30 год, про що повідомлено представників сторін під розпис.

24.03.2021 представник позивача надав заяву, в якій просив вирішити питання про судові витрати в частині витрат на оплату правової допомоги після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У судових засіданнях 10.03.2021, 17.03.2021 та 24.03.2021 представник позивача підтримував позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на втрату інтересу, а представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись при цьому на те, що відповідач не заперечує проти виконання договору, якщо позивач віддасть йому його примірник.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

31.07.2020 між сторонами був підписаний договір №17839ОЗ поставки соняшника (надалі - договір), за яким постачальник (відповідач) зобов`язується поставити в обумовлений договором строк соняшник врожаю 2020 року у заліковій вазі у кількості 500,00 тон +/- 5% від цієї кількості за вибором покупця (надалі - зерно), а покупець (позивач) зобов`язується прийняти зерно та сплатити постачальнику його вартість.

Відповідно до п. 2.1 договору сторони домовилися, що ціна однієї тонни зерна (ціна договору) в національній валюті України з урахуванням податку на додану вартість становить еквівалент 405,00 доларів США (за офіційним курсом НБУ), що на дату вчинення (набрання чинності) договору без ПДВ складає 9344,25 грн, крім того ПДВ у розмірі 1868,85 грн, а разом 11213,11 грн.

Сторони домовилися, що остаточне визначення ціни однієї тонни зерна (ціни договору) здійснюється сторонами на дату поставки зерна (п. 4.2 договору) з урахуванням офіційного курсу гривні щодо долару США, визначеного НБУ (www.bank.gov.ua) на зазначену дату.

Пунктом 2.2 договору сторони домовилися, що загальна вартість зерна розраховується шляхом множення фактично поставленої кількості зерна, вказаної в акті приймання-передачі зерна (п. 4.4 договору) на ціну однієї тонни зерна, вказану у п. 2.1 договору або визначену у передбаченому п.п. 3.4 - 3.6 договору порядку.

Згідно з п. 4.1 договору сторони домовились, що поставка зерна здійснюється постачальником автомобільним транспортом на умовах DAP (елеватор ПрАТ «Пологівський ОЕЗ» (місцезнаходження: 70600, Запорізька область, Пологівський район, м. Пологи, вул. Ломоносова, буд. 36), згідно з Інкотермс 2010. Правила IСС з використання термінів для внутрішньої та міжнародної торгівлі, за винятком застережень, прямо передбачених у договорі.

Відповідно до п. 4.2 договору зерно має бути поставлене постачальником у строк до 30 вересня 2020 року включно. В межах цього строку допускається поставка зерна частинами (партіями). Датою поставки зерна (його частини (партії) покупцю вважається дата оформлення постачальником видаткової накладної, яка підписана уповноваженим представником покупця. Право власності на зерно, а також ризики випадкового знищення та випадкового пошкодження (псування) зерна переходять від постачальника до покупця з дати поставки зерна.

Пунктом 5.2 договору визначено, що покупець здійснює оплату вартості поставленого зерна у розмірі 80% від його загальної вартості (п. 2.2 договору) протягом двох операційних (банківських) днів з дати поставки зерна покупцеві у кількості, зазначеній у п. 1.1 договору, надання постачальником видаткової (-их) накладної (-их), підписання сторонами акту (-ів) зниження ціни та акту приймання-передачі зерна.

Остаточний розрахунок за поставлене зерно здійснюється покупцем протягом 5 операційних (банківських) днів з дати отримання покупцем повідомлення (-нь) про реєстрацію податкової (-их) накладної (-их), виданої (-их) постачальником за фактом поставки загальної кількості зерна, в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкової (-их) накладної (-их) в електронному вигляді.

Згідно з п. 6.1 договору у разі порушення постачальником своїх зобов`язань з поставки зерна, а саме: не поставки зерна або поставки зерна у меншій кількості, ніж зазначено в п. 1.1 договору (недопоставка), постачальник зобов`язаний відшкодувати покупцю неустойку у розмірі 1200,00 грн за кожну не поставлену (недопоставлену) тонну зерна та відшкодувати покупцю збитки, заподіяні порушенням відповідних зобов`язань.

Відповідно до п. 6.4 договору збитки за договором відшкодовуються у повній сумі понад штрафні санкції. Сплата штрафних санкцій, а також відшкодування збитків не звільняє сторони від виконання своїх зобов`язань за договором.

Пунктом 6.5 договору передбачено, що у разі порушення постачальником своїх зобов`язань за договором, покупець має право частково або повністю відмовитися від виконання своїх зобов`язань за договором та розірвати його.

У пункті 6.7 договору сторони передбачили, що усі спори, які можуть виникнути з договору або його приводу, сторони будуть намагатися вирішити шляхом переговорів. У разі якщо сторони не досягнуть згоди, спір підлягає розгляду у господарських судах України, згідно з діючим законодавством України.

Згідно з п. 7.2 договору договір вважається вчиненим (набирає чинність) в день його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до 10 жовтня 2020 року включно. Усі додатки до даного договору є його невід`ємною частиною.

Закінчення строку дії договору не звільняє сторін від виконання тих зобов`язань, які залишилися не виконаними.

15.09.2020, тобто до закінчення строку дії договору, позивач направив відповідачу листа за вих. №1980/04 від 15.09.2020, в якому просив належним чином виконати свої зобов`язання, передбачені договором поставки соняшника №17839ОЗ від 30.07.2020.

Позивач не надав суду доказів відправки цього листа відповідачу, хоча представник відповідача не заперечував проти його отримання відповідачем.

Лист позивача за вих. №1980/04 від 15.09.2020 не може бути прийнятий судом в якості вимоги або відмови від договору чи доказу досудового порядку врегулювання позивачем спору або доказу вжиття заходів до зменшення суми збитків, оскільки: по-перше, в ньому зазначений інший договір - від 30.07.2020, який розглядається в іншій справі (№922/3783/20); по-друге, зміст листа не містить відмови позивача від договору або його розірвання; по-третє, за правовою природою форвардного контракту, яким саме, як зазначає у позові позивач, є договір №17839ОЗ поставки соняшника від 31.07.2020, не допускається пред`явлення будь-яких претензій щодо не поставки товару раніше визначеного договором строку поставки.

Відповідач не виконав договір у встановлені ним строки і відповіді на вищевказаний лист не дав. Представник відповідача усно пояснив у судовому засіданні, що відповідач не мав примірника договору, а тому і не мав, що виконувати, але відповідач не заперечує проти його виконання, оскільки зобов`язання за договором не припинилося.

На вимогу суду надати оригінал договору поставки соняшника №17839ОЗ від 31.07.2020 представник позивача пояснив, що надати його не має можливості, оскільки він знаходиться у СВ Пологівського ВП ГУ НП Запорізькій області, у зв`язку з відкриттям кримінального провадження № 0000575 за заявою позивача №2934/04 від 29.12.2020 про вчинення злочину, що підтверджується копією цієї заяви позивача, витягу з ЄРДР, копією ухвали слідчого судді від 12.01.2021 по справі №324/30/21, копіями протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 14.01.2021 та опису речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді від 14.01.2021.

Проте позивач додав до позову належним чином засвідчену копію договору №17839ОЗ поставки соняшника від 31.07.2020, підписаного обома сторонами.

08.10.2020 заступник директора комерційного із закупівель ПрАТ «Пологівський ОЕЗ» Болгов А.А. надав голові Правління товариства службову записку №1930/1, в якій повідомив про невиконання відповідачем умов договору та просив з метою виключення ризиків, пов`язаних з невиконанням плану закупівель сировини на сезон 2020 - 2021 років погодити придбання соняшнику врожаю 2020 року у кількості приблизно 500 т в заліковій вазі в альтернативних постачальників на цих (DAP) або інших умовах за ціною, що склалася на день придбання.

09.10.2020 голова Правління позивача видав розпорядження №419/1 у зв`язку з повним невиконанням відповідачем та Приватним підприємством «Сподобівка Агро Плюс» договорів поставки соняшника про закупівлю соняшнику у кількості 3000 т у альтернативних постачальників на запропонованих ними умовах та за цінами, що склалися на ринку соняшнику.

За замовленням позивача Запорізька торгово-промислова палата видала експертний висновок №ОИ-6799 від 04.11.2020, в якому вказала, що ринкова вартість соняшника станом на жовтень 2020 рік становить: мінімальна 10500,00 грн без ПДВ - максимальна 13750,00 грн без ПДВ; соняшника високо олеїнового: 13083,33 грн без ПДВ - максимальна 14166,67 грн без ПДВ.

Позивач посилається в обґрунтування понесених збитків на те, що ним нібито був укладений договір на поставку соняшника №18239ОС від 15.10.2020 з СТОВ «Агрофірма «Нива», за яким постачальник (СТОВ «АФ «Нива») зобов`язується поставити в обумовлений договором строк соняшник врожаю 2020 року у заліковій вазі у кількості 500,00 тон +/- 5% від цієї кількості за вибором покупця (надалі - зерно), а покупець (позивач) зобов`язується прийняти зерно та сплатити постачальнику його вартість.

Відповідно до п. 2.1 цього договору ціна однієї тонни зерна (ціна договору) без податку на додану вартість складає 13000,00 грн, крім того ПДВ у розмірі 2600,00 грн, а разом 15600,00 грн.

Згідно з п. 4.1 вищевказаного договору поставка зерна здійснюється на умовах ЕXW (Запорізька обл., Пологівський р-н, с. Вербове), згідно з Інкотермс 2010. Правила ІСС з використання термінів для внутрішньої та міжнародної торгівлі, за винятком застережень, прямо передбачених у договорі.

Однак до позову позивач додав копію не підписаного сторонами будь-яким чином примірника вказаного договору.

Також позивач надав:

- не підписану сторонами копію договору №1125/20 на перевезення вантажів автомобільним транспортом від 26.08.2020 з ФОП Балашовим О.В., копії підписаних сторонами заявки на перевезення №3 за період з 15.10.2020 по 21.10.2020 та копію ТТН №27 від 17.10.2020;

- не підписану сторонами копію договору №1124/20 на перевезення вантажів автомобільним транспортом від 26.08.2020 з ФОП Петренко С.В., копії підписаних сторонами заявок на перевезення №3 за період з 01.10.2020 по 19.10.2020, №4 за період з 19.10.2020 по 26.10.2020 та копії ТТН №25 від 17.10.2020, №32 від 19.10.2020, №37 від 19.10.2020 №39 від 20.10.2020;

- не підписану сторонами копію договору №1128/20 на перевезення вантажів автомобільним транспортом від 26.08.2020 з ФОП Логвиненко П.О., копію підписаної сторонами заявки на перевезення №3 за період з 09.10.2020 по 19.10.2020 та копії ТТН №28 від 17.10.2020, №34 від 19.10.2020;

- не підписану сторонами копію договору №1130/20 на перевезення вантажів автомобільним транспортом від 26.08.2020 з ФОП Корчагіним В.Ф., копії підписаних сторонами заявок на перевезення №3 за період з 09.10.2020 по 26.10.2020 та копію ТТН №35 від 19.10.2020;

- не підписану сторонами копію договору №1145/20 на перевезення вантажів автомобільним транспортом від 28.08.2020 з ТОВ «Полог постач», копії підписаних сторонами заявок на перевезення №7 за період з 13.10.2020 по 18.10.2020, №8 за період з 19.10.2020 по 23.10.2020 та копії ТТН №29 від 17.10.2020, №38 від 19.10.2020, №40 від 20.10.2020, №41 від 20.10.2020;

- не підписану сторонами копію договору №1126/20 на перевезення вантажів автомобільним транспортом від 26.08.2020 з ФОП Лозицьким Р.А., копію підписаної сторонами заявки на перевезення №11 за період з 15.10.2020 по 19.10.2020 та копію ТТН №33 від 19.10.2020;

- не підписану сторонами копію договору №1114/20 на перевезення вантажів автомобільним транспортом від 25.08.2020 з ФОП Пройда О.В., копію підписаної сторонами заявки на перевезення №4 за період з 01.10.2020 по 19.10.2020 та копії ТТН №26 від 17.10.2020, №30 від 17.10.2020, №31 від 19.10.2020, №36 від 19.10.2020.

Крім цього, позивач надав копії рахунків СТОВ «АФ «Нива» на оплату соняшнику врожаю 2020 року за договором №18239ОС від 15.10.2020 №55 від 15.10.2020 на суму 6240000,00 грн з ПДВ, №56 від 20.10.2020 на суму 1904916,00 грн з ПДВ та видаткових накладних на поставку позивачу соняшнику врожаю 2020 року за договором №18239ОС від 15.10.2020 №327 від 19.10.2020 на суму 2586128,00 грн з ПДВ, №329 від 20.10.2020 на суму 1594944,00 з ПДВ.

Отже, позивач зазначає, що з урахуванням того, що ним був придбаний соняшник у альтернативного постачальника (СТОВ «АФ «Нива») у загальній кількості 500 т за середньоринковою ціною 130000,00 грн/т без ПДВ, розмір збитків, спричинених відповідачем невиконанням зобов`язання за договором склав 1638332,00 грн без ПДВ ((13000,00 грн х 475 т) - (95500,88 х 475 т) = 1638332,00 грн), виходячи чомусь з кількості 475 т зерна замість 495 т (допустиме відхилення у поставці зерна -5% передбачено договором).

Також позивач вказує, що він поніс додатково збитки у зв`язку з доставкою цієї кількості зерна з місця поставки за умовами EXW до місцезнаходження позивача у сумі 43557,50 грн.

Всього збитків на суму 1681889,50 грн.

До того ж, позивач нарахував відповідачу штрафну неустойку згідно з п. 6.1 договору за не поставку зерна у сумі 570000,00 грн (475 т х 1200,00 грн/т = 570000,00 грн).

При зверненні до господарського суду з позовом по цій справі позивач вказує, що виконання зобов`язання відповідачем втратило інтерес для позивача через його невиконання, тому він вважає за можливе вимагати від відповідача відшкодування збитків та сплату неустойки за п. 6.1 договору.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд виходить з наступного:

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Статтею 174 ГК України встановлено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Різновидом договору купівлі-продажу є форвардний контракт, яким є договір №17839ОЗ поставки соняшника від 31.07.2020.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 629 ЦК України встановлює обов`язковість договору для виконання сторонами.

Відповідач не надав доказів виконання зобов`язань за договором у встановлений строк.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до пунктів 3 та 4 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки та відшкодування збитків.

Згідно з ч. 1, 3 та 4 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Статтею 224 ГК України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Частинами 1 та 2 статті 225 ГК України встановлено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються:

- вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

- додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною;

- неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною;

- матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Законом щодо окремих видів господарських зобов`язань може бути встановлено обмежену відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов`язань.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

У пункті 1 роз`яснень Вищого арбітражного суду України від 01.04.1994 №02-5/215 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних з відшкодуванням шкоди" (в редакції рекомендацій президії Вищого господарського суду України від 29 грудня 2007 р. №04-5/239) (надалі - Роз`яснення) визначено, що вирішуючи спори про стягнення завданих збитків, суд насамперед повинен з`ясувати правові підстави покладення на винну особу зазначеної майнової відповідальності. При цьому господарському суду слід відрізняти обов`язок боржника відшкодувати збитки, завдані невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання, що випливає з договору (статті 623 ЦК України), від позадоговірної шкоди, тобто від зобов`язання, що виникає внаслідок заподіяння шкоди (глава 82 ЦК України).

Відповідно до п. 2 Роз`яснень як у випадку невиконання договору, так і за зобов`язанням, що виникає внаслідок заподіяння шкоди, чинне законодавство виходить з принципу вини контрагента або особи, яка завдала шкоду (статті 614 та 1166 ЦК України).

Крім застосування принципу вини при вирішенні спорів про відшкодування шкоди необхідно виходити з того, що шкода підлягає відшкодуванню за умови безпосереднього причинного зв`язку між неправомірними діями особи, яка заподіяла шкоду, і самою шкодою.

Згідно з п. 6 зазначених Роз`яснень встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка заподіяла шкоду, та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності реальних збитків. Слід довести, що протиправна дія або бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки.

Питання про наявність або відсутність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи і шкодою має бути вирішено судом шляхом оцінки всіх фактичних обставин справи.

Як у випадках порушення зобов`язання за договором, так і за зобов`язанням, що виникає внаслідок заподіяння шкоди, цивільне законодавство (статті 614 та 1166 ЦК України) передбачає презумпцію вини правопорушника. Отже, позивач не повинен доказувати наявність вини відповідача у заподіянні шкоди. Навпаки, на відповідача покладено тягар доказування того, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди.

Таким чином, предметом доказування у справах про стягнення збитків є:

а) неправомірність поведінки особи - неправомірною поведінкою можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо особа, яка завдала шкоду, не була уповноважена на такі дії;

б) наявність шкоди, яка в даному випадку полягає у збитках, правова природа та визначення яких регламентуються п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, ст. 225 ГК України;

в) наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою та шкодою (збитками);

г) вину заподіювача шкоди, за винятком випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою (збитками) розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо).

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Саме на позивача покладено обов`язок доведення факту спричинення збитків, обґрунтування їх розміру, доведення безпосереднього причинного зв`язку між правопорушенням та заподіянням збитків і розмір відшкодування. Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення зв`язку між протиправною поведінкою та збитками потерпілої сторони.

Слід довести, що протиправні дії чи бездіяльність відповідача є причиною, а збитки, які виникли у позивача безумовним наслідком такої протиправної поведінки.

Аналогічний висновок викладено в постановах Верховного Суду: від 16.04.2019 у справі №911/917/16, від 25.06.2019 у справі №910/422/18.

В обґрунтування наявності прямого причинного зв`язку між порушенням відповідачем зобов`язання та понесеними збитками позивач посилається на те, що основним видом господарської діяльності позивача є переробка олійних культур (соняшнику та сої) з метою отримання високоякісних олій та шротів (основний вид господарської діяльності згідно публічних відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - виробництво олії та тваринних жирів (10.40)). Основними видами продукції, яку виробляє позивач є: олія соняшникова фасована рафінована дезодорована виморожена, олія соняшникова фасована нерафінована виморожена, олія соняшникова рафінована дезодорована виморожена, олія соняшникова нерафінована виморожена, шрот соняшниковий, фосфатидний концентрат соняшниковий, олія соєва нерафінована невиморожена, шрот соєвий, фосфатидний концентрат соєвий.

Характер діяльності позивача - постійний, за виключенням періодів, в яких здійснюються профілактичні та щорічний капітальний ремонт обладнання основного виробництва позивача. Планування діяльності позивач здійснює на підставі орієнтовного режиму роботи підприємства у відповідному сезонні переробки, який містить кількість соняшнику та сої, які планується закупити та переробити з метою отримання готової продукції (олії та шротів). Копія орієнтовного плану режиму роботи позивача станом на 2020 - 2021 роки додається.

З метою забезпечення постійної, сталої та безперервної роботи позивач здійснює в запланованому ним режимі постійну закупівлю сировини (соняшнику та сої). Така закупівля сировини (в тому числі соняшнику) здійснюється, зокрема, на території Запорізької, Донецької (на території якої органи державної влади повністю здійснюють свої повноваження), Луганської (на території якої органи державної влади повністю здійснюють свої повноваження), Харківської, Дніпропетровської, Полтавської, Миколаївської та Херсонської областей. Закупівля сировини (в тому числі соняшнику) здійснюється як власним управлінським персоналом позивача, так і з допомогою агентів, чиїми послугами користується позивач. При здійсненні закупівлі позивач орієнтується на середньоринкові ціни на сировину, що існують на ринку, а також на пропозиції, що надходять від конкурентів.

Досить поширеною практикою для позивача є укладення так званих «форвардних» контрактів, які укладаються до початку процесу збирання врожаю соняшнику (в процесі його дозрівання), предметом яких є купівля соняшнику за фіксованою ціною (з механізмом визначення ціни, заснованої на курсі іноземної валюти до гривні). Метою укладення таких контрактів є формування певної «запланованої» кількості сировини (в даному випадку соняшнику), яка збалансує інтенсивний період закупівлі (вересень - листопад кожного року) та створить так званий «резервний» фонд. Наявність певного «резервного фонду сировини» мінімізує ризики позивача в періоди різких стрибків цін на сировину, коли позивач має необхідність «виходити з ринку», оскільки дозволяє йому працювати маючи наповнений сировиною елеватор. Відсутність запасів («резервного фонду сировини») змушує позивача купувати сировину (в тому числі соняшник) за існуючими (іноді дуже завищеними) цінами. При цьому, за відсутності запасів, позивач вимушений зупиняти виробництво. Простій виробничих потужностей позивача призводить до завдання останньому витрат, пов`язаних з оплатою праці персоналу, оплатою податків, оплатою утримання обладнання, тощо. Крім цього, зупинення виробничих потужностей в осінньо-зимовий період (період низьких температур) є технологічно неможливим.

У зв`язку з викладеним вище, будь-яка відмова будь-якого контрагента від постачання сировини (в тому числі соняшнику) є надзвичайною і аварійною ситуацією для позивача. Останнє пояснюється тим, що позивач існує в умовах наджорсткої конкуренції - нині в Україні існує дефіцит соняшнику, оскільки загальна сумарна (офіційна) кількість переробних потужностей в Україні перевищує загальний врожай сировини (соняшнику). При цьому, ця обставина для позивача ускладнюється також наявністю збройної агресії Російської Федерації проти України і окупацією країною - агресором частини територій Донецької та Луганської областей, а також Криму, які територіально були зоною закупівлі сировини. При відмові будь-якого контрагента від постачання сировини (в тому числі соняшнику) позивач вимушений йти на будь-які кроки, аби тільки не допустити зупинки виробництва і завантажити власні потужності, виконавши затверджений ним орієнтовний план виробництва.

Враховуючи факт порушення відповідачем своїх зобов`язань за договором, а саме не поставки зерна позивачу, останній (з причин описаних вище) був вимушений придбати аналогічну кількість соняшнику у іншого суб`єкта господарювання (альтернативного постачальника).

Проте позивач не надав суду доказів, які б підтверджували: технічні можливості виробництва соняшникової олії позивачем, обсяги виробництва позивачем соняшникової олії, завантаженість виробничих потужностей позивача у спірний період часу, існуючий запас сировини на визначену договором дату виконання зобов`язання відповідачем, обсягів збуту продукції та її вартість, розмір отриманого прибутку від продажу олії.

Також позивач не надав розрахунок можливого ризику простою виробництва у зв`язку з не виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором, доказів повернення відповідачу підписаного позивачем примірника договору, обґрунтування підстав закупівлі соняшнику у іншого постачальника, в той час коли зобов`язання за договором ще не припинилося, пояснень в чому полягала нагальна необхідність закупівлі зерна соняшника у іншого постачальника.

Посилання позивача на постанови Вищого господарського суду України від 20.08.2013 у справі №5015/2722/12 та від 19.03.2013 у справі №5015/2726/12 є безпідставними, оскільки вони стосуються інших обставин, а саме щодо стягнення збитків у разі односторонньої відмови відповідача від виконання своїх зобов`язань за договором поставки, проте як у цій справі не було односторонньої відмови відповідача від виконання своїх зобов`язань за договором.

Позивачем заявлено до стягнення збитки у розмірі різниці вартості соняшника за договором №17839ОЗ поставки соняшника від 31.07.2020 та за договором №18239ОЗ від 15.10.2020, укладеним з СТОВ «АФ «Нива».

Обґрунтовуючи розмір збитків позивач посилається на те, що згідно договору №17839ОЗ від 31.07.2020 з ТОВ «АСТЕЛІТ-АГРО» ціна однієї тонни соняшнику становить еквівалент 405 доларів США з урахуванням ПДВ з перерахунком у національну валюту України по офіційному курсу гривні щодо долара США, визначеного НБУ на дату поставки зерна.

Позивач зазначає у довідці про збитки, що курс гривні до долара США, визначений НБУ на 30.09.2020, складає 28,2989 грн/дол США. Проте довідку банку про офіційний курс НБУ долара США станом на 30.09.2020 суду не надав.

Так за розрахунком позивача остаточна ціна однієї тонни соняшнику за договором складає 11461,05 грн/т з ПДВ (405 $/т з ПДВ х 28,2989 грн/т) або 9550,88 грн/т без ПДВ.

Відповідно до договору поставки №18239ОС від 15.10.2020 сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Нива» зобов`язалося поставити насіння соняшнику у кількості 500,00 (п`ятсот) тонн +/-5% на умовах EXW (Запорізька обл., Пологівський р-н., с. Вербове) за ціною 15600,00 грн/т з ПДВ або 13000,00 грн/т без ПДВ.

Збиток ПрАТ «Пологівський ОЕЗ» від закупівлі 1 тонни насіння соняшнику за більш високою ціною складає 3449,12 грн/т без ПДВ (13000,00 грн/т - 9550,88 грн/т). Загальна сума збитку від придбання насіння соняшнику за більш високою ціною складає: 475,00 т х 3449,12 грн/т = 1638332,00 грн без ПДВ.

За заявками на перевезення вантажів у період з 17.10.2020 по 20.10.2020 перевезення однієї тонни насіння соняшнику зі складу сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Нива» (с. Вербове, Пологівський р-н, Запорізька обл.) на елеватор ПрАТ «Пологівський ОЕЗ» (вул. Ломоносова, 36, м. Пологи, Пологівський район, Запорізька обл.) здійснювалося за ціною 110,04 грн/т з ПДВ або 91,70 грн без ПДВ.

Додаткові витрати на транспортування насіння соняшнику зі складу постачальника на елеватор ПрАТ «Пологівський ОЕЗ» складають: 475,00 т х 91,70 грн/т = 43557,50 грн без ПДВ.

Загальна сума збитку ПрАТ «Пологівський ОЕЗ» від непоставки соняшнику ТОВ «АСТЕЛІТ-АГРО» за договором №17839ОЗ від 31.07.2020 складає: 1638332,00 грн/т + 43557,50 грн/т = 1681889,50 грн без ПДВ.

Позивачем не надано порівняльного розрахунку вартості соняшнику виходячи з курсу долара США на день передбаченого договором №17839ОЗ поставки соняшника від 31.07.2020 та на день укладання договору з альтернативним постачальником, тобто станом на 15.10.2020.

На підтвердження ціни на закупівлю соняшника, позивачем було надано експертний висновок ОИ-6799 Запорізької торгово-промислової палати станом на 04.11.2020, відповідно до якого вартість соняшника станом на жовтень 2020 року становить від 10500,00 грн (мінімальна вартість, без ПДВ) до 13750,00 грн (максимальна вартість, без ПДВ).

Умовами договору №17839ОЗ поставки соняшника від 31.07.2020 було визначено вартість тони соняшника у сумі 9344,25 грн без ПДВ.

В той час, як позивачем було придбано соняшник у СТОВ «АФ «Нива» за ціною 13000,00 грн, крім того ПДВ у розмірі 2600,00 грн, а разом 15600,00 грн.

Тобто позивачем було здійснено закупівлю соняшника у СТОВ «АФ «Нива» за фактично максимальною ціною, яка діяла на той час - 13000,00 грн (без ПДВ).

В даному випадку, умовами договору №17839ОЗ поставки соняшника від 31.07.2020 не було прямо передбачено відшкодування різниці вартості зерна у разі не поставки зерна відповідачем та здійснення закупівлі соняшника позивачем у іншого контрагента.

Також суд зауважує, що обов`язковими умовами для застосування такої міри цивільно-правової відповідальності як відшкодування збитків є: протиправна поведінка боржника, яка проявляється у невиконанні або неналежному виконанні ним зобов`язання; наявність збитків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданими збитками, що означає, що збитки мають бути наслідком саме даного порушення боржником зобов`язання, а не якихось інших обставин, зокрема дій самого кредитора або третіх осіб; вина боржника.

Крім того, позивачем має бути доведено саме реальність понесених збитків та неможливість їх уникнення.

Як вже було зазначено вище, саме на позивача покладено обов`язок доведення факту спричинення збитків та обґрунтування їх розміру.

Позивач не надав доказів відсутності на ринку іншого постачальника соняшнику за такою ж ціною, яка була передбачена договором №17839ОЗ поставки соняшника від 31.07.2020; доказів понесення збитків - платіжних доручень про сплату зерна соняшника, придбаного у альтернативного постачальника СТОВ «АФ «Нива», та сплату за перевезення цього зерна, доказів вжиття позивачем заходів до зменшення суми збитків або уникнення їх.

Також позивачем жодним чином не обґрунтовано укладання договору з СТОВ «АФ «Нива» на умовах ЕХW, а не на умовах DAP; неможливість укладання договору з іншими постачальниками на умовах DAP або відсутність таких постачальників на ринку.

Рішення про закупівлю соняшника за максимально вищою ціною приймалось позивачем, у зв`язку з чим останній мав усвідомлювати досить велику різницю між вартістю тони соняшника за договором №17839ОЗ поставки соняшника від 31.07.2020 та вартістю соняшника, придбаного у СТОВ «АФ «Нива».

Щодо збитків за перевезення соняшника у сумі 43557,50 грн суд зазначає наступне.

В обґрунтування заявлених збитків у розмірі 43557,50 грн позивач посилається на те, що для перевезення соняшника, придбаного у СТОВ «АФ «Нива», ним було укладено кілька договорів на перевезення вантажів автомобільним транспортом, на підтвердження чого надано копії відповідних договорів, заявок на перевезення та товарно-транспортних накладних.

В свою чергу, як вже було зазначено вище, однією з обов`язкових умов для застосування такої міри цивільно-правової відповідальності як відшкодування збитків є причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданими збитками, що означає, що збитки мають бути наслідком саме даного порушення боржником зобов`язання, а не якихось інших обставин, зокрема дій самого кредитора або третіх осіб.

Умовами договору №17839ОЗ поставки соняшника від 31.07.2020 не було визначено, що поставка соняшника здійснюється за рахунок відповідача чи вимоги щодо відшкодування відповідачем витрат позивача на перевезення зерна.

Позивач мав можливість перевезти соняшник власними транспортними засобами або за рахунок продавців. З яких причин це не було зроблено позивач не пояснив суду та не надав доказів неможливості уникнути цих витрат.

Самого лише посилання на те, що за практикою позивача пропозиції з поставки соняшнику на умовах DAP становлять близько 9% від загального обсягу пропозицій, а на умовах EXW - 91% є недостатньо для стягнення з відповідача збитків за перевезення зерна.

Ця обставина є суб`єктивною і відбулася з суб`єктивних причин, що залежали виключно від волі самого позивача, а не об`єктивною, та не підтверджена жодним доказом.

До того ж позивачем не надано підписаних сторонами договорів на поставку зерна соняшника та його перевезення, доказів відсутності власного транспорту для перевезення зерна.

Таким чином, позивачем не доведено прямого причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та завданими збитками в частині заявлених до стягнення коштів за перевезення зерна у сумі 43557,50 грн, оскільки умовами договору №17839ОЗ поставки соняшника від 31.07.2020 не було передбачено відшкодування коштів за перевезення соняшника чи перевезення його за власний рахунок.

Крім того позивач не надав докази оплати ним послуг з перевезення зерна за договорами перевезення вантажів автомобільним транспортом.

Відтак позивачем не доведено розмір понесених збитків.

Враховуючи вищенаведене та те, що позивачем не доведено невідворотності понесення збитків у сумі 1638332,00 грн, оскільки останнім було здійснено закупівлю соняшника за максимальною ціною у визначений період часу, а також не доведено причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та завданими збитками щодо заявлених витрат на перевезення соняшника у сумі 43557,50 грн, а також приймаючи до уваги відсутність в матеріалах справи доказів понесення відповідних збитків (оплати поставленого соняшника за договором №18239ОС поставки соняшника від 15.10.2020 та оплати за перевезення зерна за договорами перевезення вантажів автомобільним транспортом), суд дійшов висновку про недоведеність усіх елементів складу цивільного правопорушення в частині розміру понесених збитків та причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданими збитками, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення збитків у загальній сумі 1681889,50 грн не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з ст. 615 ЦК України у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом.

Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється.

Посилання позивача на втрату інтересу через тривале невиконання відповідачем зобов`язань за договором та на ч. 3 ст. 612 ЦК в обґрунтування своїх позовних вимог, суд вважає безпідставними, оскільки позивач не надав доказів відмови від прийняття виконання, як то передбачено ч. 3 ст. 612 України.

Позивач також не надав суду доказів відмови від договору в порядку ст. 615 ЦК України та п. 6.5 договору.

Суд вважає безпідставним посилання позивача на його вимогу №1980/04 від 15.09.2020 про належне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором щодо поставки соняшнику, оскільки вона не містить відмови від договору, як то передбачено ч. 3 ст. 612 або ст. 615 ЦК України та пунктом 6.5 договору.

Позивач не скористався передбаченим договором своїм правом відмови від договору або його розірвання у разі порушення постачальником своїх зобов`язань за договором.

А відтак зобов`язання щодо поставки соняшнику не припинилося, що також кореспондується з положеннями пункту 7.2 договору, відповідно до якого закінчення строку дії договору не звільняє сторін від виконання своїх зобов`язань, які залишилися не виконаними.

Оскільки зобов`язання не припинилося, то відповідач може виконати його у будь-який час. До того ж відповідач не заперечує проти його виконання, про що було заявлено представником відповідача у судовому засіданні.

Відповідно до ч. 4 ст. 612 ЦК України прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Згідно з ст. 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку.

Кредитор також вважається таким, що прострочив, у випадках, встановлених частиною четвертою статті 545 цього Кодексу.

Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

Як зазначає відповідач, він не мав можливості приступити до виконання договору, оскільки позивач не повернув йому підписаний ним примірник договору.

Позивач не надав докази, що спростовують цей факт.

Таким чином, має місце прострочення кредитора і відповідно з цим прострочення боржника не настає.

За таких обставин позовні вимоги в частині стягнення з відповідача неустойки у сумі 570000,00 грн суд вважає необґрунтованими, недоведеними та не підлягаючими задоволенню, оскільки: по-перше, пунктом 6.1 договору передбачено стягнення неустойки саме за не поставку зерна або поставку у меншій кількості, ніж зазначено у п. 1.1 договору, а не за порушення строків поставки зерна; по-друге, не виконання і прострочення виконання зобов`язання є різними порушеннями, а відтак за прострочення виконання зобов`язання не може бути застосована санкція, яка передбачена за не виконання зобов`язання; по-третє, зобов`язання залишається діючим і виконання його можливо у будь-який час до його припинення з підстав, передбачених діючим законодавством та договором.

Посилання відповідача, викладені у відзиві на позов, про те, що договір №17839ОЗ поставки соняшника від 31.07.2020 є неукладеним та підписаним іншою особою, а не директором ОСОБА_1 є безпідставним, оскільки позивачем надано суду належним чином засвідчену копію договору, а відповідачем жодним чином не спростований факт підписання його (не надано вироку суду або доказів звернення до правоохоронних органів з заявою щодо підробки підпису директора на договорі).

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Позивач не надав господарському суду: доказів відмови від договору або його розірвання, доказів укладання договорів з альтернативним постачальником та перевізниками, доказів понесення збитків, наявності прямого причинного зв`язку між порушенням відповідачем зобов`язання та збитками, вжиття заходів до зменшення суми збитків; обґрунтованого розрахунку суми збитків, настання умов для стягнення неустойки, а також дотримання досудового порядку врегулювання спору, встановленому пунктом 6.7 договору, який є обов`язковим у зв`язку з зазначенням цієї умови у договорі.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими, недоведеними і не підлягаючими задоволенню у повному обсязі.

Представником позивача до закінчення судових дебатів було надано заяву про вирішення питання про судові витрати в частині оплати правової допомоги після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

З урахуванням вимог ст. 123, 126, 129 ГПК України судові витрати у справі підлягають покладенню на позивача.

В зв`язку з чим підстав для вирішення питання про судові витрати в частині оплати правової допомоги після ухвалення рішення по суті позовних вимог відсутні, а відтак заява підлягає відхиленню.

Керуючись ст. 174, 193, 224, 225 ГК України, ст. 11, 22, 525, 526, 610 - 613, 615, 623, 712 ЦК України, ст. 73, 74, 76 - 80, 86, 123, 126, 129, 232, 233, 236 - 238, 240, 241 ГПК України,

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Харківської області протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено "05" квітня 2021 р.

Суддя В.І. Ольшанченко

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі - http://reyestr.court.gov.ua/.