ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" квітня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/41/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жельне С.Ч.

при секретарі судового засідання Федоровій Т.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мізол", м.Львів
до 1.Національного аерокосмічного університету ім. М.Є. Жуковського "Харківський авіаційний інститут" , 2.Фізичної особи-підприємця Пилипенка Олександра Петровича, м.Харків
про визнання недійсними результатів торгів та догов
за участю представників:

позивача: Біла Д.В., за дов. б/н від 26.02.21;

відповідача-1: Цимбалістий В.А., адвокат;

відповідача-2: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Мізол" (надалі - позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до Національного аерокосмічного університету ім. М.Є. Жуковського "Харківський авіаційний інститут" ( перший відповідач) та Фізичної особи-підприємця Пилипенко Олександра Петровича ( другий відповідач), в якому просить:

- визнати недійсними результати торгів - номер закупівлі в Prozorro UA-2020-12-03-003789-а, оформлені протоколом щодо прийняття рішення уповноваженою особою від 17.12.2020р. №СП-105:2/20.

-визнати недійсним договір №Д3-069 від 23 грудня 2020 р., укладений між Національний аерокосмічний університет ім. М.Є. Жуковського "Харківський авіаційний інститут" та ФОП Пилипенко.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що процедура закупівлі UA-2020-12-03-003789-а була проведена з порушенням вимог Закону України "Про публічні закупівлі", внаслідок чого результати торгів, які оформлені протоколом щодо прийняття рішення уповноваженою особою від 17.12.2020р. №СП-105:2/20 та укладений між відповідачами за результатами цих торгів договір №Д3-069 від 23 грудня 2020 р. мають бути визнані недійсними. На підставу цього позивач зазначає, що ТОВ «Мізол» є єдиним ексклюзивним імпортером продукції «Juta a.s.» (Чеська Республіка) в Україні. Зазначення ТОВ «Мізол» у власній пропозиції іншої довжини позиції «Ущільнювач стрічка під контробрешітку» обумовлено листом від виробника за цією позицією «Juta a.s.» від 18.12.2020. Щодо невідповідності назви предмету закупівлі назві зазначеній в документах про якість наголошує, що документи про якість представляє виробник продукції «Juta a.s.», а отже претензії щодо некорректної назви є безпідставними.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 11.01.2021 року призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 10.02.2021р. об 11:30.

У межах підготовчого провадження відповідачем до суду 29.01.2021 було надано відзив на позовну заяву (вх.№2244). У відзиві на позовну заяву відповідач проти позовних вимог заперечує, посилаючись, зокрема, на те, що у пропозиції другого відповідача були зазначені у тому числі товари, виробником яких є компанія «Juta a.s.» (Чеська Республіка), але другим відповідачем у завантажених до системи PROZORRO документах про назву і кількісні характеристики товарів дотримано вимоги Оголошення, вказано назву і кількісні характеристики довжини, які вимагав замовник закупівлі, у зв`язку із чим у нього не було підстав для відхилення цієї пропозиції. Наголошує, що позивач замість доведення неправомірності дій Замовника вступає фактично до спору щодо правильності іменування предмету закупівлі або до кількісних характеристик довжини одиниці предмету закупівлі. При цьому вказує, що ТОВ «Мізол» своєчасно не скористався правом на корегування вказаних відомостей, на момент складання Оголошення Замовник не мав жодних відомостей про зміст характеристик товару в документах про якість компанії «Juta a.s.» (Чеська Республіка), у тому числі про застосовану виробником назву предмету закупівлі. Оскільки у Додатку №2 Оголошення Замовник зобов`язав учасників «не відступати від даної форми» і вказувати назву продукції, яка співпадає з назвою продукції в документах про якість, позивач у межах стадії «роз`яснень» у процедурі закупівлі (з 03.12.2020 по 09.12.2020) був зобов`язаний звернутися до замовника і уточнити це питання.

З метою надання сторонам можливості у повній мірі реалізувати власні процесуальні права, з метою виконання завдань підготовчого провадження, підготовче засідання по справі неодноразово відкладалося.

Протокольною ухвалою від 10.03.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 07.04.2021 року о 12 год. 00 хв.

Представник позивача в судовому засіданні 07.04.2021 підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача у судовому засіданні 07.04.2021 проти задоволення позову заперечував повністю.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників справи, дослідивши та оцінивши подані докази, суд встановив наступне.

Відповідно до оголошення для проведення спрощених закупівель через систему електронних закупівель (а.с.21-26) організатором спрощеної закупівлі (Замовником) є Національний аерокосмічний університет ім. М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут», номер закупівлі в Prozorro UA-2020-12-03-003789-а.

Предмет закупівлі: код національного класифікатора України ДК 021:2015 «Єдиний закупівельний словник» - 44170000-2 «Плити, листи, стрічки та фольга, пов`язані з конструкційними матеріалами» (Антиконденсат «Juta» або еквівалент, Ущільнювач стрічка під котробрешітку, Універсальний скотч UNI «Juta» (Jutavap) або еквівалент, Двустороння клейка стрічка FIXI M-2 або еквівалент).

Бюджет спрощеної закупівлі 162 000,00 грн. з ПДВ.

Кількість предмету закупівлі, заявлена Замовником: Антиконденсат «Juta» або еквівалент 3225 м2; Ущільнювач стрічка під котробрешітку 4050 м.; Універсальний скотч UNI «Juta» (Jutavap) або еквівалент -2150 м.; Двустороння клейка стрічка FIXI M-2 або еквівалент 300 м.

Як встановлено судом, ТОВ «МІЗОЛ» стало учасником спрощеної закупівлі №8519539 через систему електронних закупівель на веб-порталі Уповноваженого органу з питань закупівель «рrozorro» шляхом проведення електронного аукціону за правилами, встановленими Законом України «Про публічні закупівлі».

Протоколом щодо прийняття рішення уповноваженою особою №СП-105:1/20 від 17.12.2020 визначено відхилити пропозицію учасника спрощеної закупівлі за предметом закупівлі, код національного класифікатора України ДК 021:2015 «Єдиний закупівельний словник» - 44170000-2 «Плити, листи, стрічки та фольга, пов`язані з конструкційними матеріалами» (Антиконденсат «Juta» або еквівалент, Ущільнювач стрічка під котробрешітку, Універсальний скотч UNI «Juta» (Jutavap) або еквівалент, Двустороння клейка стрічка FIXI M-2 або еквівалент) ТОВ «Мізол» з таких підстав:

-Назва предмету закупівлі не відповідає назві зазначений в документах про якість;

- в п.2 Технічного завадання «Ущільнювач стрічка котробрешітку», не відповідає довжина, Замовник вимагав 30-60 метрів, а Учасник запропонував 25 м.

Протоколом щодо прийняття рішення уповноваженою особою №СП-105:2/20 від 17.12.2020 вирішено визначити переможцем спрощеної закупівлі згідно з предметом закупівлі, код національного класифікатора України ДК 021:2015 «Єдиний закупівельний словник» - 44170000-2 «Плити, листи, стрічки та фольга, пов`язані з конструкційними матеріалами» (Антиконденсат «Juta» або еквівалент, Ущільнювач стрічка під котробрешітку, Універсальний скотч UNI «Juta» (Jutavap) або еквівалент, Двустороння клейка стрічка FIXI M-2 або еквівалент) учасника торгів - ФОП «ПИЛИПЕНКО ОЛЕКСАНДР ПЕТРОВИЧ» (відповідач-2, переможець).

Не погоджуючись з даним рішенням позивач 18.12.2020 звернувся через систему PROZORRO до першого відповідача з вимогою UA-2020-12-03-003789-а.а1 про скасування рішення Замовника про відхилення пропозиції ТОВ «МІЗОЛ» (спрощеної закупівлі згідно з предметом закупівлі, код національного класифікатора України ДК 021:2015 «Єдиний закупівельний словник» - 44170000-2 «Плити, листи, стрічки та фольга, пов`язані з конструкційними матеріалами» (Антиконденсат «Juta» або еквівалент, Ущільнювач стрічка під котробрешітку, Універсальний скотч UNI «Juta» (Jutavap) або еквівалент, Двустороння клейка стрічка FIXI M-2 або еквівалент) відповідно до ч.14 ст.14 Закону.

За наслідком розгляду цієї вимоги Протоколом щодо прийняття рішення уповноваженою особою №СП-105:3/20 від 21.12.2020 (а.с.15) вирішено, що :

1.Стосовно назви предмету закупівлі, яка не відповідає назві зазначеній в документах про якість, ТОВ «Мізол» у скарзі взагалі не зазначено відомостей, що надавало б підстави Замовнику переглянути своє рішення стосовної цієї підстави (до речі, основної) для відхилення його пропозиції.

2.Стосовно доводів ТОВ «Мізол» про те, що він є єдиним імпортером в Україні предмету закупівлі та довжина стрічки у цього виробника буває тільки 25м., а тому цей недолік не є суттєвим Замовник вправі був розглядати лише до початку аукціону. Учасник не скористався своїм правом своєчасно уточнювати технічні параметри предмету закупівлі Замовника, тому на стадії оцінки пропозиції ця вимога не може бути задоволена.

У подальшому, за результатами спрощеної процедури закупівлі 23.12.2020 між Національним аерокосмічним університетом ім. М.Є. Жуковського «Харківській авіаційний інститут» (відповідачем-1, Замовником) та Фізичною особою-підприємцем Пилипенко Олександром Петровичем (відповідачем-2, Постачальником) було укладено Договір №ДЗ-069. (а.с.88-93)

З метою захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів учасник спрощеної закупівлі може звернутися до замовника та/або до органу, що здійснює контроль над замовником, або до суду. Рішення та дії замовника можуть бути оскаржені учасником спрощеної закупівлі у судовому порядку (частина 20 статті 14 Закону України "Про публічні закупівлі").

За змістом статті 5 Закону України "Про публічні закупівлі" закупівлі здійснюються за такими принципами: 1) добросовісна конкуренція серед учасників; 2) максимальна економія, ефективність та пропорційність; 3) відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; 4) недискримінація учасників та рівне ставлення до них; 5) об`єктивне та неупереджене визначення переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі; 6) запобігання корупційним діям і зловживанням.

Учасники (резиденти та нерезиденти) всіх форм власності та організаційно-правових форм беруть участь у процедурах закупівель/спрощених закупівлях на рівних умовах.

Замовники забезпечують вільний доступ усіх учасників до інформації про закупівлю, передбаченої цим Законом.

Замовники не мають права встановлювати жодних дискримінаційних вимог до учасників.

Відповідно до пункту 28 частини 1 статті 1 Закону України "Про публічні закупівлі" спрощена закупівля - придбання замовником товарів, робіт і послуг, вартість яких дорівнює або перевищує 50 тисяч гривень та є меншою за вартість, що встановлена у пунктах 1 і 2 частини першої статті 3 цього Закону.

Згідно з частинами 1, 2 статті 14 Закону України "Про публічні закупівлі" спрощена закупівля проводиться замовником із застосуванням електронного аукціону відповідно до статті 30 цього Закону.

Спрощена закупівля складається з таких послідовних етапів: 1) оприлюднення оголошення про проведення спрощеної закупівлі; 2) уточнення інформації, зазначеної замовником в оголошенні про проведення спрощеної закупівлі; 3) подання пропозицій учасниками; 4) проведення електронного аукціону відповідно до статті 30 цього Закону; 5) розгляд на відповідність умовам, визначеним в оголошенні про проведення спрощеної закупівлі та вимогам до предмета закупівлі, пропозиції учасника; 6) визначення переможця спрощеної закупівлі та укладення договору про закупівлю; 7) розміщення звіту про результати проведення закупівлі відповідно до статті 19 цього Закону.

Частиною 9 статті 14 Закону України "Про публічні закупівлі" унормовано, що пропозиції подаються учасниками після закінчення строку періоду уточнення інформації, зазначеної замовником в оголошенні про проведення спрощеної закупівлі, в електронному вигляді шляхом заповнення електронних форм з окремими полями, де зазначається інформація про ціну та інші критерії оцінки (у разі їх встановлення замовником), шляхом завантаження необхідних документів через електронну систему закупівель, що підтверджують відповідність вимогам, визначеним замовником.

У позовній заяві позивач, як на підставу своїх вимог вказує, що він є єдиним ексклюзивним імпортером продукції «Juta a.s.» (Чеська Республіка) в Україні. Зазначення ТОВ «Мізол» у власній пропозиції іншої довжини позиції «Ущільнювач стрічка під контробрешітку» обумовлено листом від виробника за цією позицією «Juta a.s.» від 18.12.2020. Щодо невідповідності назви предмету закупівлі назві зазначеній в документах про якість наголошує, що документи про якість представляє виробник продукції «Juta a.s.», а отже претензії щодо некорректної назви є безпідставними.

Матеріали справи не містять доказів звернення ТОВ «Мізол» до Замовника за роз`ясненнями або з вимогами стосовно змісту Оголошення на стадії уточнення інформації, а саме у період, коли в нього було безумовне право ініціювати корегування змісту цього Оголошення.

Електронна система закупівель автоматично формує та надсилає повідомлення учаснику про отримання його пропозиції із зазначенням дати та часу. Відповідно до частин 10-12 статті 14 Закону України "Про публічні закупівлі" розкриття пропозицій відбувається у порядку, передбаченому абзацами першим і другим частини першої статті 28 цього Закону.

Замовник розглядає на відповідність умовам, визначеним в оголошенні про проведення спрощеної закупівлі, та вимогам до предмета закупівлі пропозицію учасника, яка за результатами електронного аукціону (у разі його проведення) визначена найбільш економічно вигідною.

Суд вважає безпідставним твердження позивача про перевищення заявленого Замовником бюджету 162 000,00 грн. у спрощеній закупівлі, оскільки ФОП Пилипенко О.П. було запропоновано ціну 159 778,00 грн, без ПДВ та саме ця ціна була остаточною вартістю укладеного між відповідачами Договору №ДЗ-069 від 23.12.2020р

Строк розгляду найбільш економічно вигідної пропозиції не повинен перевищувати п`ять робочих днів з дня завершення електронного аукціону.

За результатами оцінки та розгляду пропозиції замовник визначає переможця.

Замовник відхиляє пропозицію в разі, якщо:

1) пропозиція учасника не відповідає умовам, визначеним в оголошенні про проведення спрощеної закупівлі, та вимогам до предмета закупівлі;

2) учасник не надав забезпечення пропозиції, якщо таке забезпечення вимагалося замовником;

3) учасник, який визначений переможцем спрощеної закупівлі, відмовився від укладення договору про закупівлю;

4) якщо учасник протягом одного року до дати оприлюднення оголошення про проведення спрощеної закупівлі відмовився від підписання договору про закупівлю (у тому числі через неукладення договору з боку учасника) більше двох разів із замовником, який проводить таку спрощену закупівлю (частина 13 статті 14 Закону України "Про публічні закупівлі").

За умовами частини 14 статті 14 Закону України "Про публічні закупівлі" інформація про відхилення пропозиції протягом одного дня з дня прийняття рішення замовником оприлюднюється в електронній системі закупівель та автоматично надсилається учаснику, пропозиція якого відхилена через електронну систему закупівель.

Учасник, пропозиція якого відхилена, може звернутися до замовника з вимогою надати додаткову аргументацію щодо причин невідповідності його пропозиції умовам, визначеним в оголошенні про проведення спрощеної закупівлі, та вимогам до предмета закупівлі. Не пізніше ніж через три робочих дні з дня надходження такого звернення через електронну систему закупівель замовник зобов`язаний надати йому відповідь.

Відповідно до частини 2 статті 31 Закону України "Про публічні закупівлі" інформація про відхилення тендерної пропозиції, у тому числі підстави такого відхилення (з посиланням на відповідні норми цього Закону та умови тендерної документації, яким така тендерна пропозиція та/або учасник не відповідають, із зазначенням, у чому саме полягає така невідповідність), протягом одного дня з дня ухвалення рішення оприлюднюється в електронній системі закупівель та автоматично надсилається учаснику/переможцю процедури закупівлі, тендерна пропозиція якого відхилена, через електронну систему закупівель.

Відповідно до частини 12 статті 29 Закону України "Про публічні закупівлі" протокол розгляду тендерних пропозицій повинен містити інформацію, зокрема, про підстави відхилення тендерної пропозиції (у разі відхилення) згідно зі статтею 31 цього Закону.

Судом встановлено, що протоколом уповноваженої особи № СП-105:1/20 від 17.12.2020 відхилено пропозицію ТОВ «МІЗОЛ».

Протоколом № СП-105:2/20 від 17.12.2020 уповноваженою особою визнано ФОП «ПИЛИПЕНКО ОЛЕКСАНДР ПЕТРОВИЧ» переможцем спрощеної закупівлі згідно з предметом закупівлі, код національного класифікатора України ДК 021:2015 «Єдиний закупівельний словник» - 44170000-2 «Плити, листи, стрічки та фольга, пов`язані з конструкційними матеріалами» (Антиконденсат «Juta» або еквівалент, Ущільнювач стрічка під котробрешітку, Універсальний скотч UNI «Juta» (Jutavap) або еквівалент, Двустороння клейка стрічка FIXI M-2 або еквівалент).

Протоколом «СП-105:3/20 від 21.12.2020 уповноваженою особою було роз`яснено ТОВ «МІЗОЛ» підстави відхилення його пропозиції.

За частиною 20 статті 14 Закону України «Про публічні закупівлі» з метою захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів учасник спрощеної закупівлі може звернутися до замовника та/або до органу, що здійснює контроль над замовником, або до суду. Рішення та дії замовника можуть бути оскаржені учасником спрощеної закупівлі в судовому порядку.

Позивач просить суд визнати недійсними результати торгів - номер закупівлі в Prozorro UA-2020-12-03-003789-а, оформлені протоколом щодо прийняття рішення уповноваженою особою від 17.12.2020р. №СП-105:2/20, яким визнано переможцем спрощеної закупівлі ФОП «ПИЛИПЕНКО ОЛЕКСАНДР ПЕТРОВИЧ», а також договір №Д3-069 від 23 грудня 2020 р., укладений між Національний аерокосмічний університет ім. М.Є. Жуковського "Харківський авіаційний інститут" та ФОП Пилипенко.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Також, суд зазначає, що статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого Цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Слід зазначити, що лише встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу в захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України №18-рп/2004 від 01.12.2004 поняття "охоронюваний законом інтерес" що вживається в законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захист відновлення порушеного права позивача.

У розумінні приписів ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, ст. 20 Господарського кодекс України, спосіб захисту повинен бути таким, що відповідає змісту порушеного права, характер його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Порушення прав, свобод чи інтересів особи - це фактичний наслідок протиправного рішення, дії чи бездіяльності конкретної особи (або осіб) щодо неї. Моментом порушення є момент прийняття рішення вчинення дій чи бездіяльності, які породжують або можуть породити в майбутньому негативні правові наслідки для особи у вигляді виникнення, зміни чи припинення певних правовідносин за її участю Таке рішення (дії чи бездіяльність) є юридичним фактом, котрий має існувати на момент звернення до суду, передувати йому та підтверджуватися належними доказами.

Реалізація цивільно-правового захисту відбувається шляхом усунення порушень цивільного права чи інтересу, покладення виконання обов`язку по відновленню порушеного права на порушника.

Аналіз наведених вище положень законодавства свідчить про те, що фізичні та юридичні особи звертаються до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів. Наявність такого порушення входить до предмету доказування та підлягає з`ясуванню компетентним судом. При цьому, таке порушення прав позивача не може бути абстрактним, ґрунтуватись на припущеннях тощо, а має бути належним чином доведено.

Суд вважає за необхідне зазначити, що матеріалами справи не підтверджено порушення права позивача з боку відповідача, оскільки, як встановлено судом, пропозиція позивача була відхилена, рішення про відхилення його пропозиції позивачем не оскаржено та є чинним, а тому можливе задоволення позову у даній справі жодним чином не впливає на права та обов`язки останнього, а також жодним чином не може відновити його права, у випадку визнання недійсним рішення, оформленого протоколом №СП-105:2/20 від 17.12.2020 року, похідною вимогою якої є визнання недійсним договору №ДЗ-069 від 23.12.2020р. Між відповідачами укладено договір, який наразі є виконаним з обох сторін - здійснено поставку товарів, проведено повну оплату за товар, що підтверджується копіями видаткової накладної №38 від 23.12.2020, платіжного доручення №4806 від 28.12.2020 (а.с.115,116). У системі PROZORRO цю закупівлю зазначено як «завершену».

Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Отже, засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16).

Крім того, Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 та від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц.

Обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Суд зазначає, що враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до статті 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому, під ефективним способом слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Надаючи правову оцінку належності обраного заінтересованою особою способу захисту, судам належить зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі Конвенція).

У рішенні від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені у правовій системі тієї чи іншої країни.

Водночас засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2005, заява № 38722/02).

Також Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Вирішуючи господарський спір, суд з`ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові слід відмовити.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 у справі №912/1856/16, від 14.06.2019 у справі №910/6642/18, від 24.12.2019 у справі №902/377/19, від 28.01.2020 у справі №905/1513/16 та ін..

Обраний позивачем спосіб захисту не є ефективним, адже навіть у випадку задоволення позову не призвів би до поновлення прав позивача, оскільки закупівля за цією пропозицією є завершеною.

Згідно із ч.2-3 ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За приписами частини 1 статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі ( ч.2 ст. 2 ГПК України).

Згідно з ч. 4 ст. 74 ГПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Натомість згідно з ч. 1, 4 ст. 13 цього Кодексу судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 14 ГПК України).

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17 та від 23.10.2019 у справі №917/1307/18.

За приписами ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи, що позивачем, на підставі належних, допустимих, достовірних та вірогідних доказів у розумінні статей 76 -79 ГПК України не доведено наявності як наявності самого порушеного права, так і того яким чином це право буде відновлено, то позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Понесені позивачем судові витрати відповідно до статей 129 ГПК України у зв`язку з відмовою в задоволенні позову покладаються на позивача.

На підставі матеріалів справи та керуючись статтями 129,232-233,237-238,240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення буде розміщено за адресою в мережі Інтернет: www.court.gov.ua.

Повне рішення складено "12" квітня 2021 р.

Суддя С.Ч. Жельне