СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2021 р. Справа № 917/183/21

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Чернота Л.Ф. , суддя Радіонова О.О.

при секретарі Казаковій О.В.

за участю представників сторін:

позивача - Чорнуха Ю.В. (ордер серія ВІ №1038065 від 02.04.2021),

відповідачів - не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх.756) на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 16.02.2021 (суддя Ціленкр В.А.) у справі №917/183/21

за позовною заявою Кам`янопотоківської сільської ради, 39763, Полтавська область, Кременчуцький район, с. Кам`яні Потоки, вул. Миру, 19

до:

1. Кременчуцької районної ради, 36000, м. Кременчук, вул. Соборна, б. 14/23

2.Комунального некомерційного підприємства Кременчуцької районної ради "Кременчуцька центральна районна лікарня", 39627, м. Кременчук, проспект Полтавський, буд. 40

про визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 16.02.2021 року у справі №917/183/21 повернуто позовну заяву Кам`янопотоківській сільській раді на підставі п.2 ч.5 ст.174 ГПК України, у зв`язку із порушенням позивачем правил об`єднання позовних вимог.

Вказана ухвала мотивована тим, що позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення Кременчуцької районної ради від 24 грудня 2020 року "Про внесення змін до статуту та затвердження Статуту комунального некомерційного підприємства Кременчуцької районної ради "Кременчуцька центральна районна лікарня" в новій редакції"; визнання недійсним Статуту комунального некомерційного підприємства Кременчуцької районної ради "Кременчуцька центральна районна лікарня" в редакції, затвердженій рішенням Кременчуцької районної ради від 24 грудня 2020 року "Про внесення змін до статуту та затвердження Статуту комунального некомерційного підприємства Кременчуцької районної ради "Кременчуцька центральна районна лікарня" в новій редакції; визнання протиправним та скасування рішення Кременчуцької районної ради від 24 грудня 2020 року "Про передачу цілісного майнового комплексу комунального некомерційного підприємства Кременчуцької районної ради "Кременчуцька центральна районна лікарня" стосуються майнових прав Кам`янопотоківської сільської ради та повинні розглядатися в процесі господарського судочинства.

Місцевий господарський суд зазначив, що позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності Кременчуцької районної ради, яка полягає у не розгляді пропозицій Кам`янопотоківської сільської ради від 27 жовтня 2020 року, від 16 грудня 2020 року, від 23 грудня 2020 року про передання із спільної власності територіальних громад Кременчуцького району всього майна, майнових комплексів, прав та повноважень засновника комунальних підприємств тощо у комунальну власність Кам`янопотоківської сільської ради та про зобов`язання Кременчуцької районної ради розглянути пропозиції Кам`янопотоківської сільської ради від 27 жовтня 2020 року, від 16 грудня 2020 року, від 23 грудня 2020 року про передання із спільної власності територіальних громад Кременчуцького району всього майна, майнових комплексів, прав та повноважень засновника комунальних підприємств тощо у комунальну власність Кам`янопотоківської сільської ради стосуються саме владних повноважень, управлінських функцій суб`єкта владних повноважень та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Господарський суд Полтавської області в оскаржуваній ухвалі послався на положення ст.21, ч.4 ст.173 ГПК України та зазначив про те, що не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства, у зв`язку з чим, повернув позовну заяву на підставі п.2 ч.5 ст.174 ГПК України.

Позивач із вказаною ухвалою місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить цю ухвалу скасувати та направити справу на розгляд до Господарського суду Полтавської області.

В апеляційній скарзі позивач зазначає про те, що позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності Кременчуцької районної ради та зобов`язання останньої розглянути пропозиції Кам`янопотоківської сільської ради щодо передачі майна із спільної власності територіальних громад Кременчуцького району стосуються майнових інтересів Кам`янопотоківської об`єднаної територіальної громади, а саме, права на отримання у комунальну власність майна, а отже, вказаний спір є приватно-правовим, що не враховано судом першої інстанції.

Як зазначає апелянт, сама по собі участь органу місцевого самоврядування у спірних правовідносинах не дає підстав для віднесення такого спору до категорії публічно-правових, оскільки визначальною ознакою для встановлення юрисдикції, до якої має бути віднесено спір, є суть права та/або інтересу, за захистом яких звернулася особа.

Позивач посилається на те, що метою його звернення до суду із цим позовом є набуття речового права на спірне майно - цілісний майновий комплекс Комунального некомерційного підприємства Кременчуцької районної ради "Кременчуцька центральна районна лікарня", а тому цей позов має розглядатися господарським судом.

Перший відповідач надав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому проти доводів позивача заперечує, погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що цей спір повинен розглядатися за правилами адміністративного судочинства. Також перший відповідач зазначає про те, що позивач не направляв йому копію позовної заяви з доданими до неї документами, а при направленні копії апеляційної скарги не надав додатки до неї. Просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду - залишити без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу перший відповідач просить розглянути справу за відсутності його представника.

Перший відповідач надав суду доповнення до відзиву на апеляційну скаргу, в яких вказує на те, що на його адресу від позивача надійшла апеляційна скарга на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 16.02.2021 у цій справі, проте, вона не містила додатків, про які зазначено в описі вкладення до цінного листа, у зв`язку з чим, Кременчуцькою районною радою складено відповідний акт. Таким чином, на думку першого відповідача, позивачем при поданні апеляційної скарги не дотримано вимог ст.259 ГПК України.

Позивач надіслав суду письмові пояснення від 07.04.2021, в яких посилається на постанови Верховного Суду, в яких надано висновки стосовно підсудності аналогічних спорів господарським судам.

Другий відповідач відзив на апеляційну скаргу не надав.

В судове засідання 08.04.2021 відповідачі не з`явилися, хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с.108, 110).

Відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки судом апеляційної інстанції належним чином повідомлено відповідачів про дату, час та місце судового засідання, перший відповідач просив розглядати справу без участі його представника, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників відповідачів.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Позивач звернувся до суду з позовом про:

- визнання протиправною бездіяльності Кременчуцької районної ради, яка полягає у не розгляді пропозицій Кам`янопотоківської сільської ради від 27 жовтня 2020 року, від 16 грудня 2020 року, від 23 грудня 2020 року про передання із спільної власності територіальних громад Кременчуцького району всього майна, майнових комплексів, прав та повноважень засновника комунальних підприємств тощо у комунальну власність Кам`янопотоківської сільської ради;

-визнання протиправним та скасування рішення Кременчуцької районної ради від 24 грудня 2020 року "Про внесення змін до статуту та затвердження статуту Комунального некомерційного підприємства Кременчуцької районної ради "Кременчуцька центральна районна лікарня" в новій редакції";

-визнання недійсним статуту Комунального некомерційного підприємства Кременчуцької районної ради "Кременчуцька центральна районна лікарня" в редакції, затвердженій рішенням Кременчуцької районної ради від 24 грудня 2020 року "Про внесення змін до статуту та затвердження статуту Комунального некомерційного підприємства Кременчуцької районної ради "Кременчуцька центральна районна лікарня" в новій редакції;

-визнання протиправним та скасування рішення Кременчуцької районної ради від 24 грудня 2020 року "Про передачу цілісного майнового комплексу комунального некомерційного підприємства Кременчуцької районної ради "Кременчуцька центральна районна лікарня";

-зобов`язання Кременчуцької районної ради розглянути пропозиції Кам`янопотоківської сільської ради від 27 жовтня 2020 року, від 16 грудня 2020 року, від 23 грудня 2020 року про передання із спільної власності територіальних громад Кременчуцького району всього майна, майнових комплексів, прав та повноважень засновника комунальних підприємств тощо у комунальну власність Кам`янопотоківської сільської ради.

В позові позивач зазначає про те, що Комунальне некомерційне підприємство Кременчуцької районної ради "Кременчуцька центральна районна лікарня", відповідно до п.10 розділу V «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», є спільною власністю територіальних громад, зокрема, Кам`янопотоківської сільської ради.

Позивач посилається на те, що Кременчуцька районна рада, в порушення ч.8 ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», прийняла незаконне рішення про передачу цілісного майнового комплексу КНП Кременчуцької районної ради "Кременчуцька центральна районна лікарня" у комунальну власність Кременчуцької міської ради та таким чином позбавила Кам`янопотоківську та інші територіальні громади без їх згоди права власності на вказане майно.

Як зазначає позивач, він, керуючись приписами, що містяться в ч.3 п.10 розділу V «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», неодноразово звертався до Кременчуцької районної ради з проханням включити до порядку денного розгляд пропозиції Кам`янопотоківської сільської ради про надання згоди на передачу із спільної власності територіальних громад Кременчуцького району, зокрема, КНП Кременчуцької районної ради "Кременчуцька центральна районна лікарня" у комунальну власність Кам`янопотоківської сільської ради. Проте, всі звернення були проігноровані Кременчуцькою районною радою та після цього останньою, без участі Кам`янопотоківської сільської ради, прийнято оскаржувані рішення про передачу спірного майна у комунальну власність Кременчуцької міської ради.

За вказаних обставин, позивач вважає, що Кам`янопотоківська сільська рада була протиправно позбавлена права на мирне володіння майном КНП Кременчуцької районної ради "Кременчуцька центральна районна лікарня", співвласником якого вона була до прийняття першим відповідачем оскаржуваних рішень та внесення змін до статуту підприємства, та позбавлена права отримати вказане майно у комунальну власність у відповідності до положень ч.3 п.10 розділу V «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Судова колегія враховує наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних зі здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно із частиною другою статті 4 ГПК … органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Пунктом 6 частини першої статті 20 ГПК визначено, що господарські суди розглядають інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права.

Таким чином, якщо в результаті прийняття рішення особа набуває речового права на об`єкт нерухомого майна, то спір стосується права цивільного і підлягає розгляду в порядку цивільного чи господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін спору.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 листопада 2018 року у справі № 820/3534/17 дійшла висновку, що якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією майнових або особистих немайнових інтересів особи, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту її цивільних прав та інтересів.

Предметом позову у цій справі є, зокрема, визнання незаконним та скасування рішень Кременчуцької районної ради, якими КНП Кременчуцької районної ради "Кременчуцька центральна районна лікарня" передано у комунальну власність Кременчуцької районної ради, та внесено відповідні зміни до статуту вказаного підприємства.

Позивач не погоджується із вказаними рішеннями ради, посилаючись на те, що КНП Кременчуцької районної ради "Кременчуцька центральна районна лікарня" є спільною власністю територіальних громад та має бути передана у комунальну власність Кам`янопотоківської сільської ради.

Враховуючи наведене, а також суб`єктний склад сторін спору, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення Кременчуцької районної ради від 24 грудня 2020 року "Про внесення змін до статуту та затвердження Статуту комунального некомерційного підприємства Кременчуцької районної ради "Кременчуцька центральна районна лікарня" в новій редакції"; визнання недійсним Статуту комунального некомерційного підприємства Кременчуцької районної ради "Кременчуцька центральна районна лікарня" в редакції, затвердженій рішенням Кременчуцької районної ради від 24 грудня 2020 року "Про внесення змін до статуту та затвердження Статуту комунального некомерційного підприємства Кременчуцької районної ради "Кременчуцька центральна районна лікарня" в новій редакції; визнання протиправним та скасування рішення Кременчуцької районної ради від 24 грудня 2020 року "Про передачу цілісного майнового комплексу комунального некомерційного підприємства Кременчуцької районної ради "Кременчуцька центральна районна лікарня" стосуються майнових прав Кам`янопотоківської сільської ради та повинні розглядатися в порядку господарського судочинства.

Стосовно позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Кременчуцької районної ради, яка полягає у зволіканні розгляду пропозицій Кам`янопотоківської сільської ради від 27 жовтня 2020 року, від 16 грудня 2020 року, від 23 грудня 2020 року про передання із спільної власності територіальних громад Кременчуцького району всього майна, майнових комплексів, прав та повноважень засновника комунальних підприємств тощо у комунальну власність Кам`янопотоківської сільської ради та про зобов`язання Кременчуцької районної ради розглянути пропозиції Кам`янопотоківської сільської ради від 27 жовтня 2020 року, від 16 грудня 2020 року, від 23 грудня 2020 року про передання із спільної власності територіальних громад Кременчуцького району всього майна, майнових комплексів, прав та повноважень засновника комунальних підприємств тощо у комунальну власність Кам`янопотоківської сільської ради, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

За пунктом 7 частини першої статті 3 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини другої статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Пунктом 1 частини другої статті 17 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Наведені норми узгоджуються з положеннями статей 2, 4 та 19 КАС України , якими визначено завдання та основні засади адміністративного судочинства, зміст публічно-правового спору та справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте, сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника.

Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Отже, сама по собі участь органу місцевого самоврядування у спірних правовідносинах не дає підстав для віднесення такого спору до категорії публічно-правових, оскільки визначальною ознакою для встановлення юрисдикції, до якої має бути віднесено спір, є суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що фактично основним мотивом звернення позивача до суду стало неотримання із спільної власності територіальних громад Кременчуцького району Полтавської області у комунальну власність Кам`янопотоківської сільської ради об`єкту нерухомого майна - КНП Кременчуцької районної ради "Кременчуцька центральна районна лікарня".

Тобто, метою звернення позивача із позовом є набуття речового права на спірне майно.

Звертаючись з цим позовом, Кам`янопотоківська сільська рада таким чином намагається захистити свій майновий інтерес щодо цілісного майнового комплексу КНП Кременчуцької районної ради "Кременчуцька центральна районна лікарня", який було безоплатно передано у комунальну власність Кременчуцької міської ради.

Таким чином, у разі, коли Кам`янопотоківська сільська рада звертається до уповноваженого органу (Кременчуцької районної ради) із пропозиціями щодо передачі об`єкта нерухомого майна із спільної власності територіальних громад району до комунальної власності Кам`янопотоківської сільської ради, а вказаний орган відмовляє в цьому, то така відмова не спричиняє виникнення публічно-правового спору, пов`язаного зі здійсненням владних управлінських функцій.

В основі спору, що розглядається, лежать організаційні та майнові відносини, що склалися між відповідними суб`єктами управління щодо певного об`єкта права власності, а отже спір в цій справі не є публічно-правовим.

Подібна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року (справа №925/378/17), від 23 січня 2019 року (справа № 808/703/18) та постанові Верховного Суду від 28 лютого 2019 року (справа №824/15/17-а).

Враховуючи наведене та суть спірних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку, що цей спір не відповідає всім ознакам публічно-правового спору, а тому не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності районної ради та зобов`язання вчинити дії стосуються владних повноважень та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Проте, з фактичних обставин справи вбачається, що в даному випадку існує спір про право, що виключає можливість розгляду цієї справи за правилами адміністративного судочинства.

Обґрунтування позовних вимог свідчить про те, що предметом спору є майнові правовідносини, які підлягають розгляду в порядку господарського судочинства.

Аналогічну позицію висловив Верховний Суд в постанові від 07.04.2020 у справі №654/540/17, вирішуючи питання про підвідомчість спору.

Враховуючи наведене, місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку про порушення правил об`єднання позовних вимог та безпідставно повернув позовну заяву Кам`янопотоківській сільській раді.

Стосовно доводів першого відповідача про те, що позивачем при зверненні із апеляційною скаргою не було дотримано положень ст.259 ГПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з пунктом 3 частини 3 статті 258 Господарського процесуального кодексу України, до апеляційної скарги додаються докази надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

Відповідно до статті 259 ГПК України, особа, яка подає апеляційну скаргу, надсилає іншим учасникам справи копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення.

Позивачем до апеляційної скарги додано поштові накладні ПАТ «Укрпошта» від 26.02.2021 та описи вкладення до цінних листів, як докази направлення відповідачам копії апеляційної скарги з додатками (а.с.38-41).

У відзиві на апеляційну скаргу перший відповідач підтверджує, що він отримав від позивача копію апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 16.02.2021 у цій справі.

Відповідачем, як додаток до доповнення до відзиву на апеляційну скаргу надано опис вкладення до цінного листа від 26.02.2021, з якого вбачається направлення позивачем відповідачу як апеляційної скарги, так і додатків до неї.

Отже, у суду відсутні підстави вважати, що позивачем не дотримано вимог п.3 ч.3 ст.258, ст.259 ГПК України.

Вказаними нормами не передбачено обов`язок суду при відкритті апеляційного провадження перевіряти факт вручення стороні апеляційної скарги та додатків до неї.

Водночас, перший відповідач, отримавши апеляційну скаргу, як він зазначає без додатків, не був позбавлений права та можливості ознайомитися з матеріалами справи.

Перший відповідач також зазначає, що він не отримував від позивача копію позовної заяви та додатки до неї.

Проте, дотримання позивачем вимог ст.164 ГПК України перевіряється судом першої інстанції при вирішенні питання про відкриття провадження у справі та у даному випадку не має правового значення при вирішенні питання підвідомчості спору.

Доводи апеляційної скарги позивача знайшли своє підтвердження під час апеляційного провадження.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що є підставою для задоволення апеляційної скарги позивача та скасування ухвали Господарського суду Полтавської області від 16.02.2021 року у цій справі з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія зазначає, що розподіл судових витрат, понесених позивачем у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, повинен бути здійснений судом першої інстанції за наслідками вирішення спору.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.270, 271, п.6 ч.1 ст.275, п.4 ч.1 ст.280, 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Полтавської області від 16.02.2021 у справі №917/183/21 скасувати.

Справу №917/183/21 направити на розгляд Господарського суду Полтавської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку ст.ст.287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 12.04.2021р.

Головуючий суддя О.Є. Медуниця

Суддя Л.Ф. Чернота

Суддя О.О. Радіонова