ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2021 справа № 914/2476/20

за позовом: Фізичної особи-підприємця Стасюк Христини Володимирівна, м. Стебник, Львівська обл.

до відповідача-1: Дрогобицької міської ради Львівської області, м. Дрогобич, Львівська область

до відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Канзас", м. Стебник, Львівська обл.

про скасування рішення Стебницької міської ради, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, укладеної між Товариством з обмеженою відповідальністю "Канзас" та Стебницькою міською радою

Суддя Коссак С.М.

за участі секретаря Пукач М.В.

Представники:

Від позивача: Ловінська Світлана Степанівна - адвокат;

Від відповідача-1: не з`явився;

Від відповідача-2: не з`явився;

На розгляд господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця Стасюк Христини Володимирівна, м. Стебник, Львівська обл. до відповідача-1 Стебницької міської ради, м. Стебник, Львівська обл., відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю "Канзас", м. Стебник, Львівська обл. про визнання незаконним та скасування: пункту 2 рішення Стебницької міської ради Львівської області від 05 березня 2019 року № 591 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її в оренду", яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки Товариству з обмеженою відповідальністю "Канзас" площею 2500кв.м. на вул. Куліша, в м.Стебник Львівської області, кадастровий номер - :01:005:0124, для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства; пункут 3 рішення Стебницької міської ради Львівської області від 05 березня 2019 року № 591 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її в оренду", яким вирішено надати в оренду земельну ділянку Товариству з обмеженою відповідальністю "Канзас" площею 2500кв.м. на вул. Куліша, кадастровий номер :01:005:0124, для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства строком на три роки та визнати недійсним договір оренди землі, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Канзас" та Стебницькою міською радою 15 березня 2019 року, та зареєстрований у Стебницькій міській раді 15.03.2019 року за №141, на земельну ділянку несільськогосподарського призначення для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства площею 2500 кв.м., кадастровий номер :01:005:0124, яка знаходиться в м. Стебник Львівської області, вул. П. Куліша.

29.09.2020 ухвалою Господарського суду Львівської області прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та підготовче судове засідання призначено на 29.10.2020 р о 10:00 год.

Протокольною ухвалою суду від 29.10.2020 року, враховуючи клопотання позивача та відповідача-1 про відкладення підготовчого засідання, постановлено відкласти підготовче засідання на 20.11.2020 на 10:40 год.

18.11.2020 року відповідачем-2 подано суду відзив на позовну заяву.

Протокольною ухвалою суду від 20.11.2020 року постановлено відкласти підготовче засідання на 17.12.2020 на 10:00 год.; продовжити строк розгляду підготовчого засідання на 30 днів; позивачу скористатися своїм процесуальним правом на подачу відповіді на відзив протягом 5-ти днів з дня отримання відзиву на позовну заяву з доказами надіслання відповідачу; відповідачу у 5-ти денний строк з моменту отримання відповіді на відзив скористатися свої процесуальним правом на подачу заперечення, які надати суду з доказами надіслання позивачу.

17.12.2020 року позивачем подано суду відповідь на відзив.

Протокольною ухвалою суду від 17.12.2020 року відкладено підготовче засідання на 14.01.2021 року та проінформовано відповідача-2, що у судовому засіданні 17.12.20, позивачем заявлено клопотання про заміну сторони у зв"язку з припиненням діяльності відповідача - 1.

Ухвалою суду від 14.01.2021 року клопотання заявника - Фізичної особи-підприємця Стасюк Христини Володимирівна (вх.33328/20) про заміну сторони у справі правонаступником - задоволено. Замінено відповідача-1 - Стебницьку міську раду Львівської області її правонаступником - Дрогобицькою міською радою Львівської області (82100, Львівська область, м. Дрогобич, пл. Ринок, 1; ).

Протокольною ухвалою суду від 14.01.2021 року, враховуючи заміну відповідача-1 на правонаступника, необхідність дотримання принципу диспозитивності та змагальності, а також з метою реалізації принципу доступності, що полягає в наданні відповідачу-1 можливості належного вступу в процес з дотриманням його процесуальних прав, відкладено розгляд справи на 28.01.2021 на 12:45 год.

Враховуючи вчинення усіх необхідних процесуальних дій у даній справі для виконання завдань підготовчого провадження, визначених ст.177 ГПК України та вирішення питань які підлягають з`ясуванню у порядку ст.182 ГПК України, розумність строків, ухвалою суду від 28.01.2021 року (з урахуванням ухвали суду від 29.01.2021 року про виправлення описки) закрито підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті в судовому засіданні на 11.02.2021 р. о 10:40 год. Рух справи відображено в ухвалах суду.

В судове засідання 01.04.2021 року позивач явку представника забезпечив, надав усні пояснення у справі, позов підтримав.

В судове засідання 01.04.2021 року відповідач-1 явку уповноваженого представника не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив, хоча був повідомлений про місце, дату та час судового засідання.

В судове засідання 19.03.2021 року відповідач-2 явку уповноваженого представника не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про місце, дату та час судового засідання.

Зважаючи на встановлених процесуальним законом строків для здійснення процесуальних дій, відповідач-1 своїм правом на подання процесуальних документів по справі не скористався, відзиву по справі не подано.

Ухвали суду надіслані відповідачу-1 за адресою, що міститься у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та адресою, яка вказана позивачем у позовній заяві, що підтверджується списками згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів Господарського суду Львівської області, які знаходяться в матеріалах справи та згідно відстеження треку відправлення, відповідачем отримані ухвали суду особисто.

Зважаючи на вказане, оскільки суд надсилав ухвали на юридичну адресу відповідача-1, згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, згідно з положеннями статті 242 Господарського процесуального кодексу, відповідач-1 належним чином повідомлене про розгляд справи.

Крім того, процесуальні документи щодо розгляду спору у даній справі офіційно оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень - www.reyestr.court.gov.ua, та знаходяться у вільному доступі.

Таким чином, судом було вчинено всіх можливі за даних обставин дії щодо належного повідомлення сторін про розглядуваний спір.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Аргументи учасників справи

Правова позиція позивача

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері Стасюк Христини Володимирівни , ОСОБА_2 , Стасюк Х.В. успадкувала майновий комплекс-автостанцію, що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно з індексним номером 21927325 від 21 травня 2014року. Земельна ділянка, відповідно до Державного акту на право постійного користування землею, була передана ВАТ «Львівавтотранс» на підставі рішення виконавчого комітету Стебницької міської ради Дрогобицької міської ради Львівської області від 13.09.2001 року за №232 у постійне користування площею 0,53 га в межах згідно із планом землекористування для виробничих потреб.

Позивачка зазначає, що з метою організації використання майнового комплексу - автостанції, за його цільовим призначенням, ФОП Стасюк Х.В. звернулась до Стебницького міського голови із заявою про надання їй дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,5206 кв.м. на АДРЕСА_1 для надання цієї ділянки в оренду (зареєстровано за вх.№ 5 від 16.01.2015р.).

Позивачка стверджує, що одночасно із його заявами на ім"я міського голови м. Стебник П.Старосольського поступила заява від відповідача 2 - Товариства з обмеженою відповідальністю «Канзас», в якій відповідач-2 звертається із заявою про надання їхньому автотранспортному підприємству дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2500 кв.м. на АДРЕСА_1 для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного та дорожнього господарства.

03 травня 2018 року рішенням 30 сесії сьомого скликання Стебницької міської ради № 430 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою надання її в оренду» пунктом 1.1. надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою надання її в оренду відповідачу -2 - ТзОВ «Канзас» земельну ділянку орієнтовною площею 2500кв.м. на вул. П.Куліша, для розміщення і експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства.

15 березня 2019 року між Стебницькою міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Канзас», в особі директора ОСОБА_3 , який діє на підставі Статуту, укладено Договір оренди землі, згідно якого Орендодавець - Стебницька міська рада надає, а Орендар - відповідач -2 приймає в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства, кадастровий номер : :01:005:0124, площею 2500кв.м., строком на три роки, де орендна плата становить 2646,35грн на місяць, з урахуванням індексації, який зареєстрований у Стебницькій міській раді за № 141 від 15.03.2019.

Таким чином, частина земельної ділянки, яка знаходилась у законному користуванні ФОП Стасюк Х.В. (як стверджує позивач) була самовільно запропонована іншій юридичній особі ТзОВ «Канзас».

Відтак позивач просить визнати незаконним та скасувати: пункт 2 рішення Стебницької міської ради Львівської області від 05 березня 2019 року № 591 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її в оренду", яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки Товариству з обмеженою відповідальністю "Канзас" площею 2500кв.м. на вул. Куліша, в м.Стебник Львівської області, кадастровий номер - :01:005:0124, для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства; пункт 3 рішення Стебницької міської ради Львівської області від 05 березня 2019 року № 591 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її в оренду", яким вирішено надати в оренду земельну ділянку Товариству з обмеженою відповідальністю "Канзас" площею 2500кв.м. на вул. Куліша, кадастровий номер :01:005:0124, для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства строком на три роки. Також позивач просить визнати недійсним договір оренди землі, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Канзас" та Стебницькою міською радою 15 березня 2019 року, та зареєстрований у Стебницькій міській раді 15.03.2019 року за №141, на земельну ділянку несільськогосподарського призначення для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства площею 2500 кв.м., кадастровий номер :01:005:0124, яка знаходиться в м. Стебник Львівської області, вул. П. Куліша.

Правова позиція відповідача-1.

Ухвалою суду від 14.01.2021 року замінено відповідача-1 - Стебницьку міську раду Львівської області її правонаступником - Дрогобицькою міською радою Львівської області. Відповідач -1 вимог ухвали суду не виконав, проти позову в установленому порядку не заперечив.

Правова позиція відповідача-2.

18.11.2020 року за вх.№33129/20 представником відповідача-2 подано через канцелярію суду відзив на позовну заяву.

У даному відзиві представник відповідача-2 стверджує, що 20.04.2012 року між ВАТ «Львівавтотранс» та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу будівлі - нежитлова будівля автостанції (під літ.А-1) по АДРЕСА_1 . До відчуженої нежитлової будівлі відносяться: посадочні платформи №№1- 6, асфальтне покриття, площадка для стоянки (п.1.2. вказаного Договору). Відповідач-2 зазначає, що предметом даного Договору являється будівля, а не цілісній майновий комплекс.

В цьому ж пункті Договору зазначено, що нежитлова будівля знаходиться на неприватизованій земельній ділянці. Рішенням Стебницької міської ради Дрогобицької міської ради Львівської області від 13.09.2001 року №232 надано ВАТ «Львівавтотранс» земельну ділянку в постійне користування площею 5305 кв.м. в м.Стебнику по вул. Дрогобицькій (п.2). Пунктом 3 цього Рішення зобов`язано ВАТ «Львівавтотранс» виготовити Державний акт на право постійного користування землею в Дрогобицькому міському центрі державного земельного кадастру.

Відповідач-2 зазначає, що право власності чи право користування на спірну земельну ділянку площею 0,53 га не було оформлено попереднім власником нерухомого майна, тому у подальшому не могло виникнути переходу такого права до ОСОБА_2 ВАТ «Львівавтотранс» не здійснив оформлення земельної ділянки як того вимагало дане рішення та норми чинного на той час законодавства, не уклав ні договір тимчасового користування спірною земельною ділянкою, ні не виготовив Державний акт на право постійного користування, та не провів державну реєстрацію прав на майно. Дані обставини свідчать про те, що ВАТ «Львівавтотранс» не мало ні на правах оренди, ні на праві постійного користування спірну земельну ділянку.

Окрім того, відповідач-2 зазначає, що 18.06.2019 року представник Стасюк Х.В. звернувся на адресу міського голови м.Стебника з заявою про внесення змін в рішення №281 від 11.07.2017 року, а саме змінити площу на 0,0844 га згідно ситуаційного плану земельної ділянки. Як наслідок, Стебницькою міською радою було прийнято рішення №641 від 21.06.2019 року, яким внесено зміни в рішення Стебницької міської ради від 11.07.2017 року №281 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок з метою надання їх у власність», а саме: 1.1.Підпункт 1.1. пункту 1 викласти в такій редакції: 1. Надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою надання її в оренду: 1.1. Стасюк Христині Володимирівні земельну ділянку орієнтованою площею 790 кв.м., на вул.Куліша П.,1 для обслуговування автостанції.

Дане рішення прийнято з ініціативи Позивача, не оскаржувалось, а відтак вважається чинним, прийнятим згідно норм чинного законодавства та є таким, шо підлягає до виконання.

Тому, враховуючи вищевикладене, відповідач-2 вважає даний позов безпрідставним, необгрунтованим та таким що не підлягає до задоволення, а тому просить відмовити в задоволення позову ФОП Стасюк Х.В.

Обставини, встановлені судом

На підставі свідоцтва про право на спадщину від 21 травня 2014 року, спадкова справа №321/2013, зареєстрована в реєстрі за №684, яке знаходиться в матеріалах справи, Яртим Христина Володимирівна (позивачка, прізвище Яртим Христина Володимирівна змінено на Стасюк Христина Володимирівна ) успадкувала як дочка Яртим Христини Володимирівни , нежитлову будівлю -автостанцію під літ. А-1, розташованої в АДРЕСА_1 . До нежитлової будівлі відносяться посадочні платформи №№ 1-6, асфальтне покриття, площадка для стоянки.

До цього моменту, 20.04.2012 року між фізичною особою ОСОБА_2 та ВАТ «Львівавтотранс» було укладено договір купівлі-продажу № 166, відповідно до п.1.1. якого продавець зобов`язується передати майно у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього обговорену грошову суму на умовах цього договору.

Згідно з п.1.2 договору, предметом є нежитлова будівля автостанції (під літ. А-1). яка відчужується за даним Договором, розташована в АДРЕСА_2 (один). Загальна площа будівлі 287.1 (двісті вісімдесят сім цілих і одна десята) кв.м. До відчужуваної нежитлової будівлі відносяться: посадочні платформи №№1-6, асфальтне покриття, площадка для стоянки. Нежитлова будівля знаходиться на неприватизованій земельній ділянці. Загальна площа земельної ділянки 0,5206 (п`ять тисяч двісті шість) кв.м., кадастровий номер :01:004:0032, призначення - обслуговування автостанції.

Пункт 1.3. договору визначає, що нежитлова будівля, яка є предметом цього договору, належить Продавцеві, на праві приватної власності на підставі наказу №3023 від 27.12.1995 року регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області та Переліку нерухомого майна, яке передане у власність ВАТ «Львівавтотранс» та зареєстрованого Дрогобицьким державним комунальним міжміським бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки 06.04.2000 року за №38 в книзі 1. Реєстраційний номер об`єкта в реєстрі прав власності на нерухоме майно 24287620.

Відповідно до п.2 рішення виконавчого комітету Стебницької міської ради Дрогобицької міської ради Львівської області від 13.09.2001 року за №232 надано ВАТ «Львівавтотранс» земельну ділянку в постійне користування, площею 5305 кв. м. в.

Позивачка звернулась до Стебницького міського голови із заявою про надання їй дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,5206 кв.м. на АДРЕСА_1 для обслуговування автостанції та надання цієї ділянки в оренду за вх.№ 5 від 16.01.2015р.). Повторні заяви позивачем подавались неодноразово: заява від 25.11.2016 року, заява від 06.09.2017.

24 сесією сьомого скликання Стебницької міської ради було прийнято рішення від 11 липня 2017року №281 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду», відповідно до п.1.1. якого надано позивачу дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 635 кв.м. на АДРЕСА_2 , для обслуговування будівлі автостанції.

Станом на цей час, проведена державна реєстрація фізичної особи Стасюк Христини Володимирівни підприємцем, а саме 06.03.2017. В подальшому відбулася державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця Стасюк Х.В. за її рішенням 04.07.2019. Однак 02.09.2020 проведена державна реєстрація фізичної особи Стасюк Х.В. підприємцем.

Відповідно до матеріалів справи, позивач не погоджуючись із таким рішенням неодноразово подавала заяви (вх.№С-759 від 09.11.2017 року, вх.№С.102 від 13.02.2018 року, від 15.03.2018 року) до Стебницької міської ради про внесення змін до рішення Стебницької міської ради від 11 липня 2017року №281, та просила надати в орендну земельну ділянку 0,52га, на якій знаходяться на праві власності будівлі та посадочні платформи, які земельна комісія не прийняла до уваги.

На заяву позивача від 09.11.2017 за № С-759, відповідачем - 1 надано відповідь за № 1330 від 01.12.17, згідно якої вбачається, що заява була розглянута на 27-й сесії Стебницької міської ради від 28.11.2017 та згідно протоколу голосування сесії дозволу позивачу на внесення змін не надано. Повторно позивач зверталася з такими ж заявами до відповідача 15.03.2018, вх.№ С-187 від 04.06.2018 року.

Відповідно до матеріалів справи, 12.02.2018 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Канзас» на ім"я міського голови міста Стебника подано заяву про надання їхньому автотранспортному підприємству дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2500 кв.м. на АДРЕСА_3 для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного та дорожнього господарства. До заяви додано свідоцтво та витяг про державну реєстрацію підприємства та план-схему земельної ділянки.

Під час розгляду справи, відповідачем-2 жодного доказу, що йому на праві власності чи праві оренди належить будь-яка нерухомість на бажаній земельній ділянці не надано.

03 травня 2018 року рішенням 30 сесії сьомого скликання Стебницької міської ради № 430 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою надання її в оренду», відповідно до пункту 1.1. надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою надання її в оренду ТзОВ «Канзас» земельну ділянку орієнтовною площею 2500кв.м. на вул. П.Куліша , для розміщення і експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства.

27.06.2018 року Стебницькою міською радою було прийнято рішення № 446 «Про надання дозволу на виготовлення детального плану території земельної ділянки для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства», відповідно до п.1 якого, надано дозвіл виконавчому комітету Стебницької міської ради на виготовлення детального плану території земельної ділянки для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства на території м. Стебник Львівської області, а саме - земельної ділянки орієнтовною площею 0,2500га на вул. П.Куліша .

28 вересня 2018 року. Стебницькою міською радою на 36 сесії прийнято рішення № 494, відповідно до п.1 якого було затверджено детальний план території земельної ділянки для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства, що розташована на території м. Стебник, Львівської області, орієнтовною площею 0,2500га на вул. П.Куліша .

07 грудня 2018 року рішенням 38 сесії Стебницької міської ради № 533 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її в оренду», пунктом 1 вирішено затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ТзОВ «Канзас» площею 2500кв.м. на вул. Куліша , кадастровий номер - :01:005:0124, для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства. Пунктом 2 цього рішення надано в оренду земельну ділянку ТзОВ «Канзас», площею 2500кв.м. на вул. Куліша , кадастровий номер - :01:005:0124, для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства строком на три роки.

05 березня 2019 року 41 сесією Стебницької міської ради рішенням № 591 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її в оренду» пунктом 1 скасовано рішення Стебницької міської ради від 07.12.2018 № 533 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її в оренду» та відповідно до п.2 рішення затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ТзОВ «Канзас» площею 2500кв.м. на вул. Куліша , кадастровий номер - :01:005:0124, для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства. Пунктом 3 цього рішення надано в оренду земельну ділянку ТзОВ «Канзас» площею 2500кв.м. на вул. Куліша, кадастровий номер - :01:005:0124, для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства строком на три роки.

15 березня 2019 року між Стебницькою міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Канзас» укладено договір оренди землі, згідно якого Орендодавець (Стебницька міська рада) надає, а Орендар (ТзОВ «Канзас») - приймає в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства, кадастровий номер : :01:005:0124, площею 2500кв.м., строком на три роки, де орендна плата становить 2646,35грн на місяць, з урахуванням індексації.

Судом встановлено, що ця земельна ділянка входить в земельну ділянку, на якій розміщено об`єкти нерухомого майна, а саме нежитлові будівлі - автостанції, загальною площею 287,1 кв.м, посадочні платформ №№ 1-6, асфальтове покриття, доріжки, площадки для стоянки автобусів, що належать на праві власності позивачці і знаходяться за адресою по вул. Куліша П, 1 у м. Стебник Львівської області.

Норми права та мотиви суду.

Предметом доказування є встановлення обставин правомірності прийняття рішень та надання в оренду частини спірної земельної ділянки, наявність підстав для визнання договору недійсним.

Предметом спору є вимога ФОП Стасюк Х.В. про визнання незаконним та скасування рішень Стебницької міської ради щодо земельних питань та визнання недійсним договору оренди.

Станом на час прийняття відповідних рішень та розгляду звернень ФОП Стасюк Х.В. зареєстрована підприємцем, а саме 06.03.2017. Державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця Стасюк Х.В. за її рішенням відбулася 04.07.2019. Однак державна реєстрація фізичної особи Стасюк Х.В. підприємцем в подальшому відбулася 02.09.2020.

Відповідно до ч.1 ст. 24 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою.

У статті 25 ЦК України передбачено, що здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи.

За правилами частин другої та четвертої цієї статті цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті.

У статті 26 ЦК України вказано, що всі фізичні особи є рівними у здатності мати цивільні права та обов`язки. Фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом. Фізична особа здатна мати інші цивільні права, що не встановлені Конституцією України, цим Кодексом, іншим законом, якщо вони не суперечать закону та моральним засадам суспільства. Фізична особа здатна мати обов`язки як учасник цивільних відносин.

З аналізу вказаних вимог цивільного законодавства вбачається, що кожна фізична особа має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом (стаття 42 Конституції України). Це право закріплено й у статті 50 ЦК України, у якій передбачено, що право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Тобто фізична особа, яка бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур за жодних умов не втрачає і не змінює свого статусу фізичної особи, якого вона набула з моменту народження, а лише набуває до нього нової ознаки - підприємця. При цьому правовий статус «фізична особа - підприємець» сам по собі не впливає на будь-які правомочності фізичної особи, зумовлені її цивільною право- і дієздатністю, та не обмежує їх.

Відповідно до частин першої та другої статті 116 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Статтею 12 ЗК України, пунктом 34 частини першої статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що сільська, селищна, міська рада здійснює передачу у власність або надання у користування земельних ділянок виключно відповідно до закону.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно із частинами першою та другою статті 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок державної або комунальної власності здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Як зазначалося вище позивачка звертався до Стебницького міського голови із заявою про надання їй дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,5206 кв.м. на вул.Куліша, 1 у м.Стебнику для обслуговування автостанції та надання цієї ділянки в оренду за вх.№ 5 від 16.01.2015р.

Стебницької міської ради було прийнято рішення від 11 липня 2017року №281 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду», відповідно до п.1.1. якого, надано позивачу дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 635 кв.м. на вул.Куліша П., 1 в м. Стебник, для обслуговування будівлі автостанції.

Відповідно до матеріалів справи, позивачем, не погоджуючись із таким рішенням неодноразово подано заяви (вх.№С-759 від 09.11.2017 року, вх.№С.102 від 13.02.2018 року, від 15.03.2018 року) до Стебницької міської ради про внесення змін до рішення Стебницької міської ради від 11 липня 2017року №281, та просить надати в орендну земельну ділянку 0,52га, на якій знаходяться на праві власності будівлі та посадочні платформи, які земельна комісія не прийняла до уваги.

03 травня 2018 року рішенням 30 сесії сьомого скликання Стебницької міської ради № 430 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою надання її в оренду» пунктом 1.1. надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою надання її в оренду відповідачу -2 - ТзОВ «Канзас» земельну ділянку орієнтовною площею 2500кв.м. на вул. П.Куліша, для розміщення і експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства.

Суд зазначає, що при реалізації дискреційного повноваження суб`єкт владних повноважень зобов`язаний поважати основоположні права особи, додержуватися: конституційних принципів; принципів реалізації відповідної владної управлінської функції; змісту публічного інтересу; положень власної компетенції; вказівок, викладених у інтерпретаційних актах; фахових правил, закріплених у нормативних актах; судової практики; процедурних вимог тощо.

Оскільки чинним законодавством майже не врегульовано критеріїв, за якими такий суб`єкт ухвалює рішення про надання в оренду земельної ділянки, рішення ради має бути максимально вичерпним, ґрунтовним, повинне розкривати заявникові мотиви його ухвалення. Дискреційні повноваження не повинні використовуватися органом свавільно, а суд повинен мати можливість переглянути рішення, прийняті на підставі реалізації цих дискреційних повноважень, що є запобіжником щодо свавільних рішень в умовах максимально широкої дискреції державного органу.

Статтею 120 ЗК України встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду фізичними або юридичними особами, які не можуть мати у власності земельних ділянок, до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій розташований жилий будинок, будівля або споруда, на умовах оренди.

Статтею 13 Конституції України встановлено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону.

Стаття 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України передбачають припинення права власності чи користування земельною ділянкою та перехід такого права до особи, що набуває право власності на нерухоме майно. Щодо застосування приписів вказаних статей Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювалася про те, що згідно з принципом єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди (зміст якого розкривається, зокрема у статті 120 ЗК України та статті 377 ЦК України) особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття (постанови від 04.12.2018 у справі № 910/18560/16, від 05.12.2018 у справі № 713/1817/16-ц, від 03.04.2019 у справі № 921/158/18, від 18.12.2019 у справі № 263/6022/16-ц).

Отже, відповідно до зазначених правових норм власник нерухомого майна має право на користування земельною ділянкою, на якій воно розташоване. Ніхто інший, окрім власника об`єкта нерухомості, не може претендувати на земельну ділянку, оскільки вона зайнята об`єктом нерухомого майна. Одночасно користування будинком, спорудою неможливе без використання земельної ділянки, достатньої для розміщення й обслуговування цього майна. Розмір цієї частини земельної ділянки має визначатися на основі державних будівельних норм та санітарних норм та правил.

Судом встановлено, що позивач має на праві власності автостанцію під літ. А-1, розтошовану в м. Стебнику по вул. Куліша, №1 (один). До нежитлової будівлі відносяться посадочні платформи №№ 1-6, асфальтне покриття, площадка для стоянки.

У зв`язку з чим позивач беззаперечно має майновий інтерес в одержанні в користування земельної ділянки, на якій розташоване нерухоме майно та частиною ділянки, яка необхідна обслуговування цього майна, однак розглянути це питання та прийняти відповідне рішення повинен відповідний орган місцевого самоврядування (статті 116, 122 ЗК України).

Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування регулюється статтями 123, 124 ЗК України. Цей порядок полягає в такому:

Зацікавлена особа звертається до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з клопотанням про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. У клопотанні зазначаються, зокрема, орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення і додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування надає дозвіл (або мотивовану відмову у його наданні).

За замовленням заінтересованої особи виконавець розробляє проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Він погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 ЗК України.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування приймає рішення про надання земельної ділянки у користування, яким затверджує проєкт землеустрою щодо відведення ділянки.

Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до пунктів "б", "ґ" статті 5 ЗК України земельне законодавство базується на принципах, зокрема, забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; забезпечення гарантій прав на землю.

Земля є унікальним обмеженим природним ресурсом. Земля є базисним ресурсом, на якому будується добробут суспільства.

Отже, розподіл землі є особливо чутливим до принципів справедливості, розумності і добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 вересня 2020 у справі справа № 688/2908/16-ц зазначила, що неконкурентне надання землі у користування за наявності двох або більше бажаючих не відповідає принципам добросовісності, справедливості та розумності, які належать до фундаментальних засад цивільного права (п. 6 ч.1 ст. 3 ЦК України). Зокрема, не можна вважати справедливим і розумним надання землі особі, яка раніше за інших дізналася про існування вільної земельної ділянки і звернулася з відповідною заявою. Крім того, такий підхід стимулює використання інсайдерської інформації, що є одним із проявів корупції, а тому є неприпустимим. Тим більше не можна вважати справедливим і розумним надання землі особі, яка пізніше за інших звернулася з відповідною заявою, але якій тим не менше надано перевагу. Такий підхід може створювати підґрунтя для розвитку корупції.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що законодавець, запроваджуючи регулювання щодо надання землі у користування, не міг мати на меті стимулювання зловживань, посилення соціальної нерівності і спрямованість на неправовий та непрозорий перерозподіл основного національного багатства - землі. Отже, відповідне законодавство слід тлумачити таким чином, що за наявності двох або більше бажаючих отримати земельну ділянку державної чи комунальної власності в оренду - право оренди такої земельної ділянки підлягає продажу на конкурентних засадах (земельних торгах).

Відповідно до ст.134 Земельного кодексу України, яка регулює обов`язковість продажу земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них на конкурентних засадах (земельних торгах), передбачає, що земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об`єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Зокрема, не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі, зокрема, розташування на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб.

Судом встановлено, що позивачка неодноразово зверталася до Стебницького міського голови із заявою про надання їй дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,5206 кв.м. на вул.Куліша, 1 у м.Стебнику для обслуговування автостанції та надання цієї ділянки в оренду за вх.№ 5 від 16.01.2015р. Повторні заяви позивачем подавались неодноразово: заява від 25.11.2016 року, заява від 06.09.2017.

Однак, всупереч поданої заяви та без врахування факту знаходження на спірній земельній ділянці нерухомого майна, що належить на праві власності позивачу, Стебницькою міською радою було прийнято рішення від 11 липня 2017року №281 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду», відповідно до п.1.1. якого, надано позивачу дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 635 кв.м. на вул.Куліша П., 1 в м. Стебник, для обслуговування будівлі автостанції меншою, ніж площа, на якій це майно знаходиться згідно наданих документів.

Крім цього, на підставі поданої 12.02.2018 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Канзас» (відповідач- 2) заяви, 03 травня 2018 року рішенням Стебницької міської ради № 430 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою надання її в оренду» надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою надання її в оренду ТзОВ «Канзас» земельну ділянку орієнтовною площею 2500кв.м. на вул. П.Куліша, для розміщення і експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства (п.1.1.).

А 05 березня 2019 року Стебницькою міською радою рішенням № 591 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її в оренду» пунктом 1 скасовано рішення Стебницької міської ради від 07.12.2018 № 533 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її в оренду» та відповідно до п.2 рішення затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ТзОВ «Канзас» площею 2500кв.м. на вул. Куліша, кадастровий номер - :01:005:0124, для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства.

При цьому суд зазначає, що відповідачем-2 жодного доказу про належність йому на праві власності чи іншому праві об`єктів нерухомого майна на спірній земельній ділянці на момент прийняття оспорюваного рішення, суду не надано та в матеріалах справи відсутні. Судом встановлено, що будівлі і споруди автомобільного транспорту та дорожнього господарства, які слугували підставою для затвердження проєкту землеустрою з метою надання земельної ділянки в оренду ТзОВ «Канзас» в останнього були відсутні.

Судом встановлено, що місцерозташування земельної ділянки: вул. П.Куліша, 1 у м. Стебнику Львівської області.

Як зазначено у правовій позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, висловленій у постанові від 23 грудня 2020 року у справі №914/2957/18 позивач, як власник нерухомого майна, за законодавчо врегульованим принципом єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди автоматично набуває право користування земельною ділянкою, на якій розташоване нерухоме майно та частиною ділянки, яка необхідна обслуговування цього майна. Тому надання власником землі дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка накладається на земельну ділянку власника нерухомості, безумовно призводить до порушення майнового інтересу останнього.

Надання уповноваженим органом дозволу на розробку проекту землеустрою є початковим етапом процедури оформлення права користування земельною ділянкою. У зв`язку з чим у разі відведення відповідачу - 2 або будь-якій іншій особі земельної ділянки, яка входить до меж землі, необхідної для обслуговування майна позивача, останній автоматично втратить можливість оформити належне йому в силу закону право користування земельною ділянкою для обслуговування об`єктів нерухомого майна та, відповідно, буде позбавлений можливості повноцінно користуватися власним нерухомим майном.

У той же час встановлення факту порушення відповідачем законного майнового інтересу позивача в оформленні права користування земельною ділянкою неможливе без з`ясування того, яка площа земельної ділянки орієнтовно необхідна позивачу для обслуговування нерухомості та чи має місце у зв`язку з цим накладення на неї земельної ділянки, яка є предметом спірного рішення.

Отже, першочергове право на отримання земельної ділянки у необхідних розмірах для обслуговування належить власнику нерухомого майна. У випадку залишку земельної ділянки виникає можливість її передачі в оренду на конкурентних засадах при наявності двох і більше претендентів за наявності визначених у земельному законодавстві умов.

Відповідно до частини першої статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Відповідно до частини другої цієї ж статті формування земельних ділянок здійснюється, зокрема, у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності.

Відповідно до частини першої статті 50 Закону України "Про землеустрій" проєкти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються лише у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок.

Конкретизується ж земельна ділянка у проєкті землеустрою. Проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки включає інформацію щодо меж земельної ділянки та інформацію, важливу для визначення можливості використання земельної ділянки у той чи інший спосіб, зокрема перелік обмежень у використанні земельних ділянок (меж охоронних зон (наприклад, біля ліній електропередач), зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель); матеріали погодження проєкту землеустрою тощо (стаття 50 Закону України "Про землеустрій").

Отже, дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки означає дозвіл власника земельної ділянки здійснити певні дії на землі власника, аби мати змогу в подальшому точно визначити предмет оренди. Отже, цей дозвіл наділяє заінтересовану особу повноваженням ідентифікувати на землі власника земельну ділянку, яку ця особа бажає отримати в оренду в майбутньому.

Звернення заінтересованої особи до органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування за затвердженням проєкту землеустрою є пропозицією цієї особи щодо визначення конкретного предмета оренди - земельної ділянки, конкретизованої у проєкті землеустрою.

Затвердження проєкту землеустрою щодо відведення ділянки засвідчує згоду власника земельної ділянки (в особі органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування) із вибором предмета оренди - земельної ділянки, конкретизованої у проєкті землеустрою.

Таким чином, внаслідок зазначених дій майбутніми орендарем та орендодавцем погоджується одна із умов майбутнього договору - земельна ділянка, яка стане предметом оренди.

Після цього сторони укладають договір оренди, в якому сторонами погоджується вже не тільки конкретна земельна ділянка, а і всі інші умови договору. З цього моменту виникають договірні правовідносини.

Водночас Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 вересня 2020 у справі № 688/2908/16-ц звертає увагу, що відсутність договірних відносин між сторонами до моменту укладення договору не означає, що на переддоговірній стадії сторони не несуть жодних обов`язків по відношенню одна до одної. Добросовісність та розумність належать до фундаментальних засад цивільного права (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Отже, і на переддоговірній стадії сторони повинні діяти правомірно, зокрема, поводитися добросовісно, розумно враховувати інтереси одна одної, утримуватися від недобросовісних дій чи бездіяльності. Прояви таких обов`язків та недобросовісної чи нерозумної поведінки є численними і не можуть бути визначені у вичерпний спосіб. Зокрема, недобросовісну поведінку може становити необґрунтоване припинення переговорів, пропозиція нерозумних умов, які завідомо є неприйнятними для контрагента, вступ у переговори без серйозних намірів (зокрема з метою зірвати укладення договору з третьою особою, наприклад з конкурентом недобросовісної сторони переговорів), нерозкриття необхідної контрагенту інформації тощо.

Відповідно до частини першої статті 134 ЗК України земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об`єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до частини другої статті 135 ЗК України продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) здійснюється виключно на земельних торгах, крім випадків, встановлених частинами другою і третьою статті 134 цього Кодексу.

Суд доходить висновку, що враховуючи вимогу ч. 2 ст. 134 ЗК України, право оренди на спірну земельну ділянку державної чи комунальної власності ТзОВ «Канзас» підлягає продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) і можливе після оформлення спірної земельної ділянки за позивачем як власником нерухомого майна з метою його обслуговування. При цьому з матеріалів справи слідує наявність не лише одного бажаючого на оформлення земельної ділянки - ТзОВ «Канзас», але й позивача. А відтак, якщо ж бажаючих два чи більше, підлягали застосуванню загальні правила статті 135 ЗК України про проведення земельних торгів у формі аукціону на залишки земельної ділянки, за результатами яких укладається відповідний договір.

Отже, враховуючи вимоги ст.13,135 ЗК України надання в оренду земельної ділянки під об`єктам нерухомого майна, які належать на праві власності за фізичною чи юридичною особою не проводиться на конкурентних засадах. Однак у випадку залишку цієї земельної ділянки і бажання двох на її отримання в оренду - конкурентні засади.

Натомість земельна ділянка була надана в оренду відповідачу - 2, який звернувся за укладенням договору оренди значно пізніше за позивачку без проведення земельних торгів, без доказів належності йому нерухомого майна на праві власності, що знаходиться на цій земельній ділянці, при наявності бажання позивачки отримати земельну ділянку у повному розмірі для обслуговування будівлі, власником якої вона є. Отже, договір оренди укладений неправомірно.

Правочином є правомірна, тобто не заборонена законом, вольова дія суб`єкта цивільних правовідносин, що спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків. Правомірність є конститутивною ознакою правочину як юридичного факту. Цивільні правочини, які порушують публічний порядок, є нікчемними (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, висловлена у постанові від 04 червня 2019 року у справі №916/3156/17).

За змістом статей 15 і 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Майже аналогічний за змістом перелік способів захисту передбачений у частині другій статті 20 Господарського кодексу України.

Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постанові від 21 листопада 2018 року у справі № 577/5321/17 (провадження № 61-43854св18) вже звертав увагу, що правомірність є конститутивною ознакою правочину як юридичного факту. Крім того, відповідно до ч.1, 2 ст. 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Оскільки договір оренди землі від 15 березня 2019 року, укладений між Стебницькою міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Канзас» без дотримання конкурентних засад, спрямований на незаконне заволодіння земельною ділянкою комунальної власності, то відповідно до ч.1, 2 ст. 228 ЦК України є нікчемним ( з врахуванням правової позиції, зазначеної Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 29 вересня 2020 у справі справа № 688/2908/16-ц).

При цьому Велика Палата Верховного Суду звернула увагу, що якщо правочин є нікчемним, то позовна вимога про визнання його недійсним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача. Близькі за змістом висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 463/5896/14-ц (провадження № 14-90 цс 19, пункт 72), від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18, пункти 69, 70).

Договірні правовідносини виникають з моменту укладення сторонами договору оренди. Цей момент не пов`язується з моментом видання розпорядчого документу про передання в оренду земельної ділянки. Отже вимога про визнання незаконним та пункту 3 рішення Стебницької міської ради Львівської області від 05 березня 2019 року № 591 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її в оренду", яким вирішено надати в оренду земельну ділянку Товариству з обмеженою відповідальністю "Канзас" площею 2500кв.м. на вул. Куліша, кадастровий номер :01:005:0124, для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства строком на три роки не відповідає належному способу захисту, а тому задоволенню не підлягає.

Враховуючи наведене вище, суд доходить висновку, що позовна вимога до відповідача - 1 про визнання незаконним та скасування пункту 2 рішення Стебницької міської ради Львівської області від 05 березня 2019 року № 591 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її в оренду", яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки Товариству з обмеженою відповідальністю "Канзас" площею 2500кв.м. на вул. Куліша, в м. Стебник Львівської області, кадастровий номер - :01:005:0124, для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог стосовно незаконності та скасування пункту 3 рішення Стебницької міської ради Львівської області від 05 березня 2019 року № 591 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її в оренду", яким вирішено надати в оренду земельну ділянку Товариству з обмеженою відповідальністю "Канзас" площею 2500кв.м. на вул. Куліша, кадастровий номер :01:005:0124, для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства строком на три роки та про визнання договору оренди недійсним, то у задоволенні слід відмовити.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судові витрати.

Відповідно до ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до матеріалів справи, позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви у даній справі за 3 немайнові вимоги у розмірі 6306,00грн. квитанцією №26 від 18.09.2020 року з розрахунку 2102,00 за кожну немайнову позовну вимогу.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, враховуючи часткове задоволення позовних вимог до відповідача-1, до стягнення з відповідача-1 на користь позивача підлягає судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 2102,00 грн.

З приводу, заявлених до стягнення позивачем 36 154,4грн. витрат на правову допомогу, слід зазначити наступне.

Відповідно ст. 126 ГПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до матеріалів справи, позивачем на підтвердження понесених витрат на правову допомогу подано Договір про надання правових послуг адвоката №19/20 укладений між ОСОБА_5 та Стасюк Христиною Володимирівною ; Додаток №1 до договору про надання правових послуг адвоката, укладений за Стасюк Христиною Володимирівною №19/20 від 04.03.2020 року, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №1218, та подано заяву за вх.№7699/21 від 31.03.2021 року до якої додано: Акт виконаних робіт від 19.03.2021 року згідно договору про надання правових послуг адвоката №19/20 від 04.03.2020 року, укладений між Стасюк Христиною Володимирівною та додатку до Договору №1 від 04.03.2021 року на суму 2 522,40грн.; Акт виконаних робіт від 01.03.2021 року згідно договору про надання правових послуг адвоката №19/20 від 04.03.2020 року, укладений між Стасюк Христиною Володимирівною та додатку до Договору №1 від 04.03.2021 року на суму 33 632,00грн., товарний чек від 19.03.2021 року на суму 2 522,40грн., товарний чек від 28 жовтня 2020 року на суму 8408,00грн., товарний чек від 18.12.2020 року на суму 10 121,00грн., платіжне доручення № р24А864910210А58033 від 17.03.2021 року на суму 15100,00грн., з призначенням платежів за послуги адвоката.

Згідно п. 1 Додатку №1 до договору про надання правових послуг адвоката, укладений зі Стасюк Христиною Володимирівною , №19/20 від 04.03.2020 року, визначено порядок оплати послуг адвоката, відповідно до якого за усі види робіт, що здійснює Адвокат у відповідності до умов договору, встановлюється погодинна форма оплати праці адвоката у розмірі 40% від прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 2020 рік за одну годину роботи Адвоката, що встановлений на день виконання роботи, яка сплачується в строки погоджені сторонами.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, з наведеного вище вбачається, що для можливості стягнення витрат на професійну правову допомогу законодавством імперативно встановлений обов`язок заявника подавати договір на професійну правничу допомогу адвоката, умови котрого дають суду можливість визначити як обсяг правової допомоги, яка надається адвокатом згідно вказаного договору, так і розмір та порядок визначення гонорару адвоката і всіх інших витрат, пов`язаних із надання ним допомоги. Наявність договору надає можливість також встановити правомірність як нарахування розміру правової допомоги в актах наданих послуг, так і відповідність переліку робіт зазначених в цих актам умовам договору.

Слід зазначити, що необхідність в поданні договору на професійну правничу допомогу адвоката підтверджується і судовою практикою. Зокрема, як зазначив Верховний Суд у постанові від 11.06.2020р. у справі №821/227/17, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Верховним Судом в постанові №910/4201/19 від 07.09.2020р. зазначено, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково. При цьому, договір про надання правової допомоги та подані на підтвердження його виконання докази, повинні бути пов`язаними з розглядом конкретної судової справи.

Згідно ч.2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищенаведене, у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення витрат на правову допомогу і даній справі пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 10 846,32грн., в решті суми стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити.

Керуючись статтями 2, 13, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 129, 236, 237, 238, 239, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. В частині позовних вимог до відповідача-1 - Дрогобицької міської ради Львівської області позов задоволити частково.

2. Визнати незаконним та скасувати:

пункт 2 рішення Стебницької міської ради Львівської області від 05 березня 2019 року № 591 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її в оренду", яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки Товариству з обмеженою відповідальністю "Канзас" площею 2500кв.м. на вул. Куліша, в м.Стебник Львівської області, кадастровий номер - :01:005:0124, для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства;

3. В решті позовних вимог відмовити.

4. В частині позовних вимог до відповідача-2 - Товариства з обмеженою відповідальністю "Канзас" відмовити.

5. Стягнути з Дрогобицької міської ради Львівської області (82100, Львівська обл., м. Дрогобич, пл. Ринок, 1; ) на користь Фізичної особи-підприємця Стасюк Христини Володимирівни ( АДРЕСА_4 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) 2102,00грн. судового збору та 10 846,32грн. витрат на правничу допомогу.

6. Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

7. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду в порядку, встановленому розділом IV ГПК України.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://court.gov.ua/fair/sud5015, а також у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою - http://reyestr.court.gov.ua.

Повний текст рішення складено та підписано 12.04.2021

Суддя С.М. Коссак