РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.03.2021Справа № 910/10990/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Нечая О.В., за участю секретаря судового засідання Будніка П.О., розглянувши у загальному позовному провадженні матеріали справи № 910/10990/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Центрбуд" (Україна, 03179, м. Київ, вул. Миколи Ушакова, буд. 1-Д, оф. 161; ідентифікаційний код: 31092950)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Берліт-СК" (Україна, 03142, м. Київ, бул. Академіка Вернадського, буд. 42, кімн. 346 А; ідентифікаційний код: 33999074)

про стягнення 863 957,53 грн

Представники сторін:

від позивача: Жигала Л.В., ордер серії ІФ № 096702 від 29.01.2020

від відповідача: не з`явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Центрбуд" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Берліт-СК" (далі - відповідач) про стягнення 863 957,53 грн, з яких 700 000,00 грн заборгованості, 50 202,74 грн пені, 97 300,00 грн інфляційних втрат та 16 454,79 грн 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані необхідністю повернення відповідачем авансового платежу в сумі 700 000,00 грн за неналежне виконання обов`язків за Договором субпідряду № 31/10/18-ОП від 31.10.2018. Окрім основної заборгованості, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню, 3% річних та інфляційні втрати в загальному розмірі 163 957,53 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.08.2019 вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення її недоліків - протягом 5 днів з дня вручення цієї ухвали.

02.09.2019 (у встановлений судом строк) до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви з додатками.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.09.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/10990/19, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 02.10.2019.

01.10.2019 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач проти позову заперечує, зазначає, що ним не укладався з позивачем Договір субпідряду № 31/10/18-ОП від 31.10.2018, натомість сторонами були укладені інші договори субпідряду, а саме №05/10/2018-ВКНЕК від 05.10.2018 та № 01-11/11/18ОП від 01.11.2018, роботи за яким відповідачем було виконано, однак позивач відмовляється від підписання актів виконаних робіт за вказаними договорами, відтак акти виконаних робіт, відповідно до ч. 4 ст. 882 Цивільного кодексу України, вважаються підписаними позивачем.

У підготовче засідання 02.10.2019 з`явився представник відповідача, представник позивача не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання позивач був повідомлений належним чином, проте позивач у поданому до суду 02.10.2019 клопотанні просив суд відкласти розгляд справи, в задоволенні якого судом було відмовлено.

У підготовчому засіданні 02.10.2019 судом було оголошено перерву до 06.11.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.10.2019, в порядку статей 120 - 121 Господарського процесуального кодексу України, позивача було викликано в підготовче засідання на 06.11.2019.

15.10.2019 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про уточнення позовних вимог, відповідно до якого позивач вказує на те, що ним було допущено описку в номері та даті договору, оскільки позовні вимоги стосуються Договору субпідряду № 05/10/2018-ВКНЕК від 05.10.2018.

24.10.2019 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли заяви по справі, відповідно до змісту яких відповідач не визнає позов з підстав, викладених у вказаних заявах, зазначає, що грошові кошти в сумі 700 000,00 грн були перераховані позивачем на виконання Договору субпідряду № 05/10/2018-ВКНЕК від 05.10.2018.

У підготовче засідання 06.11.2019 представники сторін не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи сторони були повідомлені належним чином.

У підготовчому засіданні 06.11.2019 судом було розглянуто клопотання позивача про уточнення позовних вимог, розцінено вказане клопотання як заяву про зміну підстав позову та прийнято її до розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.11.2019, в порядку статей 120 - 121 Господарського процесуального кодексу України, сторін було викликано в підготовче засідання на 04.12.2019.

02.12.2019 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про зміну підстав позову.

Підготовче засідання, призначене на 04.12.2019, не відбулось у зв`язку із надходженням повідомлення про замінування будівель суду, про що складено акт від 04.12.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.12.2019, в порядку статей 120 - 121 Господарського процесуального кодексу України, сторін було викликано в підготовче засідання на 09.01.2020.

У підготовче засідання 09.01.2020 з`явились представники сторін.

У підготовчому засіданні 09.01.2020 суд повідомив представникам сторін, що заява про зміну підстав позову, яка надійшла до суду 02.12.2019, судом не розглядається, оскільки вказане питання вже вирішено судом.

У підготовчому засіданні 09.01.2020 присутніми представниками сторін надано усні пояснення щодо можливості закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті.

Враховуючи, що судом було здійснено усі необхідні та достатні дії для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті, суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 29.01.2020.

У судове засідання 29.01.2020 з`явились представники сторін.

У судовому засіданні 29.01.2020 представником відповідача подано клопотання, в якому зазначається про те, що певні роботи по спірному об`єкту були виконані, і в свою чергу позивачу були направлені відповідні акти виконаних робіт, що підтверджується листом № 19/08 від 20.08.2019, які отримані позивачем, що підтверджується листом вих. № 494 від 29.08.2019, у зв`язку з чим відповідач, відповідно до статті 202 Господарського процесуального кодексу України, просив суд відкласти розгляд справи та надати сторонам час для примирення.

У судовому засіданні 29.01.2020 судом було оголошено перерву до 12.02.2020, в задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, за відсутності передбачених процесуальним законом підстав, судом було відмовлено.

12.02.2020 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли додаткові пояснення, відповідно до яких позивач зазначає про те, що 10.02.2020 супровідним листом № 26/01 відповідач надав позивачу пакет документів щодо виконання робіт на спірному об`єкті, проте вказані документи не відповідають пункту 11.2 Договору субпідряду № 05/10/2018-ВКНЕК від 05.10.2018 та відповідні зауваження щодо виконаних робіт було надано відповідачу під розписку.

У судове засідання 12.02.2020 з`явились представники сторін.

У судовому засіданні 12.02.2020 судом було оголошено перерву на 26.02.2020.

26.02.2020 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли додаткові пояснення, відповідно до яких відповідач зазначає про те, що факт виконання ним певного обсягу робіт по спірному об`єкту не заперечується позивачем, а відтак викладені у позовній заяві твердження про те, що відповідачем взагалі не виконувались роботи за Договором № 05/10/2018-ВКНЕК від 05.10.2018 є безпідставними. До вказаних пояснень відповідачем було надано, зокрема, акти приймання-виконання будівельних робіт, довідки про вартість будівельних робіт та витрати, які були надіслані на адресу позивача.

У судовому засіданні 26.02.2020, суд, з метою виконання завдання господарського судочинства, повернувся на стадію підготовчого провадження, оскільки для правильного вирішення спору необхідним є призначення у цій справі судової експертизи, судом було запропоновано сторонам надати суду перелік питань, роз`яснення яких потребує висновку експерта, та визначитись з експертною установою, якій доручити проведення судової експертизи.

У підготовчому засіданні 26.02.2020 судом було оголошено перерву до 11.03.2020.

У підготовчому засіданні 11.03.2020 судом було призначено у справі № 910/10990/19 комплексну судову будівельно-технічну та економічну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, для проведення судової експертизи матеріали справи № 910/10990/19 надіслано до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, провадження у справі зупинено на час проведення судової експертизи.

01.06.2020 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшло клопотання про необхідність погодження строку виконання та оплати експертизи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.06.2020 було поновлено провадження у справі № 910/10990/19, погоджено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз проведення судової експертизи у справі у термін понад 90 календарних днів, зобов`язано відповідача забезпечити попередню оплату вартості проведення судової експертизи згідно з рахунком № 5496 від 20.05.2020 на суму 50 993,28 грн та зупинено провадження у справі на час проведення судової експертизи.

24.12.2020 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва надійшли матеріали справи № 910/10990/19 разом з повідомленням експертної установи про повернення наданих матеріалів без виконання експертизи від 10.12.2020 № 12269/20-44, у зв`язку з неоплатою відповідачем вартості проведення судової експертизи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.01.2021 було поновлено провадження у справі № 910/10990/19 та призначено підготовче засідання на 03.02.2021.

03.02.2021 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли додаткові пояснення, відповідно до яких позивач зазначає, що відповідачем неналежно виконано взяті на себе зобов`язання за Договором субпідряду №05/10/2018-ВКНЕК від 05.10.2018, не оформлено акти виконаних будівельних робіт з урахуванням зауважень позивача, не передано позивачу виконавчу документацію, а також документи, що підтверджують фактичні витрати, понесені відповідачем, що ставить під сумнів факт виконання ним робіт. Крім того, позивач із наданням відповідних доказів зазначає про те, що роботи на об`єкті були виконані іншим субпідрядником.

Підготовче засідання, призначене на 03.02.2021, не відбулось у зв`язку з направленням судді Нечая О.В. на навчання до Національної школи суддів України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.02.2021, в порядку статей 120 - 121 ГПК України, сторін було повідомлено про те, що підготовче засідання у справі №910/10990/19 призначено на 03.03.2021.

У підготовче засідання 03.03.2021 з`явився представник позивача, представник відповідача не з`явився, про дату, час і місце проведення підготовчого засідання відповідач був повідомлений належним чином, явка представників сторін обов`язковою судом не визнавалась.

Враховуючи, що судом було здійснено усі необхідні та достатні дії для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті, суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 24.03.2021.

У судове засідання 24.03.2021 з`явився представник позивача, представник відповідача не з`явився, про дату, час і місце проведення підготовчого засідання відповідач був повідомлений належним чином, явка представників сторін обов`язковою судом не визнавалась.

Представник позивача надала суду усні пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

У судовому засіданні 24.03.2021 судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

05.10.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Центрбуд" (далі - генпідрядник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Берліт-СК" (далі - підрядник, відповідач) було укладено Договір субпідряду № 05/10/2018-ВКНЕК на виконання внутрішніх санітарно-технічних робіт з розділу "Водопостачання та каналізація" (далі - Договір), за умовами п. 2.1 якого генпідрядник доручає, а підрядник забезпечує, відповідно до проектно-кошторисної документації і умов Договору, виконання будівельних робіт з "ДСТУ Б.Д.1.1-1:2013 Реконструкція з надбудовою нежитлової будівлі під адмінбудинок на вул. Симона Петлюри (Комінтерну), 25 у Шевченківському районі м. Києва Інв. № 942/2 В 45454000-4 Реконструкція" (далі - будівельні роботи), згідно із погодженою сторонами Програмою робіт.

Відповідно до п. 2.2 Договору підрядник зобов`язався своїми силами, за допомогою власних технічних засобів, із використанням власних або переданих генпідрядником матеріалів виконувати будівельні роботи, що обумовлені Договором та відповідають проектно-кошторисній документації, яка затверджена належним чином.

Згідно з п. 2.4 Договору склад, обсяги, види, строки виконання, вартість будівельних робіт визначаються: Договірною ціною на "ДСТУ Б.Д.1.1-1:2013 Реконструкція з надбудовою нежитлової будівлі під адмінбудинок на вул. Симона Петлюри (Комінтерну), 25 у Шевченківському районі м. Києва Інв. № 942/2 В 45454000-4 Реконструкція"; Графіком виконання робіт (Додаток № 2).

У пункті 4.1 Договору сторони погодили, що ціна Договору визначається кошторисною документацією та Договірною ціною (Додаток № 1, що є невід`ємною частиною Договору).

Пунктом 4.15 Договору передбачено, що для виконання робіт генпідрядник може перераховувати підряднику авансовий платіж у розмірі не більше, ніж 20 % від вартості власних матеріалів підрядника, виходячи із узгодженої квартальної Програми робіт. Підрядник зобов`язується використати одержаний авансовий платіж для виконаних будівельних робіт протягом трьох місяців після одержання авансу. По закінченні тримісячного терміну невикористані суми авансового платежу повертаються генпідряднику. Зарахування раніше сплаченого авансу на власні матеріали підрядника проводиться шляхом його щомісячного зменшення на суму до вартості матеріалів, які входять в форми КБ-2в та КБ-3 за звітний місяць.

Як зазначає позивач, на виконання пункту 4.15 Договору, ним було перераховано на рахунок відповідача авансові платежі в загальній сумі 700 000,00 грн, а саме 05.10.2018 - 200 000,00 грн, 31.10.2018 - 300 000,00 грн, 04.12.2018 - 50 000,00 грн та 15.01.2019 - 150 000,00 грн.

Згідно з п. 5.1 Договору підрядник приступає до виконання зобов`язань за Договором протягом 5 днів виключно після отримання від генпідрядника Повідомлення про готовність до виконання Договору та отримання авансового платежу.

За змістом пункту 11.2 Договору підрядник складає акт приймання виконаних будівельних робіт за формою № КБ-2в на підставі виконавчої документації, готує Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за формою № КБ-3 та надає їх генпідряднику щомісяця до 22 числа. Підрядник надає разом із формами КБ-2в, КБ-3 (у 4-х примірниках) на паперових і магнітних носіях документи, що підтверджують виконання робіт, всю необхідну виконавчу документацію (сертифікати на застосовні матеріали, паспорти на конструкції та обладнання, акти на приховані роботи, документи, що підтверджують фактичні витрати на відрядження та ін.), відомість ресурсів, яка підписана головним бухгалтером або керівником підприємства та підтверджена печаткою, а також реєстр накладних застосованих матеріалів та устаткування із зазначенням вартості, завірений підписом керівника і печаткою. Генпідрядник протягом 7 (семи) календарних днів перевіряє достовірність Акту приймання виконаних будівельних робіт у частині фактично виконаних робіт, та, у разі відсутності недоліків, підписує його в межах цього ж строку, або направляє мотивоване заперечення проти такого підписання.

Відповідно до п. 20.1 Договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до 31 грудня 2018 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

За твердженнями позивача, відповідач взяті на себе зобов`язання за Договором не виконав, документів, передбачених пунктом 11.2 Договору, про використання перерахованих авансових платежів позивачу не надав, у зв`язку з чим позивач листом № 289 від 14.06.2019 повідомив відповідача про припинення Договору та, на підставі п. 4.15 Договору, вимагав у відповідача повернути авансові платежі в загальній сумі 700 000,00 грн.

З огляду на вищенаведене, посилаючись на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо строків виконання робіт, а також невикористання перерахованого позивачем авансу за Договором, позивач звернувся до суду з цим позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь 700 000,00 грн заборгованості, 50 202,74 грн пені, 97 300,00 грн інфляційних втрат та 16 454,79 грн 3 % річних.

Оцінивши подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наступне.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до положень статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною першою статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладений між сторонами Договір, з огляду на встановлений статтею 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, є належною підставою, у розумінні норм статті 11 Цивільного кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків, та за своєю правовою природою є договором будівельного підряду, який підпадає під правове регулювання глави 61 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 875 Цивільного кодексу України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з частинами 1, 3 статті 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Статтею 854 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Відповідно до ч. 4 ст. 879 Цивільного кодексу України оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об`єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

Суд встановив, що на виконання умов Договору позивачем було перераховано відповідачу авансові платежі в загальній сумі 700 000,00 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи виписками по рахунку позивача за 05.10.2018, за 31.10.2018, за 04.12.2018 та за 15.01.2019, з призначеннями платежів: "Оплата за виконання будівельних робіт зг дог № 05/10/2018-ВКНЕК від 05.10.2018, в т. ч. ПДВ 20 %". Вказані обставини відповідачем не заперечуються.

Частиною 1 статті 846 Цивільного кодексу України передбачено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

За приписами частин 4, 6 статті 882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими. Замовник має право відмовитися від прийняття робіт у разі виявлення недоліків, які виключають можливість використання об`єкта для вказаної в договорі мети та не можуть бути усунені підрядником, замовником або третьою особою.

У пункті 4.15 Договору відповідач взяв на себе зобов`язання використати одержаний авансовий платіж для виконання будівельних робіт протягом трьох місяців після одержання авансу.

За умовами пунктів 5.1 - 5.7 Договору відповідач взяв на себе зобов`язання виконати обумовлені Договором роботи у строки, визначені Договором та Графіком виконання робіт (Додаток № 2 до Договору).

Під час розгляду цієї справи сторонами були подані письмові пояснення, в яких обумовлювався факт виконання відповідачем певного обсягу робіт за Договором, втім доказів на підтвердження виконання відповідачем таких робіт та їх вартості суду не надано.

З огляду на викладене, оскільки необхідним було встановлення судом факту виконання (або невиконання) відповідачем робіт за Договором, а саме обсягу робіт, їх відповідності умовам Договору, вартості робіт, за відсутності в матеріалах справи належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин, судом було призначено у справі комплексну судову будівельно-технічну та економічну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, на вирішення якої поставлено наступні питання:

1) Чи виконані Товариством з обмеженою відповідальністю "Берліт-СК" будівельні роботи з «ДСТУ Б.Д.1.1-1:2013 Реконструкція з надбудовою нежитлової будівлі під адмінбудинок на вул. Симона Петлюри (Комінтерну), 25 у Шевченківському районі м. Києва Інв.№942/2 в 45454000-4 Реконструкція» згідно з Договором субпідряду №05/10/2018-ВКНЕК на виконання внутрішніх санітарно-технічних робіт з розділу «Водопостачання та каналізація» від 05.10.2018, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Центрбуд" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Берліт-СК"? Якщо виконані, то в якому обсязі?

2) Чи відповідають виконані Товариством з обмеженою відповідальністю "Берліт-СК" будівельні роботи з «ДСТУ Б.Д.1.1-1:2013 Реконструкція з надбудовою нежитлової будівлі під адмінбудинок на вул. Симона Петлюри (Комінтерну), 25 у Шевченківському районі м. Києва Інв.№942/2 в 45454000-4 Реконструкція» умовам Договору субпідряду № 05/10/2018-ВКНЕК на виконання внутрішніх санітарно-технічних робіт з розділу «Водопостачання та каналізація» від 05.10.2018, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Центрбуд" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Берліт-СК"?

3) Яка вартість будівельних робіт з «ДСТУ Б.Д.1.1-1:2013 Реконструкція з надбудовою нежитлової будівлі під адмінбудинок на вул. Симона Петлюри (Комінтерну), 25 у Шевченківському районі м. Києва Інв.№942/2 в 45454000-4 Реконструкція», виконаних Товариством з обмеженою відповідальністю "Берліт-СК" згідно з Договором субпідряду №05/10/2018-ВКНЕК на виконання внутрішніх санітарно-технічних робіт з розділу «Водопостачання та каналізація» від 05.10.2018, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Центрбуд" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Берліт-СК"?

Витрати з оплати вартості проведення судової експертизи було покладено на відповідача.

Проте, призначена судом експертиза не була проведена, у зв`язку з тим, що відповідачем не було здійснено попередню оплату вартості її проведення.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

В обґрунтування своєї правової позиції у цьому спорі відповідачем не надано належних та допустимих доказів, в розумінні статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, які б свідчили про виконання ним обумовлених сторонами робіт за Договором та передачі позивачу документів, що підтверджують виконання робіт, відповідно до пункту 11.2 Договору.

Разом з цим, суд вважає безпідставними посилання позивача на лист-вимогу вих. №289 від 14.06.2019, яким, як зазначає позивач, він повідомив відповідача про припинення Договору та, на підставі п. 4.15 Договору, вимагав у відповідача повернути отриманий авансові платежі в загальній сумі 700 000,00 грн, оскільки, як встановлено судом, вказаний лист-вимога стосується іншого договору, укладеного сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на положення п. 4.15 Договору, зобов`язання з повернення невикористаних сум авансових платежів мало бути виконане відповідачем по закінченні тримісячного терміну.

Аванс є звичайною сумою попередньої оплати за договором, яка не виконує забезпечувальної функції, властивої завдатку. У разі невиконання зобов`язання, по якому передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося, аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04.12.2019 у справі №910/1085/19 та у постанові Верховного Суду від 28.11.2019 у справі № 910/1084/18.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з нормами статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З огляду на викладене, оскільки невиконання зобов`язання відповідачем з повернення авансових платежів за Договором підтверджується матеріалами справи, доказів оплати заборгованості відповідач не надав, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 700 000,00 грн визнаються судом обґрунтованими.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 50 202,74 грн пені, 97 300,00 грн інфляційних втрат та 16 454,79 грн 3 % річних.

У разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Пунктом 12.2 Договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за Договором, у тому числі порушення строків виконання робіт, підрядник сплачує генпідряднику неустойку в розмірі 0,1 % від ціни невиконаних зобов`язань за кожен день прострочення виконання зобов`язання, але не більше облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Судом перевірено розрахунок пені та встановлено, що він не відповідає фактичним обставинам справи та умовам Договору, оскільки позивачем неправомірно нараховано пеню без врахування положень пункту 5.1 Договору, відповідно до якого відповідач, як підрядник приступає до виконання робіт протягом 5 днів після отримання авансового платежу.

За розрахунком суду, на суму заборгованості - 200 000,00 грн за період з 11.10.2018 по 04.04.2019 обґрунтованою є пеня в розмірі 17 358,90 грн; на суму заборгованості - 300 000,00 грн за період з 06.11.2018 по 05.04.2019 - в розмірі 22 339,72 грн; на суму заборгованості - 50 000,00 грн за період з 10.12.2018 по 05.04.2019 - в розмірі 2 884,93 грн; на суму заборгованості - 150 000,00 грн за період з 21.01.2019 по 05.04.2019 - в розмірі 5 547,94 грн, що разом складає 48 131,49 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Зазначені висновки підтверджуються Рекомендаціями Верховного Суду України щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, наданих у листі Верховного Суду України № 62-97р від 03.04.1997, відповідно до яких визначення загального індексу за певний період часу здійснюється шляхом перемноження помісячних індексів, тобто накопичувальним підсумком. Його застосування до визначення заборгованості здійснюється за умов, якщо в цей період з боку боржника не здійснювалося платежів, тобто розмір основного боргу не змінювався. У випадку, якщо боржник здійснював платежі, загальні індекси інфляції і розмір заборгованості визначаються шляхом множення не за весь період прострочення, а виключно по кожному періоду, в якому розмір заборгованості не змінювався, зі складанням сум отриманих в результаті інфляційних збитків кожного періоду. При цьому, слід вважати, що сума, внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, індексується за період з врахуванням цього місяця, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця.

Необхідно враховувати, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України - стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 918/631/19 та постанові Верховного Суду від 10.07.2019 у справі № 910/21564/16.

Судом перевірено розрахунки інфляційних втрат та 3 % річних за заявлений позивачем період їх нарахування та встановлено, що вказані розрахунки також є завищеними, оскільки позивачем при їх розрахунку не було враховано, що повернення авансових платежів, відповідно до п. 4.15 Договору, здійснюється по закінченню тримісячного терміну.

За розрахунком суду, на суму заборгованості - 200 000,00 грн за період з 06.01.2019 по 17.07.2019 обґрунтованими є інфляційні втрати в розмірі 6 048,24 грн; на суму заборгованості - 300 000,00 грн за період з 01.02.2019 по 17.07.2019 - в розмірі 6 012,24 грн; на суму заборгованості - 50 000,00 грн за період з 05.03.2019 по 17.07.2019 - в розмірі 748,30 грн; на суму заборгованості - 150 000,00 грн за період з 16.04.2019 по 17.07.2019 - дефляція в розмірі -607,02 грн, що разом складає 12 201,76 грн.

За розрахунком суду, на суму заборгованості - 200 000,00 грн за період з 06.01.2019 по 17.07.2019 обґрунтованими є 3 % річних в розмірі 3 172,60 грн; на суму заборгованості - 300 000,00 грн за період з 01.02.2019 по 17.07.2019 - в розмірі 4 117,81 грн; на суму заборгованості - 50 000,00 грн за період з 05.03.2019 по 17.07.2019 - в розмірі 554,79 грн; на суму заборгованості - 150 000,00 грн за період з 16.04.2019 по 17.07.2019 в розмірі 1 146,58 грн, що разом складає 8 991,78 грн.

Згідно з частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частинами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищевикладене, дослідивши всі обставини справи, перевіривши їх наявними доказами, судом встановлено часткову обґрунтованість заявленого позову, відтак до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають 700 000,00 грн заборгованості, 48 131,49 грн пені, 12 201,76 грн інфляційних втрат та 8 991,78 грн 3 % річних.

Витрати по сплаті судового збору в розмірі 11 539,87 грн, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача, а решта витрат позивача зі сплати судового збору, в зв`язку з необхідністю часткової відмови у задоволенні позову - на позивача.

Керуючись статтями 129, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Берліт-СК" (Україна, 03142, м. Київ, бул. Академіка Вернадського, буд. 42, кімн. 346 А; ідентифікаційний код: 33999074) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Центрбуд" (Україна, 03179, м. Київ, вул. Миколи Ушакова, буд. 1-Д, оф. 161; ідентифікаційний код: 31092950) 700 000 (сімсот тисяч) грн 00 коп. заборгованості, 48 131 (сорок вісім тисяч сто тридцять одну) грн 49 коп. пені, 12 201 (дванадцять тисяч двісті одну) грн 76 коп. інфляційних втрат, 8 991 (вісім тисяч дев`ятсот дев`яносто одну) грн 78 коп. 3 % річних та 11 539 (одинадцять тисяч п`ятсот тридцять дев`ять) грн 87 коп. судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 419,49 грн покласти на позивача.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 12.04.2021

Суддя О.В. Нечай