ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2021 року Справа № 915/128/21

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області, у складі судді Семенчук Н.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін

справу № 915/128/21

за позовом: Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль",

08300, Київська область, Бориспільський район, с. Гора, вул. Бориспіль-7;

до відповідача: Приватного підприємства "ТМД Сервіс",

54017, м.Миколаїв, пр. Центральний, буд. 73; ;

08320, Київська область, Бориспільський район, с.Мала Олександрівка, вул. Центральна, 55

про: стягнення 17301,88 грн.

02.02.2021 Державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" звернулось з позовом № 35-28/7-9 від 21.01.2021 до Приватного підприємства "ТМД Сервіс" про стягнення заборгованості за договором про оренду індивідуально визначеного майна № 02.1.2-14/24-32 від 04.04.2011 у загальній сумі 17301,88 грн., з яких: 16109,79 грн. - основний борг за договором; 666,72 грн. - пеня; 166,68 грн. - 3 % річних; 358,69 грн. - інфляційні втрати.

В обґрунтування позовних вимог посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору оренди індивідуально визначеного майна № 02.1.2-14/24-32 від 04.04.2011.

Позивач у позовній заяві просить суд розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 08.02.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 915/128/21, ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у судове засідання за наявними матеріалами; запропоновано відповідачу в 15-денний строк від дня отримання цієї ухвали надати суду відзив на позов, оформлений згідно вимог ст. 165 ГПК України разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем, а також документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів на адресу позивача; запропоновано позивачу, в 5-денний строк від дня отримання відзиву на позов, надати суду відповідь на відзив, оформлену згідно вимог ст. 166 ГПК України разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтується відповідь позивача, якщо такі докази не надані відповідачем, а також документи, що підтверджують надіслання (надання) відповіді на відзив і доданих до нього доказів іншим учасникам справи; запропоновано відповідачу подати до суду заперечення на відповідь на відзив, які мають відповідати вимогам ст. 167 ГПК України, протягом 5 днів з дня одержання відповіді на відзив.

Від відповідача відзив на позовну заяву не надійшов; поштове відправлення з ухвалою від 08.02.2021 про відкриття провадження у справі, направлене на адресу відповідача, повернено до суду відділенням зв`язку з позначкою "Поштове відправлення повернуто за закінченням терміну зберігання", проте суд вважає, що відповідача належним чином повідомлено про відкриття провадження у справі, оскільки ухвалу від 08.02.2021 направлено на адресу, за якою ПП «ТМД Сервіс» зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - Реєстр).

Ураховуючи викладене, та що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами, у відповідності до ч. 13 ст. 8, ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178, ч. 5 ст. 252 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

04.04.2011 між ДП "Міжнародний аеропорт «БОРИСПІЛЬ» (далі - орендодавець) та ПП «ТМД Сервіс» (далі - орендар) було укладено договір оренди окремого індивідуально визначеного майна № 02.1.2.-14/24-32 (далі - Договір), у відповідності до умов якого орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування наступне індивідуально визначене майно, яке знаходиться на балансі ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль»: 1. обладнання для паркінгу терміналу «F», в комплекті, в тому числі шлагбаум МІВ -30 (1;4с, 5000 000 циклів) в комплекті: датчик індуктивний, стійка в`їзду СТ1 («на землі») 1 поверх.(комплект), стійка в`їзду СТ1-12 («на землі») 2 поверх (комплект), стійка в`їзду/виїзду СТ1-13 («на землі») 2-поверх (комплект), шафа комутаційна, обладнання «відео-захоплення» (комплект), обладнання інформаційне табло (комплект), обладнання оператора (комплект), обладнання аміністратора (комплект); 2. Блок-пост охорони на тимчасовій стоянці автомоб.; 3. Шлагбаум автоматичний МІВ-30; 4. Шлагбаум автоматичний МІВ-30; 5. КПП контрольно-пропускний пункт; 6. Шлагбаум автоматичний МІВ-30; 7.Біотуалет; 8. Щит протипожежного захисту (комплект) ЩП-1; 9. Модуль КПП; 10. Модуль КПП; 11. Модуль КПП (далі - майно), яке обліковується на балансі орендодавця, і вартість якого визначена відповідно до висновку про вартість майна за експертною оцінкою станом на 30.11.2020 без ПДВ становить 1333110,0 грн. (п. 1.1 Договору).

У відповідності до п. 1.2 Договору, майно передається в оренду виключно для надання послуг паркування клієнтам «Міжнародний аеропорт «Бориспіль».

Фактичне передання майна у користування орендарю оформлюється актом передачі-приймання майна, який засвідчується підписами та печаткми сторін ( п.2.1 Договору).

Передача майна в оренду не тягне за собою виникнення в орендаря права власності на майно ( п.2.2 Договору).

Майно вважається повернутим орендодавцю з моменту оформлення сторонами належним чином відповідного Акту передачі-приймання майна ( п.2.5 Договору).

Згідно п.п. 3.1-3.3 Договору, орендна плата за користування майном здійснюється орендарем починаючи з дати підписання відповідного Акту передачі приймання майна, підписаного сторонами; орендна плата визначена за результатами конкурсу за базовий місяць розрахунку орендної плати (останній місяць, за який є інформація про індекс інфляції) без врахування ПДВ становить 13 000,00 грн.; орендна плата за перший місяць фактичного користування майном визначається шляхом корегування базової орендної плати на індекс інфляції на дату виставлення рахунку.

Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом корегування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць. Якщо індекс інфляції за поточний місяць складає менше 100%, то орендна плата визначається на рівні орендної плати за попередній місяць. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством (п.3.4, п.3.5 Договору).

Згідно п. 3.7 Договору орендодавець щомісячно виставляє орендарю рахунок за оренду майна за звітний місяць та Акт приймання-здачі виконаних послуг. Орендар з 10 числа місяця, що слідує за звітним, самостійно одержує в бухгалтерії орендадавця рахунок та Акт приймання-здачі виконаних послуг. Сплата рахунку здійснюється орендарем до 15 числа того ж місяця. Підписаний Акт приймання-здачі виконаних послуг орендар зобов`язаний повернути в бухгалтерію орендодавця протягом 5-ти днів з дати його отримання. Якщо протягом 5-ти днів Акт не буде повернутий орендодавцю, він вважається підписаним сторонами.

Пунктом 3.8 Договору передбачено, що оплата за оренду майна здійснюється до фактичного повернення орендарем майна, що має бути підтверджено Актом передачі-приймання майна, належним чином оформленим сторонами.

У разі прострочення орендарем оплати, визначеної Договором, орендарю нараховується пеня від суми заборгованості за кожну добу затримки у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня (п.3.9 Договору).

У разі порушення орендарем строку повернення майна, визначеного Договором, орендар сплачує орендодавцю штраф у розмірі місячної орендної плати за кожну добу затримки ( п.3.10 Договору).

У відповідності до п.п. 4.1, 4.3 Договору, орендар зобов`язується: використовувати орендоване майно відповідно до його призначення та умов Договору; своєчасно і у повному обсязі сплачувати орендну плату.

За невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України та умовами цього Договору (п. 12.1 Договору).

Сторонами погоджено, що Договір діє з дати підписання Акту передачі-приймання орендованого майна і укладений строком на 1 рік ( п.14.1 Договору).

У разі відсутності заяви однієї з Сторін про припинення або зміну умов Договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, Договір може бути продовженим на кожний наступний рік на тих саме умовах при умові погодження з уповноваженим органом управління. У випадку заяви однієї з Сторін про припинення дії Договору, він вважається припиненим з дня, наступного за тим, коли друга сторона отримала таку заяву або з дати зазначеної в заяві (п.14.2 Договору).

Договір може бути змінений, доповнений або достроково розірваний за згодою сторін, що оформлюється додатковою угодою, яка засвідчується підписами та печатками сторін чи їх уповноважених представників. Зміни та доповнення, що пропонується внести однією з сторін, розглядаються іншою стороною протягом 15 днів з дати їх подання до розгляду ( п.14.3 Договору).

Актом передачі приймання орендованого майна від 04.04.2011 до Договору № 02.1.2-14/24-32 від 04.04.2011, підписаного сторонами, орендоване майно, згідно переліку, передано в оренду орендодавцю.

Згідно Акту 2 передачі-приймання орендованого майна від 31.12.2013 до Договору № 02.1.2-14/24-32 від 04.04.2011, підписаного сторонами, частина майна, згідно переліку, була повернута відповідачем позивачу.

Листом від 09.04.2015 № 01-22-1604 ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» повідомив відповідача про припинення дії договору та підписання Акту передачі-приймання майна; лист було повернуто на адресу позивача відділенням зв`язку з позначкою "Поштове відправлення повернуто за закінченням терміну зберігання".

Листом від 05.04.2019 № 19-22/1-389 ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» повідомив відповідача про припинення дії договору оренди та просив повернути орендоване майно, який отримано відповідачем 23.04.2019, що підтверджується копією повідомлення про вручення поштового відправлення (трек №08 0).

За твердженням позивача, відповідач доданий до листа від 05.04.2019 № 19-22/1-389 акт приймання-передачі орендованого майна не підписав, орендоване майно позивачу не повернув, залишивши вимоги позивача без розгляду та задоволення.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору оренди індивідуально визначеного майна від 04.04.2011 № 02.1.2-14/24-32 щодо оплати орендної плати та повернення орендованого майна у зв`язку з припиненням дії договору оренди відповідно до умов п. 14.2 договору оренди, позивач звернувся до Господарського суду Миколаївської області з позовом до приватного підприємства «ТМД Сервіс» про стягнення 19022,26 грн заборгованості (за період січень-лютий 2019) за договором оренди від 04.04.2011 та зобов`язання повернути орендоване майно за цим договором згідно з переліком.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 26.12.2019 по справі № 915/1782/19 позов задоволено; стягнуто з ПП «ТМД Сервіс» на користь ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» 17354,1 грн. основного боргу, 1426,71 грн. пені, 121,32 грн. 3% річних,120,13 грн. втрат від інфляції та 3842,0 грн. судового збору; зобов`язано ПП «ТМД Сервіс» повернути ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» майно (блок-пост охорони на тимчасовій стоянці автомоб., інвентарний номер 47563; шлагбаум автоматичний МІВ-30, інвентарний номер 54415; шлагбаум автоматичний МІВ-30, інвентарний номер 54416; КПП контрольно-пропускний пункт, інвентарний номер 47566; 5) шлагбаум автоматичний МІВ-30, інвентарний номер 54603; 6) щит протипожежного захисту (комплект) ЩП-1, інвентарний номер 54269) за актом приймання-передачі майна по договору №02.1.2-14/24-32 від 04.04.2011р. оренди окремого індивідуально визначеного майна.

На виконання рішення Господарського суду Миколаївської області від 26.12.2019 видано судовий наказ від 24.01.2020, який пред`явлено до виконання до Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ).

02.10.2020 державним виконавцем Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) складено Акт державного виконавця (ВП № 61200690) про передачу майна ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», а саме: блок-пост охорони на тимчасовій стоянці; шлагбаум автоматичний МІВ-30; шлагбаум автоматичний МІВ-30; КПП контрольно-пропускний пункт; шлагбаум автоматичний МІВ-30; щит протипожежного захисту (комплект) ЩП-1.

Позивач зазначає, що станом на теперішній час майно за Договором повернуто та знаходиться у користуванні позивача.

На виконання умов договору ( п.3.7 Договору) позивачем складено акти приймання-здачі виконаних послуг за період червень- жовтень 2020: Акт приймання-здачі виконаних послуг від 30.06.2020 на суму 3957,71 грн.; Акт приймання-здачі виконаних послуг від 31.07.2020 року на суму 3957,71 грн.; Акт приймання-здачі виконаних послуг від 31.08.2020 року на суму 3957, 71 грн.; Акт приймання-здачі виконаних послуг від 30.09.2020 на суму 3977,47 грн.; Акт приймання-здачі виконаних послуг від 31.10.2020 на суму 259,19 грн.

На оплату зазначених актів приймання здачі виконаних послуг за період червень жовтень 2020 відповідачу виставлено рахунки: рахунок-фактура від 30.06.2020 року № 216/44 на суму 3957,71 грн; рахунок-фактура від 31.07.2020 року № 216/49 на суму 3957,71 грн.; рахунок-фактура від 31.08.2020 року № 216/56 на суму 3957,71 грн.; рахунок-фактура від 30.09.2020 № 216/62 на суму 3977,47 грн.; рахунок-фактура від 31.10.2020 № 216/63 на суму 259,19 грн.

Із змісту позовної заяви вбачається, що позивачем на адресу ПП «ТМД Сервіс» зазначені акти виконаних робіт та рахунки-фактури за період з червня жовтень 2020 були направлені поштовим відправленням з рекомендованим повідомленням, та оскільки в порушення умов договору (п.3.7 Договору) Акти приймання-здачі отриманих послуг не були повернуті в бухгалтерію позивача, вони вважаються підписаними сторонами; рахунки за вказаний період не оплачено і досі.

Викладені обставини є підставою для звернення ДП "Міжнародний аеропорт «Бориспіль» до суду з позовом у даній справі.

За положеннями ч.ч. 1, 2 ст.11 Цивільного Кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 202 Цивільного Кодексу України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Законодавством визначено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться (ст. 193 ГК України, ст. 526 ЦК України).

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору (ст. 193 ГК України). Положеннями ст.ст. 525, 526, 629 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. Не вважаються такими обставинами, зокрема, відсутність у боржника необхідних коштів (ч. 2 ст. 218 ГК України).

Договором є домовленість сторін, що виражає узгоджену волю сторін, яка спрямована на досягнення конкретної мети, тобто договір це юридичний факт, на підставі якого виникають цивільні права та обов`язки (ст. 626 ЦК України).

Згідно статті 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди). За договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності (п. 1 ст. 283 ГК України, ч. 1 ст. 759 ЦК України).

Частинами 1, 5 ст. 762 ЦК України встановлено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то вона підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 3.8 Договору передбачено, що оплата за оренду майна здійснюється до фактичного повернення орендарем майна, що має бути підтверджено Актом передачі-приймання майна, належним чином оформленим сторонами.

Як зазначає позивач, відповідно до акту державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) від 02.10.2020 здійснено передачу майна позивачу, а саме: блок пост охорони по тимчасовій стоянці; шлагбаум автоматичний МІВ-30; шлагбаум автоматичний МІВ-30; КПП- контрольно-пропускний пункт; шлагбаум автоматичний МІВ-30; щит протипожежного захисту (комплект) ЩП-1.

Пунктом 4.3 Договору передбачено, що орендар зобов`язується своєчасно і у повному обсязі сплачувати орендну плату.

Відповідачем в порушення п.4.3 Договору несвоєчасно та не в повному обсязі сплачено орендну плату, у зв`язку з чим за період червень жовтень 2020 утворилась заборгованість у розмірі 16109,79 грн., згідно із розрахунку позовних вимог.

Ураховуючи наведені вище положення законодавства та обставини, встановлені судом, суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення з ПП «ТМД Сервіс» заборгованості по орендній платі в сумі 16109,79 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Щодо вимог ДП "Міжнародний аеропорт «Бориспіль» про стягнення з ПП «ТМД Сервіс» пені, 3 % річних та інфляційних втрат, суд приходить до такого.

Законодавством передбачено, що кожна сторона повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони; порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (ч. 2 ст. 193 ГК України). Господарськими санкціями визнаються штрафні санкції у вигляді грошової суми, зокрема, штраф, пеня (ч. 1 ст. 230 ГК України).

Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч. 6 ст. 231 ГК України).

Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Умовами договору передбачено, у разі прострочення орендарем оплати, визначеної Договором, орендарю нараховується пеня від суми заборгованості за кожну добу затримки у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня (п.3.9 Договору).

Позивач згідно розрахунку, який міститься в позовній заяві, на підставі п. 3.9 Договору нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню за неналежне виконання договору в загальному розмірі 666,72 грн. нараховану за період з 16.07.2020 по 05.01.2021.

Судом за допомогою програми «IpLex» здійснено перерахунок пені за період з 16.07.2020 по 05.01.2021 та визначено що розмір пені становить 666,73 грн., але враховуючи принцип диспозитивності стягненню підлягає пеня у розмірі 667,72 грн., яка заявлена позивачем в позовній заяві.

Враховуючи вищевикладене, вимоги про стягнення з відповідача пені в розмірі 666,72 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім того, у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні та проценти, що сплачуються відповідно до ст. 625 ЦК України, складають зміст додаткових вимог, оскільки законодавець опосередковано визнає їх мірами відповідальності (відповідальність за порушення грошового зобов`язання).

Як інфляційні нарахування на суму боргу, так і сплата трьох відсотків річних від простроченої суми, не мають характеру штрафних санкцій, а виступають способом захисту майнового права та інтересу кредитора у зв`язку зі знеціненням коштів внаслідок інфляційних процесів та компенсації користування цими коштами.

Стаття 625 ЦК України застосовується до всіх грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, які регулюють відносини, пов`язані з виникненням, зміною чи припиненням окремих видів зобов`язання.

Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України, відтак визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань, незалежно від підстав їх виникнення (наведену правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц).

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанова КГС ВС від 14.01.2020 року № 924/532/19).

На підставі ст. 625 ЦК України позивач правомірно нарахував та просить суд стягнути з відповідача 3% річних та інфляційні втрати.

Позивач згідно розрахунку, який міститься в позовній заяві, нарахував та просить суд стягнути з відповідача (за період з 16.07.2020 по 05.01.2021) 3% річних в сумі 166,68 грн. та інфляційні втрати в розмірі 358,69 грн.

Судом за допомогою програми «IpLex» здійснено перерахунок 3% річних та інфляційних втрат за період з період з 16.07.2020 по 05.01.2021 та встановлено, що позивачем здійснено нарахування 3% річних та інфляційних втрат арифметично правильно, відповідно до вимог чинного законодавства.

Враховуючи вищевикладене, вимоги про стягнення з відповідача 3% річних в сумі 166,68 грн. та інфляційних втрат в розмірі 358,69 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Стаття 129 Конституції України встановлює, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості - є однією із основних засад судочинства.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Стаття 74 ГПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно зі статтями 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Будь - яких доказів того, що відповідач належним чином і в повному обсязі виконав свої зобов`язання щодо сплати заборгованості згідно Договору, у порушення приписів ст.73,74 ГПК України, суду не надав, тобто не довів безпідставність позовних вимог, тоді як надані позивачем докази, як зазначалось вище, навпаки, підтверджують наявність вказаної у позові заборгованості.

Позивач також просить стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 2270,00 грн. та витрати, пов`язані з вчиненням процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки її до розгляду відправка засобами поштового зв`язку кореспонденції іншим учасникам справи у розмірі 100, 00 грн.

Відповідно до статті 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

З системного аналізу норм чинного законодавства будь-які дії учасника господарської справи, пов`язані із її розглядом судом - в т.ч. відправлення документів є процесуальною дією в розумінні п. 4 ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, а відтак і витрати понесені такою стороною, відносяться до складу судових витрат.

Відтак, суд приходить до висновку, що витрати на відправку кореспонденції є такими, що пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду, та правомірно заявлені позивачем на підставі п. 4 ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Господарським процесуальним законодавством передбачено покладання судових витрат у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 129 ГПК України).

На підтвердження понесення позивачем витрат на оплату послуг поштового зв`язку (за надсилання копії позовної зави та доданих до неї документів відповідачеві) до суду надано фіскальні чеки № 55 від 27.01.2021, за якими позивачем сплачено - 93,19 грн., які підлягають стягненню з відповідача.

Отже, витрати ДП "Міжнародний аеропорт «Бориспіль» на оплату позовної заяви судовим збором у сумі 2270 грн. та витрат на оплату послуг поштового зв`язку (за надсилання копії позовної зави та доданих до неї документів відповідачеві) у розмірі 93,19 грн. належить відшкодувати за рахунок відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 11, 13, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 210, 220, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 247, 248, 252 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Приватного підприємства "ТМД Сервіс" (54017, м.Миколаїв, пр. Центральний, буд. 73; ) на користь Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (08300, Київська область, Бориспільський район, с. Гора, вул. Бориспіль-7; ) заборгованість в розмірі 17301,88 грн., з якої:

16109,79 грн. - основний борг за договором про оренду індивідуально визначеного майна № 02.1.2-14/24-32 від 04.04.2011; 666,72 грн. - пеня; 166,68 грн. - 3 % річних; 358,69 грн. - інфляційні втрати, а також 2270,00 грн. судового збору та витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду у розмірі 93,19 грн.

Рішення суду, у відповідності до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 09 квітня 2021 року.

Суддя Н.О. Семенчук