ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" квітня 2021 р. Справа№ 925/1161/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кравчука Г.А.

суддів: Агрикової О.В.

Козир Т.П.

розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи, апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Капиці Віталія Григоровича, м. Черкаси

на рішення Господарського суду Черкаської області від 23.11.2020 (повний текст складено 24.11.2020)

у справі № 925/1161/20 (суддя Довгань К.І.)

за позовом Черкаської міської ради, м. Черкаси

до Фізичної особи підприємця Капиці Віталія Григоровича, м. Черкаси

про стягнення 30 783, 63 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

Черкаська міська рада (далі - позивач) звернулась до Господарського суду Черкаської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Капиці Віталію Григоровичу (далі - ФОП Капиця В.Г., відповідач) про стягнення 30 783, 63 грн заборгованості.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказав, що за період з 01.08.2017 по 27.08.2018 відповідачем не були сплачені грошові кошти за користування ним земельною ділянкою без відповідних правовстановлюючих документів.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 23.11.2020 у справі №925/1161/20 Черкаської міської ради задоволено повністю.

Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Капиці Віталія Григоровича на користь міського бюджету м.Черкаси 30783, 63 грн. безпідставно утриманих коштів (орендної плати) та 2102,00 грн витрат по сплаті судового збору.

Обґрунтовуючи рішення, місцевий господарський суд вказав про наявність підстав для задоволення позову про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за фактичне використання земельною ділянкою за період з 01.08.2017 по 27.08.2018 у загальній сумі 30 783,63 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Фізичної особи-підприємця Капиці Віталія Григоровича звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Черкаської області від 23.11.2020 у справі №925/1161/20 скасувати та постановити нове, яким у задоволені позову Черкаської міської ради відмовити повністю.

Крім цього, заявлено клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, яке мотивоване тим, що копію рішення заявник отримав 26.11.2020.

Вимоги апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції не було надано оцінки обставинам того, що у протоколі розбіжностей до укладеного сторонами даного спору договору оренди, сторони не тільки виключили п.п. "з" п. 31, а й зазначили підстави таких дій, відповідно до яких сторони дійшли згоди про звільнення відповідача від обов`язку відшкодувати орендодавцю суму упущеної вигоди оскільки відповідно до п. 4 рішення Черкаської міської ради від 18.08.2011 №3-99, позивач зобов`язаний протягом місяця з дати прийняття рішення видати відповідачу рішення та проект договору оренди землі під підпис або направити листом з повідомлення, однак сам позивач зволікав з виконанням свого обов`язку, покладеного на нього його ж рішенням, не направляв на адресу відповідача проект договору. Вказані обставини, за твердженням відповідача, вказують на відсутність порушеного права позивача та є підставою для прийняття рішення про відмову у задовлені позову.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.12.2020, справа № 925/1161/20 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Мартюк А.І., Зубець Л.П.

Вищезазначеною колегією суддів заявлено самовідвід від розгляду справи № 925/1161/20 за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Капиці Віталія Григоровича на рішення Господарського суду Черкаської області від 23.11.2020.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.12.2020 заяву про самовідвід колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: Алданової С.О. (головуючий), Зубець Л.П., Мартюк А.І. від розгляду апеляційної скарги Фізичної особи підприємця Капиці Віталія Григоровича на рішення Господарського суду Черкаської області від 23.11.2020 у справі № 925/1161/20 - задоволено, апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Капиці Віталія Григоровича на рішення Господарського суду Черкаської області від 23.11.2020 у справі № 925/1161/20 передано на повторний автоматизований розподіл для визначення складу суду.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.12.2020 справу №925/1161/20 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді (судді доповідача) Кравчука Г.А., суддів Козир Т.П. та Агрикової О.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.01.2021 витребувано у Господарського суду Черкаської області матеріали справи №925/1161/20 та відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Капиці Віталія Григоровича на рішення Господарського суду Черкаської області від 23.11.2020 у справі №925/1161/20.

29.01.2021 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи 925/1161/20.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.02.2021 поновлено Фізичній особі-підприємцю Капиці В. Г. пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Черкаської області від 23.11.2020 у справі №925/1161/20, відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою у справі № 925/1161/20, вирішено розгляд апеляційної скарги здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

Позиції учасників справи.

18.02.2021 через відділ документального забезпечення діяльності Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача, відповідно до якого позивач просив апеляційний господарський суд залишити без задоволення вимоги апеляційної скарги. А оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишити без змін.

В обґрунтування заперечень проти задоволення апеляційної скарги представник позивача зазначає, що розбіжність щодо п.п. "з" п. 31 договору оренди землі між орендарем та орендодавцем в порядку визначеному ст. 181 Господарського кодексу України (далі - ГК України), не була усунута.

Підписання сторонами договору оренди землі вказаного протоколу розбіжностей не усуває обов`язку відповідача в силу закону (абз. 2 ст. 174 ГК України) забезпечувати оплату за користування спірною земельною ділянкою, на якій розташоване належне йому нерухоме майно.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 10.08.2020 вбачається, що на підставі договору купівлі - продажу від 19.01.2007 № 330, посвідченого приватним нотаріусом, відповідач - фізична особа - підприємець Капиця Віталій Григорович набув у власність нерухоме майно: нежитлові будівлі, розташовані в місті Черкаси по вул. Смілянській, 179.

Дата державної реєстрації права власності на нерухоме майно: 31.01.2007; номер запису: 670 в книзі: 23.

Об`єкт нерухомого майна відповідача розташований на земельній ділянці, що належить територіальній громаді міста Черкаси, в інтересах якої діє позивач - Черкаська міська рада, згідно повноважень визначених ст.12 Земельного кодексу України.

З матеріалів справи вбачається, що 18.08.2011 рішенням Черкаської міської ради за № 3-99 було надано приватному підприємцю Капиці Віталію Григоровичу земельну ділянку по вул. Смілянській, 179 площею 2109 кв. м в оренду на 49 років (без права передачі її в суборенду) під комплекс будівель за рахунок землекористування ВАТ "Укртелеком".

Пунктом 3 зазначеного рішення відповідача було зобов`язано укласти договір оренди землі з Черкаською міською радою, здійснивши його державну реєстрацію та надати один примірник Черкаській міській раді протягом двох місяців з дати прийняття рішення.

Листами від 25.04.2016 № 1401-01-25 та від 14.03.2018 № 994-01-25 на адресу відповідача, департаментом архітектури та містобудування Черкаської міської ради надсилались повідомлення про необхідність укладення договору оренди землі.

16.05.2018 сторонами було укладено договір оренди земельної ділянки, розташованої в місті Черкаси по вул. Смілянська, 179. Цей Договір оренди був укладений із протоколом розбіжностей, відповідно до якого виключено пункт 31 «з» договору, за яким орендар був зобов`язаний відшкодувати Орендодавцю суму упущеної вигоди (не отриманого прибутку) в розмірі орендної плати за весь період з дати прийняття рішення Черкаської міської ради від 18.08.2011 № 3-99 до моменту державної реєстрації права оренди.

Згідно Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 03.09.2018 зазначений Договір оренди земельної ділянки був зареєстрований 28.08.2018; номер запису про інше речове право: 27740153.

На підставі Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 30.03.2018 № 740/0/25-18, нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 2109 кв. м., що розташована в м. Черкаси по вул. Смілянській, 179, кадастровий номер :06:051:0038, становила 956 684, 58 грн.

За користування відповідачем вказаною земельною ділянкою без відповідних правовстановлюючих документів, позивач за період з 01.08.2017 по 27.08.2018 нарахував відповідачу 30783, 63 грн., які він мав би заплатити позивачу.

Задовольняючи позов, місцевий господарський суд вказав про наявність підстав для стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою за період з 01.08.2017 по 27.08.2018 у загальній сумі 30 783,63 грн. на підставі ст.ст. 1212-1214 ЦК України.

Колегія суддів апеляційного господарського суду не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Предметом позову в цій справі є стягнення з власника об`єктів нерухомого майна безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою, на якій ці об`єкти розміщені.

За змістом ст. ст. 122, 123, 124 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Згідно з ст. 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням ч. 1 ст. 21 Закону України "Про оренду землі" визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. А згідно з пунктом "д" ч. 1 ст. 156 ЗК України власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права є предметом регулювання глави 83 ЦК України.

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Аналогічний висновок сформульований Верховним Судом України у постанові від 02.03.2016 у справі № 6-3090цс15.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень глави 83 ЦК України (аналогічний висновок сформульований Верховним Судом України у постанові від 02.10.2013 у справі № 6-88цс13).

Разом з тим для кондикційних зобов`язань доведення вини особи не має значення, а важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої (ст. ст. 1212-1214 ЦК України).

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі №917/1739/17 та від 20.11.2018 у справі №922/3412/17.

Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Тобто, відповідач, як власник об`єкта нерухомого майна, користувався земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розміщено, за відсутності оформленого відповідно до вимог чинного законодавства права користування цією земельною ділянкою, не сплачуючи орендну плату.

Отже, відповідач без достатньої правової підстави за рахунок позивача, який є власником земельної ділянки, зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, тобто орендну плату, тому зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч. 1 ст. 1212 ЦК України.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про оренду землі" об`єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності.

Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди (ч. 1 ст. 21 названого Закону).

Згідно абз. 3 ч. 1 ст. 13 Закону України "Про оцінку земель" нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки, зокрема, комунальної власності. Крім того, згідно з абз. 1 п. 289.1 Податкового кодексу України для визначення розміру орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Отже, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності є нормативна грошова оцінка земель, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями пункту 288.5.1 ст. 288 ПК України (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 10.09.2018 у справі №920/739/17).

Відповідно до ч. 2 ст. 20 та ч. 3 ст. 23 Закону України "Про оцінку земель" дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Відповідно до поданого позивачем розрахунку збитків за час фактичного користування земельною ділянкою ФОП Капицею В.Г. по вул. Смілянській, 179 , загальна сума неодержаного доходу за час фактичного користування земельною ділянкою з 01.08.2017 по 27.08.2018 склала 30 783,63 грн., а саме: з 01.08.2017 по 31.12.2017 - 11 958,56 грн.; з 01.01.2018 по 27.08.2018 - 18 825,07 грн.

При цьому, зазначені суми розраховані, виходячи з розміру очікуваної річної орендної плати, визначеної у відсотковому відношенні від нормативної грошової оцінки земельної ділянки за відповідний рік.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, дослідивши поданий позивачем розрахунок, встановила, що матеріали справи містять документацію про нормативну грошову оцінку за 2018 рік, однак в матеріалах справи відсутня документація про нормативну грошову оцінку за 2017 рік.

За змістом ст. 80 ГПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідно до приписів ст.ст. 13, 74 ГПК України докази подаються саме сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Відсутність даних щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки відповідно за 2017 рік виключає можливість господарському суду перевірити правильність визначення орендної плати за вказані періоди або здійснити самостійно власний розрахунок недоотриманої орендної плати за період з 01.08.2017 по 31.12.2017.

Таким чином, встановивши факт набуття відповідачем права власності на нерухоме майно, а також користування земельною ділянкою без достатніх правових підстав з 01.08.2017 по 27.08.2018, за наслідками здійсненого апеляційним господарським судом перерахунку за виключенням суми орендної плати за 2017 рік, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню плата за фактичне користування земельною ділянкою у загальному розмірі 18 825, 07 грн.

Доводи апелянта в частині відсутності у позивача порушеного права у зв`язку з підписанням протоколу розбіжностей до укладеного сторонами даного спору договору оренди колегією суддів апеляційного господарського суду не приймають, оскільки підписання сторонами договору оренди землі вказаного протоколу розбіжностей не усуває обов`язку відповідача в силу закону (абз. 2 ст. 174 ГК України) забезпечувати оплату за користування спірною земельною ділянкою, на якій розташоване належне йому нерухоме майно.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог у даній справі та стягнення з відповідача коштів у розмірі 18 825, 07 грн.

Доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, спростовуються встановленими обставинами та застосованими нормами матеріального права, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з ч.4 ст.277 ГПК України, зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду - зміні в частині присудженої до стягнення суми безпідставно утриманих коштів (орендної плати).

Судові витрати.

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги, витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 275, 276, 278, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Капиці Віталія Григоровича на рішення Господарського суду Черкаської області від 23.11.2020 у справі № 925/1161/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 23.11.2020 у справі № 925/1161/20 змінити, виклавши його резолютивну частину в наступній редакції:

"Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи підприємця Капиці Віталія Григоровича (іден.код: НОМЕР_1 ; АДРЕСА_2 ) на користь міського бюджету м.Черкаси (балансовийрах.№ UА0023002, банк: Казначейство України (ЕАП), одержувач платежу: УК у м. Черкасах/Черкаси/, , код бюджетної класифікації: 24062200) - 18 825,07 грн. (вісімнадцять тисяч вісімсот двадцять п`ять грн. 07 коп.) безпідставно утриманих коштів (орендної плати).

Стягнути з фізичної особи підприємця Капиці Віталія Григоровича (іден.код: НОМЕР_1 ; АДРЕСА_2 ) на користь Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради (; вул.Б.Вишневецького,36, м.Черкаси, 18001) - 1 285,43 грн (тисячу двісті вісімдесят п`ять грн. 43 коп.) витрат по сплаті судового збору."

3. В іншій частині рішення Господарського суду Черкаської області від 23.11.2020 у справі № 925/1161/20 залишити без змін.

4. Повернути до Господарського суду Черкаської області матеріали справи №925/1161/20.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя Г.А. Кравчук

Судді О.В. Агрикова

Т.П. Козир