РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.04.2021Справа № 909/1057/20

За позовомКомунального підприємства «Електроавтотранс» Івано-Франківської міської ради
до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП»
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_1
простягнення 28335,42 грн
Суддя Смирнова Ю.М.

Без виклику учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство «Електроавтотранс» Івано-Франківської міської ради звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» 28335,42 грн, з яких: сума страхового відшкодування у розмірі 27280,00 грн, пеня у розмірі 626,10 грн, 3% річних у розмірі 156,52 грн та інфляційні втрати у розмірі 272,80 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 13.07.2020 в місті Івано-Франківську (надалі - ДТП), було пошкоджено майно позивача, а саме електроопору. Оскільки відповідальність власника транспортного засобу - автобуса, державний номер НОМЕР_1 , водієм якого скоєно ДТП, застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/0552429, а тому позивач вказує, що обов`язок з відшкодування збитків покладається на відповідача.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 04.12.2020 у справі №909/1057/20 позовну заяву Комунального підприємства «Електроавтотранс» Івано-Франківської міської ради передано за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Відповідно до ч.ч. 6, 7 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України спори між судами щодо підсудності не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому цією статтею, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.01.2021 відкрито провадження у справі №909/1057/20, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, залучено до участі у справі ОСОБА_1 третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі №909/1057/20 отримана відповідачем 02.02.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №152.

15.02.2021 від відповідача надійшли письмові пояснення по справі, в яких відповідач проти задоволення позову заперечує, вказуючи на те, що ним правомірно у встановлений законодавством строк відмовлено позивачу у виплаті страхового відшкодування на підставі п.п.37.1.3 п. 37.1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з порушенням заявником вимог ст.ст. 33, 34 Закону, що позбавило можливості ідентифікувати характер пошкоджень майна та провести оцінку матеріального збитку.

Третя особа пояснень щодо позову не надала, своїм правом не скористалася.

За приписами ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Оскільки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

13.07.2020 о 04 год 20 хв в м. Івано-Франківську по вул. Горбачевського, 14 сталася ДТП, а саме: водій ОСОБА_1 здійснив стоянку транспортного засобу марки Volvo, державний номер НОМЕР_1 , залишивши його, не вживши всіх заходів та допустив його самовільний рух, внаслідок чого транспортний засіб скоїв наїзд на електроопору №15, що спричинило її пошкодження.

Як пояснив позивач, внаслідок ДТП відповідна електроопора впала на проїзну частину дороги та унеможливила подальший рух інших транспортних засобів по вул. Горбачевського, а тому після оформлення матеріалів ДТП, таку опору було демонтовано та здійснено ремонт високовольтної електромережі.

Відповідно до Калькуляції на виконання робіт по заміні опори та відновлення контактної мережі, складеної Комунальним підприємством «Електроавтотранс» Івано-Франківської міської ради, позивачем понесені такі витрати витрати на заміну пошкодженої внаслідок ДТП електроопори:

- матеріали на суму 18094,10 грн (з яких: вартість опори контактної мережі СК120-10 - 14044,10 грн, бетон - 4050,00 грн);

- виробничі витрати у сумі 3012,86 грн (з яких: оренда крана - 2200,00 грн, робота спец.автомобіля (автовишка) - 278,83 грн, вивіз ґрунту, робота автомобіля - 3012,86 грн);

- трудові затрати на суму 6173,04 грн (з яких: спец.автомобіль (автовишка та чергові бригади) - 2172,84 грн, копання канави - 2183,22 грн, навантаження ґрунту вручну - 788,14 грн).

Відповідно до акту вводу в експлуатацію №28 від 15.07.2020 встановлена на узбіччі проїзної частини автодороги Н-09 електроопора придатна до експлуатації і введена в експлуатацію з 15.07.2020.

Згідно з платіжним дорученням №910 від 14.07.2020 позивачем сплачено за бетон суму коштів у розмірі 4064,00 грн, а платіжним дорученням №1009 від 30.07.2020 підтверджується оплата позивачем послуг автокрана на суму 3500,00 грн.

Отже, наданими позивачем документами підтверджується понесення ним витрат на усунення пошкоджень, завданих в результаті ДТП, у загальному розмірі 27280,00 грн.

Частинами 1, 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

ДТП сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 п. 15.12 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, що підтверджується постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10.08.2020 у справі №344/9097/20, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Отже, вина особи, яка керувала транспортним засобом Volvo, державний номер НОМЕР_2 , встановлена у судовому порядку.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля Volvo, державний номер НОМЕР_2 , на момент ДТП була застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/0552429.

Вказаним договором (полісом) №АР/0552429 передбачено, що франшиза становить 0 грн, а ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну третіх осіб, - 100000,00 грн.

Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір шкоди, пов`язаної з пошкодженням чи фізичним знищенням дороги, дорожніх споруд та інших матеріальних цінностей, визначається на підставі аварійного сертифіката, рапорту, звіту, акта чи висновку про оцінку, виконаного аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства.

Відповідно до п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

За приписами п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

З матеріалів справи вбачається, що 16.07.2020 Комунальне підприємство «Електроавтотранс» подало відповідачу повідомлення про настання дорожньо-транспортної пригоди, в якому заявило про пошкодження електроопори контактної мережі.

20.08.2020 позивач звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» із заявою, в якій просив виплатити страхове відшкодування за шкоду, заподіяну майну, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 13.07.2020 в м.Івано-Франківську за участі транспортного засобу Volvo, державний номер НОМЕР_2 .

Листом вих. №1265 від 17.09.2020 Приватне акціонерне товариство «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» відмовило позивачу у виплаті страхового відшкодування за наслідками ДТП, яка мала місце 13.07.2020, на підставі п.п.37.1.3 п. 37.1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», посилаючись на порушення заявником вимог ст.ст. 33, 34 Закону, що позбавило можливості встановити повний перелік пошкоджень, скласти калькуляцію відновлювального ремонту та визначити розмір заподіяного збитку.

Так, як вказує відповідач, в узгоджений із позивачем день 24.07.2020 в м.Івано-Франківську, вул. Тролейбусна, 40, на 9 робочий день від дати надходження повідомлення про ДТП, уповноважений представник від страховика прибув на місцезнаходження пошкодженого майна, та виявив, що бетонна електроопора не містить жодних ознак аварійного зруйнування, які мали настати від ДТП 13.07.2020. Отже, за твердження відповідача, уповноважений аварійний комісар на місці огляду зміг лише констатувати про відсутність можливості встановити факт пошкодження об`єкту у зв`язку із повною його заміною на нову.

Тобто, доводи відповідача зводяться до того, що у зв`язку із незбереженням конструкції у стані, що відповідають обставинам та місцю ДТП, відповідача було позбавлено можливості ідентифікувати характер пошкодження, встановити причинно-наслідковий зв`язок із заявленим ДТП, провести оцінку матеріального збитку та узгодити із позивачем страхове відшкодування.

Відповідно до п.п.37.1.3 п. 37.1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

Пунктом 33.3 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

За змістом ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Отже, з огляду на положенням ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язок страховика щодо направлення свого представника з метою встановлення розміру збитків не вичерпується направленням представника на місце настання страхового випадку, а й передбачає обов`язок направити представника на місцезнаходження пошкодженого майна.

Як пояснив позивач, Комунальне підприємство «Електроавтотранс» Івано-Франківської міської ради як власник пошкодженого майна зберігав та зберігає пошкоджене майно (електроопору) в такому стані, як вона знаходилася після ДТП. Доказів зворотного матеріали справи не містять.

В свою чергу, жодних документів, які б свідчили, що відповідач (як страховик, на якого положеннями ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено обов`язок ініціювати направлення свого представника для огляду майна) звертався до позивача із відповідним запитом, матеріали справи не містять.

Так само у справі відсутні докази на підтвердження того, що позивач чинив відповідачу перешкоди у проведенні огляду пошкодженого майна за місцем його зберігання та відмовив у допуску представника відповідача до такого майна.

За таких обставин, доводи відповідача стосовно неможливості ідентифікувати характер пошкоджень майна у зв`язку із повною його заміною та переміщенням з місця ДТП судом відхиляються.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем неправомірно відмовлено позивачу у виплаті страхового відшкодування за наслідками ДТП, яка мала місце 13.07.2020.

При цьому, судом враховується, що відповідно до ст. 31 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір шкоди, пов`язаної з пошкодженням чи фізичним знищенням дороги, дорожніх споруд та інших матеріальних цінностей, визначається на підставі аварійного сертифіката, рапорту, звіту, акта чи висновку про оцінку, виконаного аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства.

Однак, звіт про оцінку майна є лише попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення пошкодженого в результаті ДТП майна.

При цьому, предметом діяльності Комунального підприємства «Електроавтотранс» Івано-Франківської міської ради є, зокрема, діяльність, пов`язана з будівництвом ліній енергозабезпечення, технічним обслуговування та ремонтом електроконтактних і кабельних ліній. Тобто, фактично сам позивач і є організацією, до статутних обов`язків якої належить здійснення ремонту пошкодженої електроопори.

В свою чергу, незгода учасників страхових та деліктних правовідносин з розміром заподіяної шкоди і, відповідно, страховим відшкодуванням може реалізовуватися шляхом подання відповідних доказів при розгляді справи та завдяки принципу змагальності сторін.

Так, за приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Однак, в рамках розгляду даної справи відповідач лише висловив заперечення щодо визначеного позивачем розміру шкоди, однак, належних та допустимих доказів на спростування наведеної позивачем у наданих суду документах розміру шкоди (27280,00 грн) не надав.

Таким чином, оскільки відповідач належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України не спростував того факту, що наведені у наданих позивачем документах роботи та використані матеріали були необхідні саме для заміни пошкодженої в результаті ДТП електроопори, враховуючи визначені полісом №АР/0552429 розміри лімітів відповідальності та франшизи, по спірному страховому випадку відповідач зобов`язаний був відшкодувати позивачу витрати в розмірі 27280,00 грн.

З огляду на викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача страхового відшкодування у розмірі 27280,00 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім основного боргу, за прострочення виконання грошового зобов`язання позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 626,10 грн, 3 % річних у розмірі 156,52 грн та інфляційні втрати у розмірі 272,80 грн за період прострочення з 18.09.2020 (тобто, з наступного дня від дня відмови відповідача у виплаті страхового відшкодування) по 26.11.2020.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими, зокрема, є сплата неустойки.

Згідно із положень ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є пеня.

За змістом ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Положеннями п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідачем свого зобов`язання щодо виплати позивачу суми страхового відшкодування у розмірі 27280,00 грн виконано не було, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 626,10 грн, 3 % річних у розмірі 156,52 грн та інфляційних втрат у розмірі 272,80 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню за розрахунком позивача, перевіреним судом.

Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

У відповідності до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.Бі.Ай-Кооп» (Україна, 01014, місто Київ, вулиця Бастіонна, будинок 5/13, ідентифікаційний код 31113488) на користь Комунального підприємства «Електроавтотранс» Івано-Франківської міської ради (Україна, 76008, Івано-Франківська обл., місто Івано-Франківськ, вулиця Тролейбусна, будинок 40, ідентифікаційний код 00432426) суму страхового відшкодування у розмірі 27280 (двадцять сім тисяч двісті вісімдесят) грн 00 коп., пеню у розмірі 626 (шістсот двадцять шість) грн 10 коп., 3 % річних у розмірі 156 (сто п`ятдесят шість) грн 52 коп., інфляційні втрати у розмірі 272 (двісті сімдесят дві) грн 80 коп. та судовий збір у розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) грн 00 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст.ст. 256, 257, п.п.17.5 п. 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.М. Смирнова