УХВАЛА

про передачу справи

м. Київ

08.04.2021Справа № 910/4447/21

Суддя Господарського суду міста Києва Селівон А.М., розглянувши

позовну заяву Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" в особі Уповноваженої особи ФГВФО на продовження процедури виведення ПАТ "УКРІНБАНК" з ринку Караченцева А.Ю.

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОПТИМУМ ФАКТОР"

про визнання недійсними договорів

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Українська інноваційна компанія" в особі Уповноваженої особи ФГВФО на продовження процедури виведення ПАТ "УКРІНБАНК" з ринку Караченцева А.Ю. звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОПТИМУМ ФАКТОР" про:

- визнання недійсним договір факторингу № 13/12/16 від 13.12.2016 року, укладений між ПАТ "Укрінбанк" та ТОВ "Оптимум Фактор", за яким відступлено право вимоги за кредитним договором № 4779 від 27.02.2012 року;

- визнання недійсним договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором від 12.06.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального коругу Заєць О.М. за реєстровим номером 737, укладеним між ПАТ "Укрінбанк" та ТОВ "Оптимум Фактор";

- вилучення з Державного реєстру іпотек запису про ТОВ "Оптимум Фактор" як про іпотекодержателя за іпотечним договором від 12.06.2015 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць О.М. за реєстровим номером 737;

- поновлення в Державному реєстрі іпотек запису про іпотекодержателя Публічне акціонерне товариство "Український інноваційний банк" щодо нерухомого майна: будівлі - виробниче приміщення для випуску комп`ютерних систем (літ. А) загальною площею 905,8 кв.м, розташоване за адресою:м. Київ, вул. Північно - Сирецька, буд. 3-б; нежитлові будівлі та споруди загальною площею 2340,20 кв.м, розташовані за адресою: м. Київ, вул. Північно - Сирецька, 1-3; нежилі приміщення № 6, 7, 8, 9, 10, 11- склади центральні ( в літері "Г") загальною площею 1523,60 кв.м, розташовані за адресою: м. Київ, вул. Північно - Сирецька, буд. 1-3.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на факт укладення оспорюваних договорів факторингу за кредитним договором та відступлення права вимоги за іпотечним договором ПАТ "Укрінком", правонаступником якого є ПАТ "Українська інноваційна компанія", як первісним кредитором, який, на думку позивача, на момент їх укладення не був кредитодавцем за кредитним договором та іпотекодержателем за іпотечним договором, позаяк вказаною особою кредитодавцем та іпотекодержателем виступає ПАТ "Укрінбанк", зміст зазначених правочинів суперечить приписам ст. 512 ЦК України, у зв`язку з чим останні мають бути визнаними недійсним в судовому порядку на підставі ст. 203, ст. 215 ЦК України.

Окрім цього разом з позовною заявою позивачем подано заяву про витребування доказів згідно ст. 81 ГПК України.

Суд зазначає, що за змістом положень статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20 липня 2006 року зазначив, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду" але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі "Занд проти Австрії" висловлено думку, що термін "судом, встановленим законом" у пункті першому статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з [...] питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів [...]".

Право на справедливий судовий розгляд, закріплене в п.1 ст. 6 Конвенції, ототожнюється з правом на доступ до правосуддя, тобто кожна особа повинна мати можливість ініціювати судовий розгляд справи щодо своїх цивільних прав і свобод та отримати справедливий і ефективний судовий захист.

Судом встановлено, що ухвалою Господарського суду Луганської області від 15.05.2020 року відкрито провадження у справі про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" (місцезнаходження: вул. Сметаніна, буд. 3-А, м.Сєвєродонецьк, Луганська область, 93404, ); введено мораторій на задоволення вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія"; введено процедуру розпорядження майном боржника строком на 170 календарних днів до 01.11.2020; розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Дашко Ігоря Валерійовича.

15.05.2020 року оприлюднено на офіційному веб-сайті ВСУ оголошення про відкриття провадження у справі № 913/266/20 про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" (місцезнаходження: вул. Сметаніна, буд. 3-А, м.Сєвєродонецьк, Луганська область, 93404).

Вказані обставини додатково підтверджуються відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень та Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" ().

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Згідно з частини 9 статті 30 Господарського процесуального кодексу України справи, передбачені пунктами 8 та 9 частини першої статті 20 цього Кодексу, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням боржника.

Верховною Радою України 18.10.2018 року було прийнято Кодекс України з процедур банкрутства, офіційне опублікування Кодексу відбулось у газеті "Голос України" № 77 від 20.04.2019. З урахуванням частини 1 Прикінцевих та Перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, згідно яких останній набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться у дію через шість місяців з дня набрання чинності цим Кодексом, вказаний кодекс набрав чинності 21.10.2019 року.

Статтею 7 Кодексу України з процедур банкрутства визначено порядок розгляду спорів, стороною в яких є боржник, зокрема, такі спори розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Так, частиною 2 статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Наведена норма кореспондується з положеннями п. 8 ч.1 ст.20 ГПК України та застосовується незалежно від суб`єктного складу сторін.

Ключовим, в даному випадку, на думку суду є те, що в межах справи про банкрутство мають вирішуватися спори з майновими вимогами саме до боржника і предметом розгляду, в тому числі в контексті ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства, може бути оспорювання угод або спростування майнових дій у визначених Кодексом випадках, вчинених безпосередньо боржником.

Згідно з частиною 3 статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи.

Отже, за умови відкриття провадження у справі про банкрутство боржника особливістю вирішення таких спорів є те, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом без відкриття нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Кодексу України з процедур банкрутства, який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Згідно п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, установлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Системний аналіз положень Кодексу України з процедур банкрутства дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми Кодексу України з процедур банкрутства мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України.

Суд звертає увагу на те, що норми Кодексу України з процедур банкрутства передбачають концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Розгляд спорів, стороною яких є боржник, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, саме тим судом, який розглядає справу про банкрутство, встановлює зрозумілу і справедливу процедуру закінчення розгляду справи належним судом, дотримання принципу визначення юрисдикції справи та підсудності спорів одному господарському суду, який акумулює усі вимоги до боржника, щодо якого порушено процедуру банкрутства.

Отже, за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника, особливістю вирішення таких спорів полягає в тому, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом, який розглядає справу про банкрутство, без порушення нових справ з метою судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 13.03.2018 у справі № 922/928/17.

Враховуючи вищевикладене, предмет спору та суб`єктний склад сторін у даній справі, а саме той факт, що предметом даного спору є визнання недійсним правочинів за участю боржника - ПАТ "Укрінком" (), стосовно якого Господарським судом Луганської області 15.05.2020 року відкрито провадження у справі № 913/266/20 про банкрутство та який є боржником у розмінні ст. 20 ГПК України та ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, суд дійшов висновку, що дана позовна заява не підлягає розгляду в позовному провадженні, а має бути розглянута виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи.

При цьому суд зазначає, оскільки код ЄДРПОУ є ідентифікуючою ознакою юридичною особи, яка залишається незмінною протягом усього часу його існування, ПАТ «Українська інноваційна компанія» та ПАТ «Укрінбанк» є однією юридичною особою.

Крім того, відповідно до імперативних приписів статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» відомості внесені до єдиного державного реєстру вважаються достовірними, та можуть бути використанні у спорі з третьою особою.

Згідно правових висновків, викладених в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 09.08.2019 року у справі №826/14033/17, касаційний суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій про безпідставність доводів НБУ щодо відсутності погодження з його сторони реорганізації ПАТ "Український інноваційний банк", оскільки ПАТ "Укрінком" є тією ж юридичною особою, яке довело свою ідентичність та безперервність юридичної особи, а зміна організаційно - правової форми не відбувалась, у зв`язку з чим відсутній факт реорганізації юридичної особи, в ході якої згідно зі ст. 27, 28 Закону України "Про банки та банківську діяльність" необхідне затвердження плану реорганізації та отримання дозволу від НБУ.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 31 Господарського процесуального кодексу України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За таких обставин, враховуючи те, що предметом позову у даній справі є вимоги Приватного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" (), справа № 913/266/20 про банкрутство якого перебуває у провадженні Господарського суду Луганської області, суд дійшов висновку, що матеріали справи № 910/4447/21 за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" в особі Уповноваженої особи ФГВФО на продовження процедури виведення ПАТ "УКРІНБАНК" з ринку Караченцева А.Ю. до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОПТИМУМ ФАКТОР" про визнання недійсними договорів факторингу та відступлення права вимоги підлягає направленню за підсудністю до Господарського суду Луганської області для розгляду в межах справи № 913/266/20 про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" (вул. Сметаніна, буд. 3-А, м.Сєвєродонецьк, Луганська область, 93404, ).

Частиною третьою статті 31 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Керуючись ст. 31, ч. 2 ст. 232, ст.ст. 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Матеріали господарської справи № 910/4447/21 за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" в особі Уповноваженої особи ФГВФО на продовження процедури виведення ПАТ "УКРІНБАНК" з ринку Караченцева А.Ю. до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОПТИМУМ ФАКТОР" про визнання недійсними договорів факторингу та відступлення права вимоги передати за підсудністю до Господарського суду Луганської області для розгляду в межах провадження у справі № 913/266/20 про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" .

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 08.04.2021 року та може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А.М. Селівон