РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.04.2021Справа № 910/22947/17

Господарський суд міста Києва у складі судді Бондарчук В.В., за участі секретаря судового засідання Ярошевської І.О., розглянувши в порядку загального позовного провадження

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогазові технології» м. Київ

до

1. Державного підприємства «Молдовська залізниця», м. Кишинів, Республіка Молдова

2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Іволга-2», м. Київ

про стягнення коштів,

Представники сторін:

від позивача: Луговець Л.А.;

від відповідача-1: Мойса Є.В.;

від відповідача-2: не з`явилися;

вільний слухач: ОСОБА_1 ;

вільний слухач: ОСОБА_4;

вільний слухач: ОСОБА_2

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Нафтогазові технології» (далі - ТзОВ «Нафтогазові технології»/позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства «Молдовська залізниця» (далі - ДП «Молдовська залізниця»/відповідача-1) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Іволга-2» (далі - ТзОВ «Іволга-2»/відповідача-2) про стягнення солідарно з відповідача-1 та відповідача-2 лізингових платежів в сумі 10 000,00 доларів США, а також стягнення з відповідача-1 лізингових платежів в сумі 7 879 680,00 доларів США, мотивуючи свої вимоги неналежним виконанням відповідачем-1 зобов`язань за договором оренди №02/12-97 від 31.12.1997 (в редакції змін від 05.01.1998) щодо оплати лізингових платежів, а також невиконанням відповідачем-2 зобов`язань за договором поруки №П/01-17 від 22.07.2002, укладеним в забезпечення вказаного договору оренди.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 22.12.2017 (суддя Смирнова Ю.М. ) повернув позивачу позовну заяву.

Київський апеляційний господарський суд постановою від 20.02.2018 ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.12.2017 у справі № 910/22947/17 скасував, а матеріали справи передав на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Верховний Суд постановою від 16.05.2018 постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.02.2018 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.12.2017 у справі № 910/22947/17 скасував, а справу передав до суду першої інстанції для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 06.08.2018 (суддя Смирнова Ю.М.) відкрив провадження у справі №910/22947/17 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначив на 14.08.2018.

09.07.2018 через відділ діловодства суду від позивача надійшли додаткові пояснення по справі.

19.07.2018 через відділ діловодства суду від позивача надійшли додаткові документи на виконання ухвали суду.

13.08.2018 через канцелярію суду від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог та зміну підстав позову, а також 20.08.2018 представником позивача подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій позивач просить суд:

- стягнути солідарно з ДП «Молдовська залізниця» та ТЗОВ «Іволга-2» на користь позивача лізингові платежі в розмірі 10 000,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 20.08.2018 складає 278 985,00 грн;

- стягнути з ДП «Молдовська залізниця» лізингові платежі за період з 01.01.2003 по 20.03.2007 в розмірі 7 868 680,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 20.08.2018 складає 219 552 267,48 грн, штраф за прострочення виконання зобов`язання у відповідності до п. 7.3 договору оренди 128 танк-контейнерів №02/12-97 від 31.12.1997 у загальному розмірі 19 325 393,92 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 20.08.2018 складає 539 149 502,28 грн, відсотки за прострочення виконання зобов`язання у відповідності до ст. 619 Цивільного кодексу Республіки Молдова у загальному розмірі 9 662 671,16 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 20.08.2018 складає 269 574 031,36 грн, що всього становить 36 857 745,08 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 20.08.2018 складає 1 028 275 801,11 грн.

У підготовчому засіданні 14.08.2018 суд оголосив перерву до 28.08.2018.

28.08.2018 через відділ діловодства суду від позивача надійшли додаткові пояснення по справі та заява про збільшення розміру позовних вимог.

28.08.2018 через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про розгляду справи без участі представника відповідача-2.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 28.08.2018 (суддя Смирнова Ю.М.) закрив провадження у справі в частині вимог позивача про стягнення з ДП «Молдовська залізниця» на користь позивача лізингових платежів за період з 01.01.2003 по 20.03.2007 в розмірі 7 869 680 доларів США, не прийнято до розгляду заяви позивача про збільшення позовних вимог та зміну підстав позову від 31.07.2018 та прийнято до розгляду заяви позивача про збільшення розміру позовних вимог від 20.08.2018 в частині вимог про солідарне стягнення з ДП «Молдовська залізниця» та ТзОВ «Іволга-2» лізингових платежів в розмірі 10 000,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 20.08.2018 складає 278 985,00 грн.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 28.08.2018 продовжив строк підготовчого провадження у справі № 910/22947/17 на 30 днів, у підготовчому засіданні оголосив перерву до 20.09.2018.

18.09.2018 через відділ діловодства суду від відповідача-1 надійшла заява про застосування строків позовної давності, клопотання про витребування доказів по справі, а також письмові пояснення по справі.

20.09.2018 через відділ діловодства суду від відповідача-2 надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності його представника.

20.09.2018 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про долучення документів, а також заява про збільшення позовних вимог, в якій позивач просив суд:

- стягнути солідарно з ДП «Молдовська залізниця» та ТзОВ «Іволга-2» на користь позивача лізингові платежі в розмірі 10 000,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 20.08.2018 складає 278 985,00 грн;

- стягнути з ДП «Молдовська залізниця» на користь позивача лізингові платежі за період з 01.01.2003 по 20.03.2007 в розмірі 7 868 680,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 20.08.2018 складає 219 552 267,48 грн, штраф за прострочення виконання зобов`язання у відповідності до п. 7.3 Договору оренди 128 танк-контейнерів №02/12-97 від 31.12.1997 у загальному розмірі 19 325 393,92 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 20.08.2018 складає 539 149 502,28 грн, відсотки за прострочення виконання зобов`язання у відповідності до ст. 619 Цивільного кодексу Республіки Молдова у загальному розмірі 9 662 671,16 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 20.08.2018 складає 269 574 031,36 грн, що всього становить 36 857 745,08 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 20.08.2018 складає 1 028 275 801,11 грн.

20.09.2018 до початку судового засідання до суду надійшла апеляційна скарга ТзОВ «Нафтогазові Технології» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.08.2018 про закриття провадження у справі в частині вимог позивача про стягнення з ДП «Молдовська залізниця» на користь ТзОВ «Нафтогазові технології» лізингових платежів за період з 01.01.2003 по 20.03.2007 у розмірі 7 869 680,00 доларів США.

Господарським судом міста Києва ухвалою від 20.09.2018 (суддя Смирнова Ю.М.) провадження у справі №910/22947/17 зупинено до перегляду ухвали Господарського суду міста Києва від 28.08.2018 у справі № 910/22947/17 в порядку апеляційного провадження.

Північний апеляційний господарський суд постановою від 31.10.2018 ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.08.2018 у справі № 910/22947/18 залишив без змін.

Верховний Суд постановою від 16.01.2019 постанову Північного апеляційного господарського суду від 31.10.2018 у справі №910/22947/17 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.08.2018 у справі №910/22947/17 залишив без змін.

11.02.2019 матеріали справи повернулись до Господарського суду міста Києва.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 20.02.2019 поновив провадження у справі, підготовче засідання у справі призначив на 20.03.2019.

12.03.2019 через відділ діловодства суду від відповідача-1 надійшло клопотання про закриття провадження у справі.

19.03.2019 через відділ діловодства суду від позивача надійшли додаткові письмові пояснення та заява про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів лізингові платежі за період з 01.01.2003 по 20.03.2007 у розмірі 7 879 680,00 доларів США, штраф за прострочення виконання зобов`язання у відповідності до п. 7.3 Договору оренди 128 танк-контейнерів № 02/12-97 від 31.12.1997 у загальному розмірі 19 325 393,92 доларів США, відсотки за прострочення виконання зобов`язання у відповідності до ст. 619 Цивільного кодексу Республіки Молдова у загальному розмірі 9 662 671,16 доларів США, що всього становить 36 867 745,08 доларів США, що за офіційним курсом НБУ за 1 долар США станом на 16.01.2019 складає 1 038 195 701,45 грн.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 20.03.2019 у підготовчому засіданні оголосив перерву до 18.04.2019.

Господарським судом міста Києва ухвалою від 18.04.2019 відкладено розгляд клопотання відповідача-1 про закриття провадження у справі на наступне засідання, прийнято до розгляду заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог.

У підготовчому засіданні 18.04.2019 суд оголосив перерву до 22.05.2019.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 22.05.2019 (суддя Смирнова Ю.М.) закрив провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Північний апеляційний господарський суд постановою від 06.08.2020 (повний текст підписано 30.11.2020) ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.05.2019 у справі №910/22947/17 скасував, а справу направив до Господарського суду міста Києва для продовження розгляду.

17.12.2020 матеріали справи №910/22947/17 надійшли до Господарського суду міста Києва та за результатом автоматизованого розподілу судових справ між суддями передані для розгляду судді Бондарчук В.В.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 22.12.2020 (суддя Бондарчук В.В.) прийняв справу №910/22947/17 до розгляду одноособово за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 08.02.2021.

05.02.2021 на електронну пошту суду від відповідача-1 надійшло клопотання про закриття провадження у справі, яке обґрунтовано прийняттям Північним апеляційним господарським судом постанови від 14.09.2020 у справі № 910/11287/16. Зокрема, відповідач-1 зазначає, що у справах № 910/11287/16 та № 910/22947/17 наявний спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що є підставою для закриття провадження у справі.

08.02.2021 через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи додаткових доказів.

08.02.2021 суд відклав розгляд клопотання відповідача-1 про закриття провадження у справі на наступне засідання, відповідно відклав підготовче засідання на 01.03.2021.

11.02.2021 на електронну пошту суду надійшло клопотання відповідача-1 про долучення до матеріалів справи копії довіреності.

25.02.2021 до канцелярії суду надійшли заперечення позивача на клопотання ДП «Молдовська залізниця» про закриття провадження у справі.

01.03.2021 суд відклав підготовче засідання на 15.03.2021.

12.03.2021 через канцелярію суду від позивача надійшли додаткові пояснення до заперечень на клопотання відповідача-1 про закриття провадження у справі.

15.03.2021 через канцелярію суду від відповідача-1 надійшли пояснення до клопотання про закриття провадження у справі.

15.03.2021 суд відмовив у задоволенні клопотання ДП «Молдавська залізниця» про закриття провадження у справі.

Суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 05.04.2021.

05.04.2021 у судове засідання з`явились представники позивача та відповідача-1. Зокрема, представник ТзОВ «Нафтогазові технології» позовні вимоги підтримав у повному обсязі, представник ДП «Молдовська залізниця» проти задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву з урахуванням пояснень, наданих до клопотання про закриття провадження у справі.

Представник відповідача-2 у судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву не надав, про причини неявки суд не повідомив, при цьому, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

31.12.1997 між Фірмою «NistasGmbH» (далі - фірма) та Транспортно-експедиційним підприємством «ЧФМ-Експедиція» залізниці Молдови, правонаступником якого є ДП «Молдовська залізниця» (далі - замовник) укладено договір оренди 128 танко-контейнерів №02/12-97, відповідно до якого фірма здає в оренду замовнику 128 танко-контейнерів для перевезення наливанням харчових продуктів строком на 5 років з дня підписання договору та приймально-передавальних актів, з наступним правом їх викупу. Вказаний договір укладено в м. Кишинів Республіка Молдова.

Пунктом 4.1 договору передбачено, що плата за надані замовнику танко-контейнери встановлюється з моменту підписання договору та приймально-передавальних актів у розмірі 20 дол. США за один танко-контейнер за добу.

05.01.1998 сторонами внесено зміни до договору №02/12-97 від 31.12.1997, якими змінено предмет договору (з оренди майна на фінансовий лізинг), умови договору викладено у відповідності з положеннями законодавства про лізинг. Майно підлягало поставці лізингоотримувачу за адресою у Республіці Молдова. По закінченню угоди майно мало передаватись лізингоотримувачу за законодавством Республіки Молдова.

Згідно п. 3.1. змін до договору від 05.01.1998, майно, вказане у п. 1.1. договору, передається лізингоотримувачу на строк 5 років, з дати приймання його лізингоотримувачу.

Пунктом 4.4. змін до договору передбачено, що по закінченню угоди 128 танко-контейнерів передаються лізингоотримувачу у власність після оплати лізингоотримувачем залишкової вартості танко-контейнерів з урахуванням зносу і амортизації.

Відповідно до п. 7.1. змін до договору №02/12-97 від 31.12.1997, лізингоотримувачу за надане право використання майна, що передано в лізинг за цим договором, зобов`язується сплатити лізингодавцю лізингові платежі щомісячно в розмірі 20 доларів США на добу за кожен танко-контейнер.

В п. 7.3. змін до договору сторони погодили, що у разі ненадходження на рахунок лізингодавця лізингових платежів до 15 числа наступного місяця, лізингові платежі вважаються внесеними з порушенням строків. У такому випадку, лізингодавець має право нараховувати лізингоотримувачу штраф в розмірі 0,05 % від суми заборгованості за кожен день прострочення.

04.08.1998 сторонами внесено зміни до договору №02/12-97 від 31.12.1997, відповідно до яких по закінченню угоди 128 танко-контейнерів передаються лізингоотримувачу у власність після сплати ним остаточної вартості танко-контейнерів з урахуванням зносу та амортизації. Вказане доповнення було підписано в м. Кишинів Республіка Молдова.

На виконання умов основного договору Фірмою «Nistas GmbH» було передано, а замовником прийнято 128 танко-контейнерів, що підтверджується Актом приймання - передачі від 31.12.1997.

Відтак, 128 танко-контейнерів передано в лізинг до 31.12.2002 включно.

Крім того, 22.07.2002 між Фірмою «NistasGmbH» (далі - кредитор за договором поруки) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Іволга-2» (далі - поручитель за договором поруки) укладено договір поруки №П/01-17, відповідно до якого поручитель зобов`язався відповідати перед кредитором за виконання всіх зобов`язань ДП «Молдовська залізниця» (далі - боржник за договором поруки), які виникли згідно із договором оренди 128 танко-контейнерів №02/12-97 від 31.12.1997, який був укладений між кредитором та боржником.

Відповідно до п. 4.1. договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань боржника по основному договору в сумі, яка дорівнює 10 000,00 доларів США, в тому числі за відшкодування основного боргу, за сплату неустойки за прострочення виконання зобов`язання, за відшкодування понесених ним збитків або упущеної вигоди та за повернення 128 танко-контейнерів кредитору.

У відповідності до п. 5.1.1. договору поруки, поручитель зобов`язаний при порушенні боржником обов`язків перед кредитором по основному договору виконати за боржника зобов`язання на умовах, в порядку та в строки, передбачені основним договором.

Договір поруки вступає в силу з моменту його підписання та діє до 22.07.2027 (п. 7.1. договору поруки).

Пунктом 7.3. та 7.4. договору поруки, сторони погодили, що всі спори пов`язані з цим договором вирішуються шляхом переговорів між сторонами. Якщо спір не може бути вирішений шляхом переговорів, він вирішується у судовому порядку в Господарському суді м. Києва. При вирішенні спорів сторони застосовують матеріальне право України.

За твердженням позивача, ДП «Молдавська залізниця» та ТзОВ «Іволга-2» свої зобов`язання належним чином не виконали, лізингові платежі в повному обсязі не сплатили та не повернули об`єкт лізингу, у зв`язку з чим 21.11.2005 між фірмою «NistasGmbH» (далі - цедент) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Нафтогазові технології» (далі - цесіонарій) укладено договір уступки прав (цесії) №3, відповідно до якого цедент відступає, а цесіонарій приймає право вимоги до Державного підприємства «Молдовська залізниця» (далі - боржник), відповідно до договору оренди №02/12-97 від 31.12.1997, укладеного між цедентом та боржником (основний договір), належного виконання боржником зобов`язань в частині сплати лізингових платежів (право вимоги за якими існує на момент підписання даного договору з 01.01.2003 по 21.11.2005, в розмірі 5 401 600,00 доларів США, а також права вимоги сплати таких лізингових платежів, які можуть виникнути в майбутньому), в тому числі і згідно з договором поруки №П/01-17 від 22.07.2002, укладеного між цедентом та ТзОВ «Іволга-2».

Згідно п. 3.2. цього договору цісіонарій зобов`язаний повідомити боржника про відступлення прав вимоги відповідно цього договору.

В п. 5.3. цього договору сторони погодили, що при вирішенні спорів застосовується матеріальне право України.

Пунктом 6.1. договору передбачено, що договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до повного виконання зобов`язань по договору оренди 128 танко-контейнерів № 02/12-97 від 31.12.1997.

21.05.2005 позивач листом № 25/11 повідомив відповідача-1, що відповідно до Закону Республіки Молдова «Про лізинг» № 59-ХVI від 24.04.2005, ст. 17 пункту 6, останній повинен сплачувати лізингові платежі в подвійному розмірі та оскільки 128 танко-контейнерів, що перебувають у власності фірми «NistasGmbH» повернуті не були, просив перерахувати заборгованість з 01.01.2003 по 21.11.2005 у розмірі 5 401 600,00 грн.

У відповідь на цю вимогу, ДП «Молдавська залізниця» листом № NF 5/212 від 12.12.2005 повідомило, що 128 танко-контейнерів згідно з контрактом №02/12-97 від 31.12.1997 та доповнень до нього є власністю ДП «Молдавська залізниця» з 01.01.2003, а також станом на день розгляду звернення позивача, всі платежі з фірмою «NistasGmbH» по цьому контракту здійснено. 128 танко-контейнерів прийняті на баланс підприємства на праві приватної власності відповідно до наказу №350/Н від 31.07.2003, розпорядження № Н-9/71 від 02.09.2003.

Отже, позивач звернувся до суду з цим позовом, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 19.03.2019, про стягнення з ДП «Молдавська залізниця», як боржника, та ТзОВ «Іволга-2», як поручителя, лізингових платежів за період з 01.01.2003 по 20.03.2007 в розмірі 7 879 680,00 доларів США, штрафу за прострочення виконання зобов`язання у відповідності до п. 7.3 Договору оренди 128 танк-контейнерів № 02/12-97 від 31.12.1997 у загальному розмірі 19 325 393,92 доларів США, відсотків за прострочення виконання зобов`язання у відповідності до ст. 619 Цивільного кодексу Республіки Молдова у загальному розмірі 9 662 671,16 доларів США, що всього становить 36 867 745,08 доларів США, що за офіційним курсом НБУ за 1 долар США станом на 16.01.2019 складає 1 038 195 701,45 грн, у зв`язку з неналежним виконанням відповдіачем-1 своїх зобов`язань з оплати лізингових платежів та не оплатою залишкової вартості танко-контейнерів та амортизацію.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.09.2020 Північним апеляційним господарським судом прийнято постанову у справі № 910/11287/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансзалізничсервіс» до Державного підприємства «Молдавська залізниця» (Calea Ferata din Moldova), Товариства з обмеженою відповідальністю «Іволга-2», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Фірма «Nistas GmbH» про стягнення 70 080 000,00 Євро, що еквівалентно 2 116 416 000,00 грн.

У судовому акті апеляційного господарського суду встановлено таке.

ДП «Молдавська залізниця» зверталося до Окружного Економічного Суду м. Кишинева із зустрічною позовною заявою в межах справи №2-7pr/2003 про визнання договору № 02/12-97 від 31.12.1997 року виконаним.

Рішенням Окружного Економічного Суду м. Кишинева від 22.07.2003 у справі №2-7pr/2003 відмовлено у задоволенні первісного позову ТОВ «Nistas GmbH» про визнання договору оренди 128 танко-контейнерів розірваним; зустрічний позов ДП «Молдавська залізниця» повністю задоволено; оголошено Договір № 02/12-97 від 31.12.1997 року, зі змінами від 05.01.1998 р., укладений між ДП «Молдавська залізниця» та фірмою «Nistas GmbH» виконаним на договірних умовах лізингу.

При цьому, у вказаному рішенні зазначено, що всі надані у справі докази, а також розрахунки підтверджують, що ДП «Молдавська залізниця» сплатило всі договірні платежі, а також вказано, що копії судових документів доводять без сумніву, що від ДП «Молдавська залізниця» була отримана оплата лізингу за період березень 2011 року - жовтень 2002 року.

Таким чином, судом встановлено виконання у повному обсязі договірних зобов`язань ДП «Молдавська залізниця» щодо сплати орендодавцю «Nistas GmbH» вартості 128 танк - контейнерів.

Зокрема, судом встановлено, що ДП «Молдавська залізниця» сплатила за кожен контейнер 200 075,00 доларів США, що перевищує на 3 425,00 доларів США заявлену вартість, а також того, що останнє повністю сплатило вартість обладнання, наданого на підставі договору № 02/12-97.

Вказане рішення Окружного Економічного Суду м. Кишинева від 22.07.2003 у справі №2-7pr/2003 було підтримано рішенням Економічної Апеляційної Палати від 16.12.2003 року та Висновком Вищої Судової Палати від 15.07.2004 року.

ДП «Молдавська залізниця» 27.06.2006 звернулася до Окружного Економічного Суду м. Кишинева з клопотанням про прийняття додаткового рішення, в якому просило визнати договір № 02/12-97 від 31.12.1997 року зі всіма додатками, включаючи зміни від 05.01.1998 р., додатки від 16.01.1998, 18.01.1998 та 04.08.1998, виконаними на умовах договору лізингу.

Додатковою постановою Окружного Економічного Суду м. Кишинева від 18.01.2007 у справі №2е-230/2007 вказана заява ДП «Молдавська залізниця» задоволена; укладений між ДП «Молдавська залізниця» та «Nistas GmbH» договір № 02/12-97 від 31.12.1997 року зі всіма додатками, включаючи зміни від 05.01.1998 р., додатки від 16.01.1998, 18.01.1998 та 04.08.1998, визнано виконаним на умовах договору лізингу з переходом права власності на 128 танк - контейнерів до ДП «Молдавська залізниця».

Зазначена додаткова постанова була підтримана рішенням Економічної Апеляційної Палати від 20.03.2007 та рішенням Вищої Судової Палати від 05.07.2007.

В тексті цієї додаткової постанови Окружного Економічного Суду м. Кишинева від 18.01.2007 у справі №2е-230/2007 зазначено, що із судових постанов, на підставі яких були стягнуті лізингові платежі, та постанови від 22.07.2003, яким договір було визнано виконаним на умовах договору лізингу, чітко та не оспоримо слідує, що цей договір № 02/12-97 від 31.12.1997 року, зі змінами від 05.01.1998, було виконано сторонами: передбачений у п. 2 змін від 05.01.1998 до договору № 02/12-97 від 31.12.1997 року строк лізингу сплив, у зв`язку з чим та враховуючи здійснення лізингових платежів (постанова Окружного Економічного Суду від 19.06.2002) у відповідності до п.12 змін від 05.01.1998 угода вважається виконаною та у відповідності до п. 4.1 того ж документу право власності на предмет лізингу (128 цистерн - контейнерів) переходить до ДП «Молдавська залізниця».

За наведених обставин, судова інстанція у додатковій постанові вказала, що викладене вище, скрізь призму положень ст. 123 (2) ГПК, враховуючи остаточність судових постанов, наділено силою судової вирішеної справи та не потребує доведення, а також не може бути оскаржено в подальшому при розгляді іншої справи за участю тих самих осіб.

Згодом, за заявою фірми «Nistas GmbH» Висновком Комерційного Окружного суду м. Кишинева від 04.02.2013 у справі №2е/12/2е-230/2007 роз`яснено резолютивну частину рішення Окружного Економічного Суду м. Кишинева від 22.07.2003 за №2-7pr/2003 та Додаткової постанови Окружного Економічного Суду м. Кишинева від 18.01.2007 №2е-230/2007 в частині визнання договору № 02/12-97 від 31.12.1997 року зі всіма додатками, включаючи зміни від 05.01.1998 р., додатки від 16.01.1998, 18.01.1998 та 04.08.1998, укладені між «Nistas GmbH» та ДП «Молдавська залізниця», виконаним з моменту повної виплати ДП «Молдавська залізниця» виплат, що передбачені договором від 31.12.1997 року на користь «Nistas GmbH», а саме дату 10.07.2003 р., коли було виплачено останню плату в розмірі 11 938 доларів США.

Отже, вказаними судовими актами, які набрали законної сили встановлено обставини виконання ДП «Молдавська залізниця» 10.07.2003 р. в повному обсязі своїх зобов`язань за договором № 02/12-97 від 31.12.1997 року зі всіма додатками, включаючи зміни від 05.01.1998 р., додатки від 16.01.1998, 18.01.1998 та 04.08.1998, в частині сплати фірмі «Nistas GmbH» всіх договірних платежів, з набуттям при цьому лізингоодержувачем права власності на 128 танк - контейнерів.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Частина 1 статті 193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Статтею 530 ЦК України вставлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Частиною 1 статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В частині 1 ст. 806 ЦК України визначено, що за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» (далі - ЗУ «Про фінансовий лізинг») за договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

У відповідності до ч. 2 ст. 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Предметом договору лізингу може бути неспоживна річ, визначена індивідуальними ознаками, віднесена відповідно до законодавства до основних фондів ( ч. 1 ст. 807 ЦК України та ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про фінансовий лізинг»).

Статтею 4 ЗУ «Про фінансовий лізинг» встановлено, що суб`єктами лізингу можуть бути: лізингодавець - юридична особа, яка передає право володіння та користування предметом лізингу лізингоодержувачу; лізингоодержувач - фізична або юридична особа, яка отримує право володіння та користування предметом лізингу від лізингодавця; продавець (постачальник) - фізична або юридична особа, в якої лізингодавець набуває річ, що в наступному буде передана як предмет лізингу лізингоодержувачу; інші юридичні або фізичні особи, які є сторонами багатостороннього договору лізингу.

Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про фінансовий лізинг» договір лізингу має бути укладений у письмовій формі. Істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Строк лізингу визначається сторонами договору лізингу відповідно до вимог цього Закону.

Статтею 16 ЗУ «Про фінансовий лізинг» сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати:

а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу;

б) платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно;

в) компенсацію відсотків за кредитом;

г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов`язані з виконанням договору лізингу.

Згідно з ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про фінансовий лізинг» якщо сторони договору лізингу уклали договір купівлі-продажу предмета лізингу, то право власності на предмет лізингу переходить до лізингоодержувача в разі та з моменту сплати ним визначеної договором ціни, якщо договором не передбачене інше.

Отже, як зазначено судом вище, предметом спору є стягнення з ДП «Молдавська залізниця», як боржника, та ТзОВ «Іволга-2», як поручителя, лізингових платежів за період з 01.01.2003 по 20.03.2007 у розмірі 7 879 680,00 доларів США, штрафу за прострочення виконання зобов`язання у відповідності до п. 7.3 Договору оренди 128 танк-контейнерів №02/12-97 від 31.12.1997 у загальному розмірі 19 325 393,92 доларів США, відсотків за прострочення виконання зобов`язання у відповідності до ст. 619 Цивільного кодексу Республіки Молдова у загальному розмірі 9 662 671,16 доларів США, що всього становить 36 867 745,08 доларів США, що за офіційним курсом НБУ за 1 долар США станом на 16.01.2019 складає 1 038 195 701,45 грн, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем-1 своїх зобов`язань з оплати лізингових платежів та несплатою залишкової вартості танко-контейнерів та амортизацію.

Разом з тим, судом встановлено, що Північним апеляційним господарським судом при розгляді справи № 910/11287/16 за позовом за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансзалізничсервіс» до Державного підприємства «Молдавська залізниця» (Calea Ferata din Moldova), Товариства з обмеженою відповідальністю «Іволга-2», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Фірма "Nistas GmbH" про стягнення 70 080 000,00 Євро, що еквівалентно 2 116 416 000,00 грн, досліджено та надано правову оцінку щодо виконання ДП «Молдавська залізниця» своїх зобов`язань за договором № 02/12-97 від 31.12.1997, зі змінами від 05.01.1998, укладеного між ДП «Молдавська залізниця» та фірмою «Nistas GmbH».

Зокрема, Північним апеляційним господарським судом у постанові від 14.09.2020 у справі № 910/11287/16 зазначено, що наведеними у постанові судовими актами, які набрали законної сили було встановлено обставини виконання ДП «Молдавська залізниця» 10.07.2003 р. в повному обсязі своїх зобов`язань за договором № 02/12-97 від 31.12.1997 року зі всіма додатками, включаючи зміни від 05.01.1998, додатки від 16.01.1998, 18.01.1998 та 04.08.1998, в частині сплати фірмі «Nistas GmbH» всіх договірних платежів, з набуттям при цьому лізингоодержувачем права власності на 128 танк - контейнерів.

Так, згідно ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як роз`яснено п 2.6. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо.

Так, преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Ураховуючи, що постанова Північного апеляційного господарського суду від 14.09.2020 у справі № 910/11287/16 набрала законної сили, встановлені в цьому судовому акті обставини не можуть бути поставлені під сумнів, а інші рішення, в тому числі і у даній справі №910/22947/17, не можуть їм суперечити.

Водночас, судом не приймаються до уваги доводи позивача, що у зв`язку з несплатою відповідачем-1 залишкової вартості предмету лізингу та амортизації, ТзОВ «Нафтові технології» нарахувало лізингові платежі починаючи з наступного дня після закінчення строку лізингу (01.01.2003) до набуття ДП «Молдавська залізниця» права власності на танко-контейнери (20.03.2007) з огляду на їх безпідставність на необґрунтованість.

При цьому, судом вище зазначено, що відповідач-1 набув право власності на 128 танко-контейнери з 10.07.2003 з підстав повного виконання своїх зобов`язань за договором №02/12-97 від 31.12.1997 року зі всіма додатками, включаючи зміни від 05.01.1998, додатки від 16.01.1998, 18.01.1998 та 04.08.1998, в частині сплати фірмі «Nistas GmbH» всіх договірних платежів.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог ст. 76, ст. 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Приймаючи до уваги встановлені обставини у постанові Північного апеляційного господарського суду від 14.09.2020 у справі № 910/11287/16, дослідивши матеріали справи та заслухавши доводи сторін у судовому засіданні, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову ТзОВ «Нафтогазові технології» до ДП «Молдавська залізниця» та ТзОВ «Іволга-2» про стягнення лізингових платежів та штрафних санкцій, саме з підстав повного виконання ДП «Молдавська залізниця» своїх зобов`язань за договором № 02/12-97 від 31.12.1997 з наступними змінами і доповненнями, в частині сплати фірмі «Nistas GmbH» всіх договірних платежів, з набуттям при цьому лізингоодержувачем права власності на 128 танк - контейнерів.

Відповідно до статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогазові технології» відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів в порядку, передбаченому ст. 253-259, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення».

Повний текст рішення підписано: 12.04.2021.

Суддя В.В. Бондарчук