РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2021Справа № 910/15395/20
Господарський суд міста Києва у складі судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «АРБ ІНВЕСТМЕНС» (49069, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ВУЛИЦЯ ГЕРОЇВ СТАЛІНГРАДУ, будинок 1)
до за участю про за позовом до за участю про1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» (04080, місто Київ, ВУЛИЦЯ ОЛЕКСІЯ ТЕРЬОХІНА, будинок 8А, офіс 111); 2. Публічного акціонерного товариства «Радикал Банк» (08130, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, село Петропавлівська Борщагівка, ВУЛИЦЯ ЛЕНІНА, будинок 2-В) Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні Відповідачів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (04053, місто Київ, ВУЛИЦЯ СІЧОВИХ СТРІЛЬЦІВ, будинок 17) визнання договорів купівлі - продажу майнових прав частково недійсними Третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕРІГОН» (01001, місто Київ, ВУЛИЦЯ МАЛА ЖИТОМИРСЬКА, будинок 9Б) 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» (04080, місто Київ, ВУЛИЦЯ ОЛЕКСІЯ ТЕРЬОХІНА, будинок 8А, офіс 111); 2. Публічного акціонерного товариства «Радикал Банк» (08130, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, село Петропавлівська Борщагівка, ВУЛИЦЯ ЛЕНІНА, будинок 2-В) Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні Відповідачів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (04053, місто Київ, ВУЛИЦЯ СІЧОВИХ СТРІЛЬЦІВ, будинок 17) визнання недійсним договору купівлі - продажу майнових прав в частині
за позовом до за участю про Третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору Товариства з обмеженою відповідальністю «ОМЕГА РІЕЛТІ ГРУП» 01001, місто Київ, ВУЛИЦЯ МИХАЙЛІВСЬКА, будинок 24А) 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» (04080, місто Київ, ВУЛИЦЯ ОЛЕКСІЯ ТЕРЬОХІНА, будинок 8А, офіс 111); 2. Публічного акціонерного товариства «Радикал Банк» (08130, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, село Петропавлівська Борщагівка, ВУЛИЦЯ ЛЕНІНА, будинок 2-В) Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні Відповідачів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (04053, місто Київ, ВУЛИЦЯ СІЧОВИХ СТРІЛЬЦІВ, будинок 17) визнання недійсним договору купівлі - продажу майнових прав в частині
Представники:

від Позивача: Падалка К.В. (представник на підставі ордеру);

від Відповідача - 1: Калітіна О.В. (представник на підставі довіреності);

Писаренко О.В. (представник на підставі довіреності);

від Відповідача - 2: Заплішна О.Д. (представник на підставі довіреності);

від Третьої особи: Заплішна О.Д. (представник на підставі довіреності);

від ТОВ «МЕРІГОН»: не з`явились;

від ТОВ «ОМЕГА РІЕЛТІ ГРУП»: Олександров О.П. (представник на підставі довіреності);

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «АРБ ІНВЕСТМЕНС» (надалі також - «Позивач») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» (надалі також - «Відповідач - 1») та Публічного акціонерного товариства «Радикал Банк» (надалі також - «Відповідач - 2») визнання договорів купівлі - продажу майнових прав частково недійсними

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю підстав для визнання договору купівлі - продажу майнових прав №02/07/20-ЮО-МП від 02.07.2020 року та договору купівлі - продажу майнових прав №02/07/20-ФО-МП від 02.07.2020 року в частині продажу майнових прав за кредитними договорами згідно з переліком недійсними.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.10.2020 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «АРБ ІНВЕСТМЕНС» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» та Публічного акціонерного товариства «Радикал Банк» про визнання договорів купівлі - продажу майнових прав частково недійсними залишено без руху.

21.10.2020 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.10.2020 року відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 25.11.2020 року, залучено до участі у справі в якості Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні Відповідачів - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.

25.11.2020 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Третьої особи надійшли пояснення по справі.

27.11.2020 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача - 1 надійшов відзив на позовну заяву.

Підготовче судове засідання, призначене на 25.11.2020 року, не відбулось з метою попередження виникнення та запобігання поширення гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом COVID-19.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.12.2020 року продовжено строк проведення підготовчого провадження на тридцять днів та призначено підготовче судове засідання на 23.12.2020 року.

22.12.2020 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕРІГОН» надійшла позовна заява Третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» та Публічного акціонерного товариства «Радикал Банк» про визнання недійсним договору купівлі - продажу майнових прав в частині.

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю підстав для визнання договору купівлі - продажу майнових прав №02/07/20-ЮО-МП від 02.07.2020 року в частині продажу майнових прав за кредитним договором №КЛ-7262/1-980/978 та іпотечним договором від 30.07.2013 року недійсним.

22.12.2020 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Товариства з обмеженою відповідальністю «ОМЕГА РІЕЛТІ ГРУП» надійшла позовна заява Третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» та Публічного акціонерного товариства «Радикал Банк» про визнання недійсним договору купівлі - продажу майнових прав в частині.

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю підстав для визнання договору купівлі - продажу майнових прав №02/07/20-ЮО-МП від 02.07.2020 року в частині продажу майнових прав за кредитним договором №КЛ-7262/1-980/978 та іпотечним договором від 30.07.2013 року недійсним.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.12.2020 року прийнято позовну заяву Третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору до спільного розгляду з первісним позовом, позовну заяву Третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕРІГОН» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» та Публічного акціонерного товариства «Радикал Банк», за участю Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні Відповідачів - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання недійсним договору купівлі - продажу майнових прав в частині об`єднано в одне провадження з первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «АРБ ІНВЕСТМЕНС» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» та Публічного акціонерного товариства «Радикал Банк», за участю Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні Відповідачів - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання договорів купівлі - продажу майнових прав частково недійсними по справі №910/15395/20.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.12.2020 року прийнято позовну заяву Третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору до спільного розгляду з первісним позовом. Позовну заяву Третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - Товариства з обмеженою відповідальністю «ОМЕГА РІЕЛТІ ГРУП» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» та Публічного акціонерного товариства «Радикал Банк», за участю Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні Відповідачів - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання недійсним договору купівлі - продажу майнових прав в частині об`єднано в одне провадження з первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «АРБ ІНВЕСТМЕНС» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» та Публічного акціонерного товариства «Радикал Банк», за участю Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні Відповідачів - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання договорів купівлі - продажу майнових прав частково недійсними та за позовом Третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕРІГОН» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» та Публічного акціонерного товариства «Радикал Банк», за участю Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні Відповідачів - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання недійсним договору купівлі - продажу майнових прав в частині по справі №910/15395/20.

У підготовче судове засідання 23.12.2020 року з`явились представники позивача, відповідача-1 та треті особи з самостійними вимогами на предмет спору; інші представники не з`явились.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.12.2020 року, яка занесена до протоколу судового засідання, встановлено Позивачу строк до 5 днів з 24.12.2020 року для надання відповіді на відзив Відповідача-1 та відкладено підготовче судове засідання на 27.01.2021 року.

13.01.2021 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Публічного акціонерного товариства "Радикал Банк" надійшли відзиви на позовні заяви Третіх осіб з самостійними вимогами щодо предмета спору.

13.01.2021 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надійшли письмові пояснення на позовні заяви Третіх осіб з самостійними вимогами щодо предмета спору.

19.01.2021 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА" надійшли відзиви на позовні заяви Третіх осіб з самостійними вимогами щодо предмета спору.

27.01.2021 року судове засідання не відбудеться у зв`язку із перебуванням судді Чинчин О.В. у відпустці.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.01.2021 року підготовче засідання призначено на 24.02.2021 року.

15.02.2021 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕРІГОН» надійшла відповідь на відзиви.

23.02.2021 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача - 1 надійшло клопотання про витребування доказів.

24.02.2021 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача - 1 надійшли заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕРІГОН».

У підготовче судове засідання 24.02.2021 року з`явились представники позивача, відповідачів-1, 2, третьої особи та треті особи з самостійними вимогами на предмет спору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.02.2021 року, яка занесена до протоколу судового засідання, встановлено Позивачу строк до 5 днів для надання відповідей на питання в порядку статті 90 ГПК України, відмовлено в задоволенні клопотання Відповідача-1 про витребування доказів, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 31.03.2021 року.

01.03.2021 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли відповіді на питання Відповідача - 1.

02.03.2021 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів відправки.

30.03.2021 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕРІГОН» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

31.03.2021 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Компанії ІСК ІНВЕСТ ЛІМІТЕД надійшла позовна заява Третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, про визнання недійсним договору купівлі - продажу майнових прав в частині.

31.03.2021 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли письмові пояснення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.03.2021 року позовну заяву Третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору Компанії ІСК ІНВЕСТ ЛІМІТЕД по справі №910/15395/20 повернуто Заявникові.

В судовому засіданні 31 березня 2021 року представник Позивача підтримав вимоги та доводи позовної заяви, просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представники Відповідачів заперечили проти позову з підстав, викладених у відзивах на позовну заяву, просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник Третьої особи надав усні пояснення по суті спору. Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ОМЕГА РІЕЛТІ ГРУП» підтримав вимоги та доводи позовної заяви третьої особи, просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕРІГОН» не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується протоколом судового засідання від 24.02.2021 р., подав клопотання про відкладення розгляду справи.

Що стосується клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕРІГОН» про відкладення розгляду справи, Суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:

1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання;

2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними;

3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи;

4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі:

1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки;

2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки;

3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник;

4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою.

Згідно з ч.ч.1, 2 статті 216 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 202 цього Кодексу. Якщо спір, розгляд якого по суті розпочато, не може бути вирішено в даному судовому засіданні, судом може бути оголошено перерву в межах встановлених цим Кодексом строків розгляду справи, тривалість якої визначається відповідно до обставин, що її викликали, з наступною вказівкою про це в рішенні або ухвалі.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Одночасно, застосовуючи відповідно до частини 1 статті 4 Господарського процесуального кодексу України, статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Подане Товариством з обмеженою відповідальністю «МЕРІГОН» клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю забезпечити явку уповноваженого представника в судове засідання з причини того, що представник Деркач С.С. 30.03.2021 р. о 08:04 звернувся до лабораторії та здав аналіз на визначення антитіл IgM/IgG, задоволенню не підлягає, оскільки вказана причина не може бути визнана судом поважною з огляду на наступне. Суд зазначає, що з замовлення №527036964 вбачається, що кінцева дата виконання замовлення 30.03.2021 20:04, тобто станом на дату судового засідання 31.03.2021 р. останній був обізнаний щодо результатів лабораторного дослідження. Також Суд звертає увагу, що чинне законодавство не обмежує кола осіб, які можуть здійснювати представництво юридичної особи в суді та зважаючи на те, що про дату судового засідання Третю особу було попереджено заздалегідь, а отже, у нього було достатньо часу для того, щоб належним чином підготуватися до судового засідання та визначитись щодо особи, яка представлятиме його інтереси з урахуванням відомостей про те, що певні обставини можуть перешкодити конкретному представнику взяти участь у засіданні суду. Судом враховано, що інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕРІГОН» у суді представляє Адвокатське бюро «Юридична фірма «АРІО» на підставі Договору про надання правничої допомоги №985 від 23.06.2020 р., а не особисто адвокат Деркач С.С., тому юридична фірма не була позбавлена права направити іншого представника юридичної особи у дане судове засідання.

Таким чином, Суд приходить до висновку, що Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕРІГОН» про час та місце судового засідання було повідомлене належним чином.

Приймаючи до уваги, що Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕРІГОН» було належним чином повідомлене про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, Суд вважає, що неявка в судове засідання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕРІГОН» не є перешкодою для прийняття Рішення у даній справі.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 31 березня 2021 року, на підставі статті 240 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

09.07.2015 року між Публічним акціонерним товариством "Радикал Банк" (Первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "АРБ ІНВЕСТМЕНС", яке діяло від імені, в інтересах та за рахунок Закритого недиверсифікованого венчурного пайового інвестиційного фонду "Джерело" (Новий кредитор) було укладено Договір про відступлення права вимоги № заг, відповідно до умов якого Первісний кредитор передає Новому кредиторові право вимоги сплати грошових коштів від позичальників, зазначених у додатку №1 до договору, а новий кредитор приймає право вимоги, що належить первісному кредиторові у зобов`язаннях (далі - основне зобов`язання), зазначених у додатку № 1 до договору. (т.1 а.с.20-26)

Станом на день укладення договору зобов`язання боржників за кредитними договорами становлять 300 392 538,18 грн. - основна сума зобов`язання, 8 752 262,63 грн. - проценти, нараховані за користування коштами (п. 1.5 Договору).

Розділом 2 Договору визначено, що за відступлення права вимоги за договором Новий кредитор не пізніше 15 липня 2015 року сплачує банку суму в розмірі 100 539 250,03 грн. шляхом безготівкового перерахування на рахунок відкритий у банку.

Додатком № 1 до Договору про відступлення права вимоги № заг від 09.07.2015 року Сторони узгодили перелік кредитних договорів, права вимоги за якими відступлено, а саме:

- № КЛ-1098/5-980 від 23.12.2013 (відновлювальна відклична кредитна лінія), укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ОСОБА_1 ;

- № КЛ-11228/1-980 від 03.07.2014 (відновлювальна відклична кредитна лінія), укладений між ПАТ "Радикал Банк" та СТОВ "Чигиринська аграрна компанія";

- № КЛ-5/1-980 від 31.07.2013 (відновлювальна відклична кредитна лінія), укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Інвестиційна компанія "Екоресурс";

- № КЛМ-2321/1-980 (відновлювальна мультивалютна кредитна лінія) від 29.03.2012, укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Домосвіт Трейд";

- № КЛ-11916/1-980 від 08.04.2014 (відновлювальна відклична кредитна лінія), укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ПП "Вудпак";

- № КЛ-10323/1-980 від 18.02.2014 (відновлювальна відклична кредитна лінія), укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Агровал";

- № КЛ-16805/1-980(відновлювальна відклична кредитна лінія) від 08.04.2015, укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Дніпропетровська агропромислова компанія";

- № КЛ-17616/1-980 від 23.06.2015 (відновлювальна відклична кредитна лінія) , укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "ІМП-ОЛ";

- № КЛ-16485/1-980 від 06.04.2015 (відновлювальна відклична кредитна лінія), укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Аграрний Фонд";

- № КЛ-16877/1-980 від 30.04.2015 (відновлювальна відклична кредитна лінія), укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Рапан Сервіс";

- № КЛ-11381/1-980 від 16.07.2014 (невідновлювальна відклична кредитна лінія), укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Вестдонбуд";

- № КЛ-13566/1-980 від 02.10.2014 (відновлювальна відклична кредитна лінія), укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Акцент-Інвест";

- № КЛ-5364/1-980 від 04.03.2013 (відновлювальна відклична кредитна лінія), укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ФОП Маслик Іриною Андріївною;

- № КЛ-8562/1-980 від 21.11.2013 (відновлювальна відклична кредитна лінія), укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Виробниче об`єднання Слов`янський завод високовольтних ізоляторів";

- № КЛ-17024/1-980 від 05.05.2015 (відновлювальна відклична кредитна лінія), укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Центральна енергетична компанія";

- № КЛ-5473/1-980 від 04.09.2014 (відновлювальна відклична кредитна лінія), укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Бориспільбуд";

- № КЛ-2435/5-980 від 19.07.2011, укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ОСОБА_2 ;

- № КЛ-1670/2-980 від 23.12.2013 (відновлювальна відклична кредитна лінія), укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ОСОБА_3 ;

- № КЛ-7237/1-978 від 11.07.2013 (відновлювальна відклична кредитна лінія), укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Інтерконтиненталь-Україна";

- № КЛ-7237/1-978/980 від 30.10.2013 (відновлювальна мультивалютна кредитна лінія), укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Інтерконтиненталь-Україна";

- № К-5571/12-980 від 08.11.2013, укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Вантаж Бі.Ем.Джі.";

- № К-5571/13-980 від 19.12.2013, укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Вантаж Бі.Ем.Джі.";

- № К-5571/11-980 від 25.10.2013, укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Вантаж Бі.Ем.Джі.";

- № К-5571/8-980 від 21.06.2013, укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Вантаж Бі.Ем.Джі.";

- № К-5571/9-980 від 29.08.2013, укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Вантаж Бі.Ем.Джі.";

- № К-5571/7-980 від 12.04.2013 (невідновлювальна відклична кредитна лінія), укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Вантаж Бі.Ем.Джі.";

- № К-5571/14-980 від 27.12.2013, укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Вантаж Бі.Ем.Джі.";

- № К-5571/15-980 від 23.01.2014, укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Вантаж Бі.Ем.Джі.";

- № К-5571/16-980 від 18.02.2013, укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Вантаж Бі.Ем.Джі.";

- № К-5571/18-980 від 02.10.2014, укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Вантаж Бі.Ем.Джі.";

- № К-5571/19-980 від 24.12.2013, укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Вантаж Бі.Ем.Джі.";

- № К-5571/20-980 від 04.02.2015, укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Вантаж Бі.Ем.Джі.";

- № К-5571/6-980 від 28.03.2013 (відновлювальна відклична кредитна лінія) , укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Вантаж Бі.Ем.Джі.";

- № К-5571/5-980 від 28.02.2013 (невідновлювальна відклична кредитна лінія), укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Вантаж Бі.Ем.Джі.";

- № К-5571/4-980 від 22.02.2013 (невідновлювальна відклична кредитна лінія), укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Вантаж Бі.Ем.Джі.";

- № К-5571/2-980 від 08.02.2013 (невідновлювальна відклична кредитна лінія), укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Вантаж Бі.Ем.Джі.";

- № К-5571/3-980 від 15.02.2013 (невідновлювальна мультивалютна кредитна лінія), укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Вантаж Бі.Ем.Джі.";

- № КЛ-7262/1-980 від 30.07.2013 (відновлювальна мультивалютна кредитна лінія), укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Квінтайр";

- № КЛ-11724/1-840/980 від 15.05.2015 (відновлювальна мультивалютна кредитна лінія), укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ПП "Промінь Озерне";

- № КЛ-6689/1-980 від 22.04.2013 (відновлювальна відклична кредитна лінія), укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Агроінвест Консалтинг";

- № КЛ-4649/1-980 від 30.07.2013 (відновлювальна відклична кредитна лінія), укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ПАТ "Дніпропетровський трубний завод";

- № КЛ-152/2-980 від 04.03.2015 (відновлювальна відклична кредитна лінія), укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Кратос-Агро" (т.1 а.с.23-26)

Додатковим договором №1 від 09.07.2015 року до Договору про відступлення права вимоги № заг від 09.07.2015 року Сторони домовились викласти п. 1.5 договору в наступній редакції: "Станом на день укладення договору зобов`язання боржників за кредитними договорами становить 323 370 538,18 грн. - основна сума зобов`язання, 8 873 679,69 грн. - проценти, нараховані за користування коштами". (т.1 а.с.27)

Як вбачається із матеріалів справи, Публічне акціонерне товариство "Радикал Банк" передало, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "АРБ ІНВЕСТМЕНС" прийняло оригінали кредитних договорів (з додатками/додатковими угодами), договорів забезпечення (іпотеки/застави) (з додатками/додатковими угодами), що підтверджується Актом прийому - передачі оригіналів документів від 09.07.2015 року. (т.1 а.с.28-30)

Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "АРБ ІНВЕСТМЕНС" перерахувало на користь Публічного акціонерного товариства «Радикал Банк» грошові кошти у розмірі 248 092 030, 78 грн. із призначенням платежу: "Переказ коштів згідно договору про відступлення прав вимоги. Без ПДВ", що підтверджується платіжним дорученням №15360 від 09.07.2015 року. (т.1 а.с.31)

Крім того, 09.07.2015 року між Публічним акціонерним товариством "Радикал Банк" (Цедент) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "АРБ ІНВЕСТМЕНС", яке діяло від імені, в інтересах та за рахунок Закритого недиверсифікованого венчурного пайового інвестиційного фонду "Джерело" (Цесіонарій) було укладено Договір про відступлення прав за договорами забезпечення, відповідно до умов якого Цедент передає, а Цесіонарій приймає права за договорами забезпечення, що зазначені в Додатку №2 до цього Договору, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мазарчук Н.В. за реєстровим №1583. (т.1 а.с.39-55)

Відповідно до Актів прийому - передачі оригіналів документів від 09.07.2015 року Публічне акціонерне товариство "Радикал Банк" передало, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "АРБ ІНВЕСТМЕНС" прийняло оригінали кредитних договорів №КЛ-1407/1-980 на відкриття відновлювальної кредитної лінії, укладений 27.06.2013 між Публічним акціонерним товариством "Радикал Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридичний альянс «АРС ЕКВІТАС»; №КЛ-13377/1-980 на відкриття відновлювальної кредитної лінії, укладений 08.09.2014 між Публічним акціонерним товариством "Радикал Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю «КОМУНСЕРВІС». (т.1 а.с.58, 61)

02.06.2020 року відбувся електронний аукціон з продажу пулу активів банку, що складається з майнових прав за кредитними договорами, що укладені з юридичними особами, в кількості 49 договорів; забезпечення: майнові права за договорами іпотеки/застави; майнових прав за кредитними договорами, що укладені з фізичними особами, в кількості 3 договори; забезпечення: майнові права за договорами іпотеки. Переможцем визнано Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» за ціною продажу лоту 13 181 864 грн. 94 коп., що підтверджується протоколом електронного аукціону №UA-EA-2020-05-27-000006-b. (т.1 а.с.83-87)

Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» було перераховано на користь Публічного акціонерного товариства "Радикал Банк" грошові кошти у розмірі 13 181 864 грн. 94 коп., що підтверджується платіжним дорученням №1089 від 18.06.2020 року із зазначенням призначення платежу: «за придбаний актив згідно з протоколом UA-EA-2020-05-27-000006-b від 02.06.2020». (т.1 а.с.89)

02.07.2020 року між Публічним акціонерним товариством "Радикал Банк" (Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» (Покупець) було укладено Договір купівлі - продажу майнових прав №02/07/20-ЮО-МП, згідно з яким Продавець передає у власність Покупцеві, а Покупець приймає у власність майнові права, які виникли та/або можуть виникнути у майбутньому, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М.А. за реєстровим №515. (т.1 а.с.62-65)

Згідно з п.3.1 Договору Сторони домовились, що за продаж майнових прав за цим Договором Покупець сплачує Продавцю грошові кошти у розмірі 13022781,55 грн.

Додатком до Договору купівлі - продажу майнових прав №02/07/20-ЮО-МП від 02.07.2020 року Сторони узгодили перелік майнових прав за кредитними договорами та за договорами забезпечення. (т.1 а.с.66-76)

Також 02.07.2020 року між Публічним акціонерним товариством "Радикал Банк" (Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» (Покупець) було укладено Договір купівлі - продажу майнових прав №02/07/20-ФО-МП, згідно з яким Продавець передає у власність Покупцеві, а Покупець приймає у власність майнові права, які виникли та/або можуть виникнути у майбутньому, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М.А. за реєстровим №514. (т.1 а.с.77-80)

Згідно з п.3.1 Договору Сторони домовились, що за продаж майнових прав за цим Договором Покупець сплачує Продавцю грошові кошти у розмірі 159083,39 грн.

Додатком до Договору купівлі - продажу майнових прав №02/07/20-ФО-МП від 02.07.2020 року Сторони узгодили перелік майнових прав за кредитними договорами та за договорами забезпечення. (т.1 а.с.81-82)

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що Договір купівлі - продажу майнових прав №02/07/20-ЮО-МП та Договір купівлі - продажу майнових прав №02/07/20-ФО-МП від 02.07.2020 року є недійсними, оскільки було незаконно відчужено активи, які не належали Публічному акціонерному товариству "Радикал Банк", а були власністю Позивача, а саме майнові права за кредитними договорами, перелік яких наведений у позовній заяві. Таким чином, за Договорами купівлі - продажу майнових прав від 02.07.2020 року було відступлено право вимоги, яка не була дійсною та не існувала на момент переходу прав. Крім того, зазначав, що початкова ціна продажу лоту складала 17813331 грн., а переможцем було подано пропозицію в розмірі 13181864,94 грн., що суттєво відрізняється від вартості, за яку було здійснено продаж прав вимоги. За таких підстав, просить Суд визнати недійсним Договір купівлі - продажу майнових прав №02/07/20-ЮО-МП від 02.07.2020 року, укладений між Публічним акціонерним товариством "Радикал Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», в частині продажу майнових прав за кредитними договорами:

1. Кредитним договором № КЛ-11228/1-980 на відкриття відновлювальної відкличної

кредитної лінії, укладеним 03.07.2014 року між ПАТ «РАДИКАЛ БАНК» та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Чигиринська аграрна компанія» (код 02779039);

2. Кредитним договором № КЛ-5/1-980 на відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії, укладеним 31.07.2013 року між ПАТ «РАДИКАЛ БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ ЕКОРЕСУРС»

3. Кредитним договором №КЛМ-2321/1-980 на відкриття відновлювальної мультивалютної кредитної лінії, укладеним 29.03.2012 між ПАТ «РАДИКАЛ БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДОМОСВІТ ТРЕЙД» (код 37756470);

4. Кредитним договором №КЛ-11916/1-980 на відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії, укладеним 08.10.2014 року між ПАТ «РАДИКАЛ БАНК» та Приватним підприємством «ВУДПАК» (код 36457064);

5. Кредитним договором №КЛ-10323/1-980 на відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії, укладеним 18.02.2014 року між ПАТ «РАДИКАЛ БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРОВАЛ» (код 36385105);

6. Кредитним договором №КЛ-16805/1-980 на відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії, укладеним 08.04.2015 року між ПАТ «РАДИКАЛ БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДНІПРОПЕТРОВСЬКА АГРОПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ» (код 30011870);

7. Кредитним договором №КЛ-17616/1-980 на відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії, укладеним 23.06.2015 року між ПАТ «РАДИКАЛ БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ІМП-ОЛ» (код 39036928);

8. Кредитним договором №КЛ-16485/1-980 на відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії, укладеним 06.04.2015 року між ПАТ «РАДИКАЛ БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРАРНИЙ ФОНД» (код 39669762);

9. Кредитним договором №КЛ-16877/1-980 на відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії, укладеним 30.04.2015 року між ПАТ «РАДИКАЛ БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «РАПАН СЕРВІС» (код 39752148);

10. Кредитним договором №КЛ-11381/1-980 на відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії, укладеним 16.07.2014 року між ПАТ «РАДИКАЛ БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕСТДОНБУД» (код 34960522);

11. Кредитним договором №КЛ-13566/1-980 на відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії, укладеним 02.10.2014 року між ПАТ «РАДИКАЛ БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «АКЦЕНТ-ІНВЕСТ» (код 37028896);

12. Кредитним договором №КЛ-13377/1-980 на відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії, укладеним 08.09.2014 року між ПАТ «РАДИКАЛ БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «КОМУНСЕРВІС» (код 00850661).

13. Кредитним договором №КЛ-8562/1-980 на відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії, укладеним 21.11.2013 року між ПАТ «РАДИКАЛ БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВИРОБНИЧЕ ОБ`ЄДНАННЯ СЛОВЯНСЬКИЙ ЗАВОД ВИСОКОВОЛЬТНИХ ІЗОЛЯТОРІВ» (код 36368912);

14. Кредитним договором №КЛ-17024/1-980 на відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії, укладеним 05.05.2015 року між ПАТ «РАДИКАЛ БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТРАЛЬНА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ»;

15. Кредитним договором №КЛ-5437/1-980 на відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії, укладеним 04.09.2014 року між ПАТ «РАДИКАЛ БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «БОРИСПІЛЬБУД» (код 35455307);

16. Кредитним договором №КЛ-7237/1-978 на відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії, укладеним 11.07.2013 року між ПАТ «РАДИКАЛ БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРКОНТИНЕНТАЛЬ-УКРАЇНА»;

17. Кредитним договором №КЛ-7237/1-978/980 на відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії, укладеним 30.10.2013 року між ПАТ «РАДИКАЛ БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРКОНТИНЕНТАЛЬ-УКРАЇНА»;

18. Кредитним договором №К-5571/12-980, укладеним 08.11.2013 року між ПАТ «РАДИКАЛ БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВАНТАЖ БІ.ЕМ.ДЖІ» (код 38328431);

19. Кредитним договором №К-5571/13-980, укладеним 19.12.2013 року між ПАТ «РАДИКАЛ БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВАНТАЖ БІ.ЕМ.ДЖІ» (код 38328431);

20. Кредитним договором №К-5571/11-980, укладеним 25.10.2013 року між ПАТ «РАДИКАЛ БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВАНТАЖ БІ.ЕМ.ДЖІ» (код 38328431);

21. Кредитним договором №К-5571/8-980, укладеним 21.06.2013 року між ПАТ «РАДИКАЛ БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВАНТАЖ БІ.ЕМ.ДЖІ»;

22. Кредитним договором №К-5571/9-980, укладеним 29.08.2013 року ПАТ «РАДИКАЛ БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВАНТАЖ БІ.ЕМ.ДЖІ»;

23. Кредитним договором №КЛ-5571/7-980 на відкриття невідновлювальної відкличної кредитної лінії, укладеним 12.04.2013 року між ПАТ «РАДИКАЛ БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВАНТАЖ БІ.ЕМ.ДЖІ» (код 38328431);

24. Кредитним договором №К-5571/14-980, укладеним 27.12.2013 року між ПАТ «РАДИКАЛ БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВАНТАЖ БІ.ЕМ.ДЖІ» (код 38328431);

25. Кредитним договором №К-5571/15-980, укладеним 23.01.2014 року між ПАТ «РАДИКАЛ БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВАНТАЖ БІ.ЕМ.ДЖІ» (код 38328431);

26. Кредитним договором №К-5571/16-980, укладеним 18.02.2014 року між ПАТ «РАДИКАЛ БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВАНТАЖ БІ.ЕМ.ДЖІ» (код 3832 8431);

27. Кредитним договором №К-5571/18-980, укладеним 02.10.2014 року між ПАТ «РАДИКАЛ БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВАНТАЖ БІ.ЕМ.ДЖІ» (код 38328431);

28. Кредитним договором №К-5571/19-980, укладеним 24.12.2014 року між ПАТ «РАДИКАЛ БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВАНТАЖ БІ.ЕМ.ДЖІ» (код 38328431);

29. Кредитним договором №К-5571/20-980, укладеним 04.02.2015 року між ПАТ «РАДИКАЛ БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВАНТАЖ БІ.ЕМ.ДЖІ» (код 38328431);

30. Кредитним договором №КЛ-5571/6-980 на відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії, укладеним 28.03.2013 року між ПАТ «РАДИКАЛ БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВАНТАЖ БІ.ЕМ.ДЖІ» (код 38328431);

31. Кредитним договором №КЛ-5571/5-980 на відкриття невідновлювальної відкличної кредитної лінії, укладеним 28.02.2013 року між ПАТ «РАДИКАЛ БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВАНТАЖ БІ.ЕМ.ДЖІ» (код 38328431);

32. Кредитним договором №КЛ-5571/4-980 на відкриття невідновлювальної відкличної кредитної лінії, укладеним 22.02.2013 року між ПАТ «РАДИКАЛ БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВАНТАЖ БІ.ЕМ.ДЖІ» (код 38328431);

33. Кредитним договором №КЛ-5571/2-980 на відкриття невідновлювальної відкличної кредитної лінії, укладеним 08.02.2013 року між ПАТ «РАДИКАЛ БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВАНТАЖ БІ.ЕМ.ДЖІ» (код 38328431);

34. Кредитним договором №КЛ-5571/3-980/978 на відкриття невідновлювальної відкличної кредитної лінії, укладеним 15.02.2013 року між ПАТ «РАДИКАЛ БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВАНТАЖ БІ.ЕМ.ДЖІ» (код 38328431);

35. Кредитним договором №КЛ-7262/1-980/978 на відкриття відновлювальної мультивалютної кредитної лінії, укладеним 30.07.2013 року між ПАТ «РАДИКАЛ БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «КВІНТАЙР» (код 38148779);

36. Кредитним договором №КЛ-11724/1-840/980 на відкриття відновлювальної мультивалютної кредитної лінії, укладеним 15.05.2015 року між ПАТ «РАДИКАЛ БАНК» та Приватним підприємством «ПРОМІНЬ ОЗЕРНЕ»;

37. Кредитним договором №КЛ-6689/1-980 на відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії, укладеним 22.04.2013 року між ПАТ «РАДИКАЛ БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЯГРОІНВЕСТ КОНСАЛТИНГ» (код 36086428);

38. Кредитним договором №КЛ-4649/1-840 на відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії, укладеним 19.11.2012 року між ПАТ «РАДИКАЛ БАНК» та Публічним акціонерним товариством «ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ТРУБНИЙ ЗАВОД» (код 05393122);

39. Кредитним договором №КЛ-152/2-980 на відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії, укладеним 04.03.2015 року між ПАТ «РАДИКАЛ БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «КРАТОС-АГРО» (код 34049803);

40. Кредитним договором №КЛ-1407/1-980 на відкриття відновлювальної кредитної лінії, укладеним 27.06.2013 року між ПАТ «РАДИКАЛ БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮРИДИЧНИЙ АЛЬЯНС «АРС ЕКВІТАС» (код 37359815);

41. Кредитним договором №КЛ-1995/1-980 на відкриття відновлювальної кредитної лінії, укладеним 24.05.2011 року між ПАТ «РАДИКАЛ БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРОСЕЙВ» (код 37606187):

Визнати недійсним Договір купівлі - продажу майнових прав №02/07/20-ФО-МП від 02.07.2020 року, укладений між Публічним акціонерним товариством "Радикал Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», в частині продажу майнових прав за кредитними договорами: 1. Кредитним договором №КЛ-5364/1-980 на відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії, укладеним 04.03.2013 року між ПАТ «РАДИКАЛ БАНК» та ФОП Маслик Іриною Андріївною; 2. Кредитним договором КЛ-1098/5-980 (відновлювальна відклична кредитна лінія) між ПАТ «РАДИКАЛ БАНК» та ОСОБА_1 ; 3. Кредитним договором 2345/1-980 від 19.07.2011 р. між ПАТ «РАДИКАЛ БАНК» та ОСОБА_2 ; 4. Кредитним договором КЛ-1670/2-980 (відновлювальна відклична кредитна лінія) від 23 грудня 2013 р.між ПАТ «РАДИКАЛ БАНК» та ОСОБА_3 .

В обґрунтування заперечень на позовну заяву Відповідач - 1 зазначав, що постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.05.2020 р. по справі №911/3474/17, яка набрала законної сили, встановлено факт нікчемності договору про відступлення права вимоги № заг від 09.07.2015 року, а тому оспорюваними договорами не порушуються права Позивача. Посилання Позивача на рішення судів у справах №№904/8033/15, 925/1798/15, 911/5087/16 не можуть враховуватись при розгляді даної справи, як преюдиційні факти.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕРІГОН» зазначає, що 30.07.2013 між ТОВ "Квінтайр" (позичальник) та ПАТ "Радикал Банк" (кредитодавець) було укладено кредитний договір № КЛ-7262/1-980/978, за умовами якого кредитодавець надав позичальнику кредит у розмірі 30 000 000 грн. шляхом відкриття відновлювальної мультивалютної кредитної лінії, а позичальник зобов`язався повернути його в обумовлений сторонами строк, сплатити проценти за користування ним, комісії та інші платежі, встановлені цим та додатковими договорами. На забезпечення виконання ТОВ "Квінтайр" умов зазначеного кредитного договору, 30.07.2013 між ПАТ "Радикал Банк" (іпотекодержатель) та ТОВ "Перспектива Резиденція" (іпотекодавець) укладено іпотечний договір, за умовами якого Іпотекодавець передав іпотекодержателю в іпотеку майнові права на нерухоме майно, а саме: об`єкт незавершеного будівництва "офісно-торгівельного центру з підземним паркінгом" загальною площею (за проектом) 13135,8 кв.м., який знаходиться (будується) за адресою: м. Київ, Подільський район, вул. Спаська, 26/14. 09.07.2015 між ПАТ "Радикал Банк" (первісний кредитор) і ТОВ "Компанія з управління активами «АРБ ІНВЕСТМЕНС" (новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги №заг, згідно якого первісний кредитор відступив (передав) новому кредитору право вимоги, зокрема до ТОВ «Квінтайр» за кредитним договором №КЛ-7262/1-980/978. 09.07.2015 між ПАТ "Радикал Банк" (первісний кредитор) і ТОВ "Компанія з управління активами «АРБ ІНВЕСТМЕНС" укладено договір про відступлення прав за договорами забезпечення, згідно якого цедент передав, а Цесіонарій прийняв права за договорами забезпечення, зокрема за іпотечним договором від 30.07.2013. В подальшому, 28.04.2016 між ТОВ "Компанія з управління активами «АРБ ІНВЕСТМЕНС" (первісний кредитор) та ТОВ "Мерігон" (новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги №ВПВ-28/04/16-01, згідно з яким первісний кредитор передав новому кредитору право вимоги до боржника - ТОВ «Квінтайр», та договір про відступлення права вимоги іпотекодержателя за іпотечним договором від 30.07.2013, укладеним між ПАТ «Радикал банк» та ТОВ «Перспектива Резиденція». 13.05.2016 між ТОВ "Мерігон" (іпотекодержатель) та ТОВ "Перспектива Резиденція" (іпотекодавець) укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя, згідно з яким ТОВ "Мерігон" набуло право власності на предмет іпотеки, який знаходиться (будується) за адресою: м. Київ, Подільський р-н, вул. Спаська, буд. 26/14 за оціночною вартістю 26 299 983,00 грн. 18.05.2016 між ТОВ "Мерігон" та ТОВ "Перспектива Резиденція" підписано акт приймання-передачі предмету іпотеки. Ухвалою господарського суду Івано - Франківської області від 23.03.2017 по справі №909/207/17 порушено провадження про банкрутство ТОВ «Квінтайр». Ухвалою від 11.05.2017, залишеною без змін постановами Львівського апеляційного господарського суду від 19.09.2017 та Верховного Суду від 14.06.2018 грошові вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Мерігон" (код 39919481) до товариства з обмеженою відповідальністю "Квінтайр" (код 38148779) в сумі 1213382 грн 98 коп віднесено до четвертої черги задоволення, судовий збір в розмірі 1600 грн віднести до першої черги.Визнано грошові вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Перспектива Резиденція" (код 30058479) до товариства з обмеженою відповідальністю "Квінтайр" (код 38148779) в розмірі 26299983 грн як вимоги четвертої черги, судовий збір в розмірі 3200 грн як вимоги першої черги. Визнано грошові вимоги Воломано Холдінгз Лімітед" до товариства з обмеженою відповідальністю "Квінтайр" (код 38148779) в сумі 1671754 грн 57 коп як вимоги четвертої черги, судовий збір в розмірі 3200 грн як вимоги першої черги. Визнано грошові вимоги компанії Зормоно Холдінгс Лімітед до товариства з обмеженою відповідальністю "Квінтайр" (код 38148779) в сумі 37062011 грн 53 коп як вимоги четвертої черги, судовий збір в розмірі 3200 грн як вимоги першої черги. В задоволенні заяви публічного акціонерного товариства "Радикал Банк" № 602/17 від 24.04.17 (вх№ 4803/17) до товариства з обмеженою відповідальністю "Квінтайр" (код 38148779) про визнання грошових вимог до в сумі 96427609 грн 60 коп відмовлено. Підставою для визнання кредиторських вимог ТОВ "Мерігон" стало рішення господарського суду Івано - Франківської області від 30.08.2016 р. у справі №909/682/16 за позовом ТОВ "Мерігон" до ТОВ "Квінтайр" про стягнення заборгованості в сумі 1195 451,20 грн. Ухвалою господарського суду Івано - Франківської області від 27.05.2019 затверджено ліквідаційний баланс товариства з обмеженою відповідальністю "Квінтайр" (вул.Національної Гвардії, 3А, м.Івано-Франківськ, 76005, ). Затверджено звіт ліквідатора товариства з обмеженою відповідальністю "Квінтайр" () арбітражного керуючого Каленіченка С.Г. за результатами ліквідаційної процедури товариства з додатковою відповідальністю "Квінтайр". Ліквідовано товариство з обмеженою відповідальністю "Квінтайр" (вул.Національної Гвардії, 3А, м.Івано-Франківськ, 76005, ). Затверджено звіт ліквідатора товариства з обмеженою відповідальністю "Квінтайр" () арбітражного керуючого Каленіченка С.Г. про нарахування та виплату грошової винагороди за виконання повноважень ліквідатора, здійснення та відшкодування витрат в процедурі ліквідації ТОВ" Квінтайр".Провадження у справі закрито. Вимоги конкурсних кредиторів товариства з обмеженою відповідальністю "Квінтайр" () , які не задоволені за недостатністю майна боржника, вважаються погашеними. Вимоги конкурсних кредиторів товариства з обмеженою відповідальністю "Квінтайр" (), які не були заявлені у встановлений Законом України" Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" строк, або відхилені судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються таким, що не підлягають виконанню. Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань реєстрацію ТзОВ «Квінтайр» було припинено 11.06.2019 (підстава: судове рішення, атрибути судового рішення: судове рішення про припинення юридичної особи у зв`язку з визнанням її банкрутом від 27.05.2019 №909/207/17 Господарський суд Івано-Франківської області). Як зазначає Позивач, після постановлення ухвали від 27.05.2019 всі вимоги до ТОВ «Квінтайр» є погашеними, тобто всі зобов`язання припиненими. Зазначає, що Публічним акціонерним товариством "Радикал Банк" було продано Відповідачу - 1 право вимоги, яке фактично банку не належало, а право вимоги по забезпеченню за іпотечним договором від 30.07.2013 було реалізовано ТОВ «Мерігон» 13.05.2016 шляхом задоволення вимог іпотекодержателя. За таких підстав, просить Суд визнати недійсним Договір купівлі - продажу майнових прав №02/07/20-ЮО-МП від 02.07.2020 року, укладений між Публічним акціонерним товариством "Радикал Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» в частині продажу майнових прав за кредитним договором №КЛ-7262/1-980/978, укладеним 30.07.2013 між Публічним акціонерним товариством "Радикал Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю «Квінтайр» із договором забезпечення виконання зобов`язання по кредитному договору №КЛ-7262/1-980/978, - іпотечного договору, укладеного 30.07.2013 між Публічним акціонерним товариством "Радикал Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю «Перспективна Резиденція» за реєстровим №1536.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «ОМЕГА РІЕЛТІ ГРУП» зазначає, що в якості забезпечення виконання зобов`язань боржником (ТОВ «Квінтайр) за Кредитним договором № КЛ-7262/1-980/978 від 30.07.2013 p. компанія Воломано Холдінгз Лімітед передала в іпотеку ПАТ «Радикал Банк» нежилий будинок, що розташований за адресою: вул. Ярославів Вал, 3, літ. Б, м. Київ. 05 листопада 2015 року ТОВ «Компанія з управління активами «АРБ ІНВЕСТМЕНС» звернуло стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 30.08.2013 року, укладеним між ПАТ «Радикал Банк» і Воломано Холдінгз Лімітед та набуло право власності на нежилий будинок, літ. Б загальною площею 501,2 кв.м, розташований по вул. Ярославів Вал 3 в м Київ (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 25914044 від 06.11.15). В подальшому вказаний нежитловий будинок спершу придбало приватне підприємством «Де-Бірс», а потім його відчужило на користь ТОВ «Омега Ріелті Груп» за Договором купівлі-продажу нежилого будинку, посвідченим 28.04.2016 p. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мазарчук Н.В. Як зазначає Позивач, у зв`язку із зверненням стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності, зобов`язання за іпотечним договором від 30.07.2013 р., права вимоги за яким передані Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», є припиненими. Зазначає, що Публічним акціонерним товариством "Радикал Банк" було продано Відповідачу - 1 право вимоги, яке фактично банку не належало. За таких підстав, просить Суд визнати недійсним Договір купівлі - продажу майнових прав №02/07/20-ЮО-МП від 02.07.2020 року, укладений між Публічним акціонерним товариством "Радикал Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» в частині продажу права вимоги за кредитним договором №КЛ-7262/1-980/978 від 30.07.2013 на відкриття відновлювальної мультивалютної кредитної лінії, укладеним між Публічним акціонерним товариством "Радикал Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю «Квінтайр»; за іпотечним договором від 30.08.2013 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В. за реєстровим №685, укладеним між Публічним акціонерним товариством "Радикал Банк" та Воломано Холдінгз Лімітед.

Заперечуючи проти позовів Третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, Відповідач - 2 - Публічне акціонерне товариство «Радикал Банк» зазначає, що до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» перейшли у власність майнові права, які виникли та/або можуть виникнути у майбутньому, які є відмінними від права вимоги. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.05.2020 р. по справі №911/3474/17, яка набрала законної сили, встановлено факт нікчемності договору про відступлення права вимоги № заг від 09.07.2015 року, а тому до ТОВ «Компанія з управління активами «АРБ ІНВЕСТМЕНС» не перейшли права вимоги за спірним кредитним договором від Публічного акціонерного товариства "Радикал Банк". Крім того, зазначив, що Позивачами не доведено факту порушення їх прав та законних інтересів.

Заперечуючи проти позовів Третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, Відповідач - 1 - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» зазначає, що постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.05.2020 р. по справі №911/3474/17, яка набрала законної сили, встановлено факт нікчемності договору про відступлення права вимоги № заг від 09.07.2015 року, а тому відступлення права вимоги за кредитним договором між ПАТ «Радикал банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Квінтайр» в силу закону є нікчемним. Також після початку процедури ліквідації банку задоволення вимог кредиторів відбувається у особливому порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дотриманням принципів черговості, передбаченої ст. 52 цього Закону, що унеможливлює індивідуальне задоволення вимог окремого кредитора позачергово. Крім того, зазначив, що Позивачами при зверненні до суду не доведено факту порушення їх прав та законних інтересів.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «АРБ ІНВЕСТМЕНС» не підлягають задоволенню, позовні вимоги Третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕРІГОН» не підлягають задоволенню, позовні вимоги Третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - «ОМЕГА РІЕЛТІ ГРУПП» не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Стаття 6 Конвенції передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів (стаття 20 Господарського кодексу України).

Перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів визначається частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України, до яких, зокрема, відноситься визнання правочину недійсним. Аналогічні положення містить статті 20 Господарського кодексу України.

За приписом статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

З урахуванням викладеного, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

Пунктом 2.1. Постанови №11 від 29.05.2013р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" визначено, що вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків.

Відповідно до статей 215 та 216 Цивільного кодексу України суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

За змістом п.2.9 Постанови №11 від 29.05.2013р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" відповідність чи невідповідність правочину вимогам закону має оцінюватися господарським судом стосовно законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Одночасно, за змістом п.2.5.2 вказаної Постанови Пленуму Вищого господарського суду України необхідно з урахуванням приписівст.215 Цивільного кодексу України та ст.207 Господарського кодексу України розмежовувати види недійсності правочинів, а саме: нікчемні правочини, недійсність яких встановлена законом (наприклад, ч.1 ст.220, ч.2 ст.228 Цивільного кодексу України, ч.2 ст.207 Господарського кодексу України), і оспорювані, які можуть бути визнані недійсними лише в судовому порядку за позовом однієї з сторін, іншої заінтересованої особи, прокурора.

Такої саме позиції дотримується Вищий господарський суд України і у п.18 Інформаційного листа №01-8/211 від 07.04.2008р. «Про деякі питання практики застосування норм Цивільного та Господарського кодексів України», за змістом вимога про визнання недійсним правочину та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Цивільний кодекс України не дає визначення поняття «заінтересована особа». Тому коло заінтересованих осіб має з`ясовуватись в кожному конкретному випадку в залежності від обставин справи та правових норм, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 Господарського кодексу України недійсною може бути визнано також нікчемну умову господарського зобов`язання, яка самостійно або в поєднанні з іншими умовами зобов`язання порушує права та законні інтереси другої сторони або третіх осіб. Нікчемними визнаються, зокрема, такі умови типових договорів і договорів приєднання, що виключають або обмежують відповідальність виробника продукції, виконавця робіт (послуг) або взагалі не покладають на зобов`язану сторону певних обов`язків.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, приймаючи до уваги положення Цивільного кодексу України та Господарського процесуального кодексу України, позивачем при зверненні до суду з вимогами про визнання договору недійсним повинно бути доведено наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угод недійсними.

Крім того, виходячи зі змісту статей 15, 16 Цивільного кодексу України, статті 20 Господарського кодексу України та Господарського процесуального кодексу України, застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного суб`єктивного права (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин (зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 по справі №905/1227/17).

Відповідно до ст. 217 Цивільного кодексу України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Частиною 7 ст. 179 Господарського кодексу України передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).

Як встановлено Судом, 02.07.2020 року між Публічним акціонерним товариством "Радикал Банк" (Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» (Покупець) було укладено Договір купівлі - продажу майнових прав №02/07/20-ЮО-МП, згідно з яким Продавець передає у власність Покупцеві, а Покупець приймає у власність майнові права, які виникли та/або можуть виникнути у майбутньому, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М.А. за реєстровим №515. (т.1 а.с.62-65)

Також 02.07.2020 року між Публічним акціонерним товариством "Радикал Банк" (Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» (Покупець) було укладено Договір купівлі - продажу майнових прав №02/07/20-ФО-МП, згідно з яким Продавець передає у власність Покупцеві, а Покупець приймає у власність майнові права, які виникли та/або можуть виникнути у майбутньому, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М.А. за реєстровим №514. (т.1 а.с.77-80)

При зверненні до суду з вказаним позовом Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «АРБ ІНВЕСТМЕНС», зазначав, що Договір купівлі - продажу майнових прав №02/07/20-ЮО-МП від 02.07.2020 року та Договір купівлі - продажу майнових прав №02/07/20-ФО-МП від 02.07.2020 року є недійсними, оскільки було незаконно відчужено активи, які не належали Публічному акціонерному товариству "Радикал Банк", а були власністю Позивача, а саме майнові права за кредитними договорами, перелік яких наведений у позовній заяві. Таким чином, за Договорами купівлі - продажу майнових прав від 02.07.2020 року було відступлено право вимоги, яка не була дійсною та не існувала на момент переходу прав.

Як вбачається з матеріалів справи, 09.07.2015 року між Публічним акціонерним товариством "Радикал Банк" (Первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "АРБ ІНВЕСТМЕНС", яке діяло від імені, в інтересах та за рахунок Закритого недиверсифікованого венчурного пайового інвестиційного фонду "Джерело" (Новий кредитор) було укладено Договір про відступлення права вимоги № заг, відповідно до умов якого Первісний кредитор передає Новому кредиторові право вимоги сплати грошових коштів від позичальників, зазначених у додатку №1 до договору, а новий кредитор приймає право вимоги, що належить первісному кредиторові у зобов`язаннях (далі - основне зобов`язання), зазначених у додатку № 1 до договору. (т.1 а.с.20-26)

Додатком № 1 до Договору про відступлення права вимоги № заг від 09.07.2015 року Сторони узгодили перелік кредитних договорів, права вимоги за якими відступлено, а саме:

- № КЛ-1098/5-980 від 23.12.2013 (відновлювальна відклична кредитна лінія), укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ОСОБА_1 ;

- № КЛ-11228/1-980 від 03.07.2014 (відновлювальна відклична кредитна лінія), укладений між ПАТ "Радикал Банк" та СТОВ "Чигиринська аграрна компанія";

- № КЛ-5/1-980 від 31.07.2013 (відновлювальна відклична кредитна лінія), укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Інвестиційна компанія "Екоресурс";

- № КЛМ-2321/1-980 (відновлювальна мультивалютна кредитна лінія) від 29.03.2012, укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Домосвіт Трейд";

- № КЛ-11916/1-980 від 08.04.2014 (відновлювальна відклична кредитна лінія), укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ПП "Вудпак";

- № КЛ-10323/1-980 від 18.02.2014 (відновлювальна відклична кредитна лінія), укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Агровал";

- № КЛ-16805/1-980(відновлювальна відклична кредитна лінія) від 08.04.2015, укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Дніпропетровська агропромислова компанія";

- № КЛ-17616/1-980 від 23.06.2015 (відновлювальна відклична кредитна лінія) , укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "ІМП-ОЛ";

- № КЛ-16485/1-980 від 06.04.2015 (відновлювальна відклична кредитна лінія), укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Аграрний Фонд";

- № КЛ-16877/1-980 від 30.04.2015 (відновлювальна відклична кредитна лінія), укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Рапан Сервіс";

- № КЛ-11381/1-980 від 16.07.2014 (невідновлювальна відклична кредитна лінія), укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Вестдонбуд";

- № КЛ-13566/1-980 від 02.10.2014 (відновлювальна відклична кредитна лінія), укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Акцент-Інвест";

- № КЛ-5364/1-980 від 04.03.2013 (відновлювальна відклична кредитна лінія), укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ФОП Маслик Іриною Андріївною;

- № КЛ-8562/1-980 від 21.11.2013 (відновлювальна відклична кредитна лінія), укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Виробниче об`єднання Слов`янський завод високовольтних ізоляторів";

- № КЛ-17024/1-980 від 05.05.2015 (відновлювальна відклична кредитна лінія), укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Центральна енергетична компанія";

- № КЛ-5473/1-980 від 04.09.2014 (відновлювальна відклична кредитна лінія), укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Бориспільбуд";

- № КЛ-2435/5-980 від 19.07.2011, укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ОСОБА_2 ;

- № КЛ-1670/2-980 від 23.12.2013 (відновлювальна відклична кредитна лінія), укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ОСОБА_3 ;

- № КЛ-7237/1-978 від 11.07.2013 (відновлювальна відклична кредитна лінія), укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Інтерконтиненталь-Україна";

- № КЛ-7237/1-978/980 від 30.10.2013 (відновлювальна мультивалютна кредитна лінія), укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Інтерконтиненталь-Україна";

- № К-5571/12-980 від 08.11.2013, укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Вантаж Бі.Ем.Джі.";

- № К-5571/13-980 від 19.12.2013, укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Вантаж Бі.Ем.Джі.";

- № К-5571/11-980 від 25.10.2013, укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Вантаж Бі.Ем.Джі.";

- № К-5571/8-980 від 21.06.2013, укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Вантаж Бі.Ем.Джі.";

- № К-5571/9-980 від 29.08.2013, укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Вантаж Бі.Ем.Джі.";

- № К-5571/7-980 від 12.04.2013 (невідновлювальна відклична кредитна лінія), укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Вантаж Бі.Ем.Джі.";

- № К-5571/14-980 від 27.12.2013, укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Вантаж Бі.Ем.Джі.";

- № К-5571/15-980 від 23.01.2014, укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Вантаж Бі.Ем.Джі.";

- № К-5571/16-980 від 18.02.2013, укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Вантаж Бі.Ем.Джі.";

- № К-5571/18-980 від 02.10.2014, укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Вантаж Бі.Ем.Джі.";

- № К-5571/19-980 від 24.12.2013, укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Вантаж Бі.Ем.Джі.";

- № К-5571/20-980 від 04.02.2015, укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Вантаж Бі.Ем.Джі.";

- № К-5571/6-980 від 28.03.2013 (відновлювальна відклична кредитна лінія) , укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Вантаж Бі.Ем.Джі.";

- № К-5571/5-980 від 28.02.2013 (невідновлювальна відклична кредитна лінія), укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Вантаж Бі.Ем.Джі.";

- № К-5571/4-980 від 22.02.2013 (невідновлювальна відклична кредитна лінія), укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Вантаж Бі.Ем.Джі.";

- № К-5571/2-980 від 08.02.2013 (невідновлювальна відклична кредитна лінія), укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Вантаж Бі.Ем.Джі.";

- № К-5571/3-980 від 15.02.2013 (невідновлювальна мультивалютна кредитна лінія), укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Вантаж Бі.Ем.Джі.";

- № КЛ-7262/1-980 від 30.07.2013 (відновлювальна мультивалютна кредитна лінія), укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Квінтайр";

- № КЛ-11724/1-840/980 від 15.05.2015 (відновлювальна мультивалютна кредитна лінія), укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ПП "Промінь Озерне";

- № КЛ-6689/1-980 від 22.04.2013 (відновлювальна відклична кредитна лінія), укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Агроінвест Консалтинг";

- № КЛ-4649/1-980 від 30.07.2013 (відновлювальна відклична кредитна лінія), укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ПАТ "Дніпропетровський трубний завод";

- № КЛ-152/2-980 від 04.03.2015 (відновлювальна відклична кредитна лінія), укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Кратос-Агро" (т.1 а.с.23-26)

Відповідно до статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Постановою правління Національного банку України "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Радикал Банк" до категорії неплатоспроможних" від 09.07.2015 № 452/БТ віднесено ПАТ "Радикал Банк" до категорії неплатоспроможних.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Радикал Банк" від 09.07.2015 №130 вирішено з 10.07.2015 розпочати процедуру виведення банку з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на три місяці з 10.07.2015 до 09.10.2015, призначено Уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у банку Шевченка Олександра Володимировича.

Постановою правління Національного банку України "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Радикал Банк" від 09.11.2015 № 769 вирішено відкликати банківську ліцензію та ліквідувати ПАТ "Радикал Банк".

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Радикал Банк" та делегування повноважень ліквідатора банку" від 09.11.2015 №203 розпочато процедуру ліквідації банку з 10.11.2015 до 09.11.2017, призначено Уповноваженою особою Фонду ГВФО та делеговано всі повноваження ліквідатора банку Савельєвій Анні Миколаївні на два роки з 10.11.2015 до 09.11.2017, включно.

Вказана інформація розміщена на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у мережі інтернет (www.fg.gov.ua) та є загальновідомою, а тому відповідно до норм статті 75 Господарського процесуального кодексу України не потребує доказування.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Радикал Банк" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "АРБ Інвестменс" про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 09.07.2015 № заг, укладеного між відповідачами.

Рішенням господарського суду Київської області від 22.10.2019 року по справі №911/3474/17, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.05.2020 року, у задоволенні позову Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до Публічного акціонерного товариства "Радикал Банк" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "АРБ Інвестменс" про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 09.07.2015 № заг, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Радикал Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "АРБ Інвестменс", відмовлено повністю.

У вказаній постанові суду апеляційної інстанції зазначено, що Уповноваженою особою Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Радикал банк" здійснено перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, та встановлено, зокрема, наявність правочину по відступленню права вимоги за 42 кредитними договорами за договором про відступлення прав вимоги від 09.07.2015 № заг, укладеним між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Компанія з управління активами "АРБ Інвестменс", який діяв від імені, в інтересах та за рахунок Закритого недиверсифікованого венчурного пайового інвестиційного фонду "Джерело", що є нікчемним з підстав, визначених ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", про що Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Радикал Банк" повідомлено другого відповідача та позичальників за кредитними договорами - треті особи 1-25 у даній справі, права вимоги за якими відступлені за нікчемним договором.

Відповідно до звіту від 28.12.2015 реєстраційний № 18-12/2015/1 про незалежну оцінку прав вимоги за кредитним портфелем ПАТ "Радикал банк" - 41 кредиту юридичних осіб, з метою визначення величини їх ринкової вартості, проведеного ПП "Ві Ай Пі Департамент", оцінювачем Ковальским Ю.М. , ринкова вартість об`єкта оцінки станом на 09.07.2015 без ПДВ складала 259 998 910 грн.

Згідно із висновком ТОВ "Центр судових експертиз "Альтернатива" за результатами проведення комплексного експертного дослідження від 29.07.2016 № 43/16, здійсненого судовими експертами Максименко Т.О. та Маркус Я.І., звіт з оцінки 41 кредиту юридичних осіб, з метою визначення величини їх ринкової вартості у цілому відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, але має незначні недоліки, що не вплинули на достовірність оцінки.

Відповідно до звіту від 28.12.2015 реєстраційний № 18-12/2015/2 про незалежну оцінку прав вимоги за кредитним портфелем ПАТ "Радикал банк" - 11 кредитів фізичних осіб, з метою визначення величини їх ринкової вартості, проведеного ПП "Ві Ай Пі Департамент", оцінювачем Ковальским Ю.М. , ринкова вартість об`єкта оцінки станом на 09.07.2015 без ПДВ складала 163 505 525 грн. а відповідно до звіту від 28.12.2015 реєстраційний № 18-12/2015/3 про незалежну оцінку прав вимоги, що належить ПАТ "Радикал Банк" за кредитним договором № КЛ-4649/1-840 від 26.12.2014 між ПАТ "ДТЗ" та ПАТ "Радикал банк" з метою визначення величини ринкової вартості, проведеного ПП "Ві Ай Пі Департамент", оцінювачем Ковальским Ю.М. , ринкова вартість об`єкта оцінки станом на 09.07.2015 без ПДВ складала 442 000 грн.

Тобто, згідно із вказаними вище звітами, ринкова вартість права вимоги за 41 кредитом юридичних осіб, 11 кредитами фізичних осіб та кредитним договором № КЛ-4649/1-840 від 26.12.2014 укладеного між ПАТ "ДТЗ" та ПАТ "Радикал банк" складає суму у розмірі 423 949 435,00 грн., а не 249 827 030,78 грн. як зазначено у договорі від 09.07.2015 № заг.

Отже, приведені обставини свідчать про те, що ціна відступлення прав вимоги з урахуванням змін до договору складала 249 827 030,78 грн., в той же час як перший відповідач здійснив відчуження банківських активів на загальну суму у розмірі 769 654 346,11 грн.

Таким чином, ринкова вартість майнових прав станом на 09.07.2015 становила суму у розмірі 423 949 435,00 грн., натомість ціна відступлення прав вимоги визначена в розмірі 249 827 030,78 грн., що на 173 677 404,22 грн. менша, і відрізняється від ринкової вартості на 40,96%.

З огляду на описані обставини та положення законодавства про оцінку майна, слідує, що право вимоги відчужено першим відповідачем на користь другого відповідача за ціною нижчою, як від розміру відступленої заборгованості, так і від ринкової вартості майнових прав, що перевищує 20% та підпадає під підстави недійсності правочинів, визначені п. 3 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Укладений першим та другим відповідачем договір від 09.07.2015 № заг є недійсним в силу закону, тобто нікчемним правочином, який не потягнув за собою правомірних правових наслідків, адже був вчинений не в рамках позитивного правового поля. На думку суду до описаної ситуації за аналогією було б прийнятно застосувати концепцію "плодів отруєного дерева", що вживається Європейським судом з прав людини (не вірна дія не породжує правомірних наслідків).

При розгляді заявленого спору встановлено, що має місце укладення нікчемного правочину, а саме договору від 09.07.2015 № заг. Разом з тим, позивачем ані у позовній заяві, ані у апеляційній скарзі підстав нікчемності договору про відступлення права вимоги не спростовано, а відповідно і не доведено обґрунтованості заявлених ним позовних вимог, як і не обґрунтовано того, яким чином визнання недійсним нікчемного договору відступлення прав вимоги № заг від 09.07.2015, укладеного між першим та другим відповідачем, призведе до поновлення його порушених прав. З огляду на викладене, визнання нікчемного правочину недійсним не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону.

Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (п. 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-8/1427 від 18.11.2003 року "Про Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та юрисдикцію Європейського суду з прав людини").

Відповідно до частини 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Норми статті 129-1 Конституції України визначають, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно зі ст. 17 Закон України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з преамбулою та статтею 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.02 року у справі за заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України", а також згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 28.10.99 року у справі за заявою № 28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

З урахуванням правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у п. 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2018 у справі № 917/1345/17 (провадження № 12-144гс18), преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиціальні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи.

Таким чином, судове рішення у справі № 911/3474/17 не може бути поставлене під сумнів, а інші рішення, в тому числі і у даній справі, не можуть йому суперечити, а тому факт нікчемності Договору про відступлення права вимоги №заг від 09.07.2015, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Радикал Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "АРБ ІНВЕСТМЕНС", яке діяло від імені, в інтересах та за рахунок Закритого недиверсифікованого венчурного пайового інвестиційного фонду "Джерело", підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.05.2020 по справі №911/3474/17, яка набрала законної сили.

Судом розглянуті та відхилені посилання Позивача на рішення судів по справам №№904/8033/15, 925/1798/15, 911/5087/15, якими підтверджено факт дійсності Договору про відступлення права вимоги № заг від 09.07.2015 року, з огляду на наступне.

Постановою Вищого господарського суду України від 15.03.2016 р. по справі №904/8033/15 у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія "Екоресурс" до ТОВ "Інвестиційна компанія з управління активами "АРБ Інвестменс", Публічного акціонерного товариства "Радикал Банк" про визнання недійсним укладеного між відповідачами Договору про відступлення прав вимоги № заг від 09.07.2015 відмовлено. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до умов спірного договору ПАТ "Радикал Банк" відступив, а ТОВ "КУА "АРБ Інвестменс" набув у тому числі право вимоги до позивача за Кредитним договором № КЛ-5/1-980 від 31.07.2013, укладеним між ТОВ "Інвестиційна компанія "Екоресурс" та ПАТ "Радикал Банк", з порушення вимог частини 2 ст. 516 Цивільного кодексу України, та умов спірного договору, оскільки позивача як Боржника не було своєчасно повідомлено про заміну Кредитора, що на його думку є підставою для визнання спірного договору недійсним. Крім того, обґрунтовуючи свої вимоги щодо недійсності спірного договору, позивач посилається на приписи частини 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Судом здійснено перевірку обставин щодо нікчемності правочину та встановлено, що відчуженнямайна здійснено оплатно; ціна відступлення права вимоги погоджена сторонами, що відповідає вимогам ст. 632 Цивільного кодексу України; банком перед укладенням оспорюваного договору проведено незалежну оцінку по визначенню ринкової вартості прав вимоги переданого зобов`язання; оцінка проведена суб`єктом оціночної діяльності ДП "Піккард Енд Ко ЛТД", який має відповідний сертифікат Фонду Державного майна України № 14781 від 18.06.2013 та який надав відповідний висновок від 09.07.2015; оплату здійснено відповідно до умов договору шляхом перерахування відповідачем-1 грошових коштів на рахунок відповідача-2, що підтверджено платіжним дорученням №15360 від 09.07.2015; здійснена оплата перевищує відчужене право вимоги більш як на 20 % , що свідчить про недоведеність фактів нікчемності спірного правочину з підстав визначених пунктами 1, 3 частини 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Відхиляючи посилання відповідача-2 на нікчемністі договору з підстав передбачених пунктами 2 та 7 частини 3 ст. 38 Закону, судом встановлено недоведеність фактів, що неплатоспроможність банку або неспроможність виконання ним грошових зобов`язань, є результатом укладення спірного договору відступлення права вимоги; також суду не надано доказів того, що такий договір передбачає надання окремим кредиторам переваг (пільг) або містить ознаки вчинення кримінального правопорушення.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.05.2016 року по справі № 925/1798/15 у задоволенні позову Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "ЧИГИРИНСЬКА АГРАРНА КОМПАНІЯ" до Публічного акціонерного товариства "РАДИКАЛ БАНК" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управлінням активами "АРБ Інвестменс" про визнання недійсними: Договір № заг від 09.07.2015 р. та Договір відступлення прав за договорами забезпечення від 09.07.2015 р. в частині, що стосується відступлення прав за іпотечним договором від 26.12.2014 р., укладеним між Позивачем та Відповідачем -1, відмовлено. Як стверджує Позивач, в порушення вимог ч. 2 ст. 516 ЦК України, та умов спірного договору, Боржника не було своєчасно повідомлено про заміну Кредитора, крім того Позивач посилається на порушення вимог Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та відсутність повноважень у представників сторін правочину, які підписали спірний договір.

Суд дійшов висновку щодо безпідставності доводів відносно нікчемності спірних договорів з підстав передбачених п.п. 1, 3, ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", адже відчуження майна здійснено оплатно; ціна відступлення права вимоги погоджена сторонами, що відповідає вимогам ст. 632 Цивільного кодексу України; банком перед укладенням оспорюваного договору проведено незалежну оцінку по визначенню ринкової вартості прав вимоги переданого зобов`язання; оцінка проведена суб`єктом оціночної діяльності ДП "Піккард Енд Ко ЛТД", який має відповідний сертифікат Фонду Державного майна України № 14781 від 18.06.2013 р. та який надав відповідний висновок від 09.07.2015 р.; оплату здійснено відповідно до умов договору шляхом перерахування Відповідачем-1 грошових коштів на рахунок Відповідача-2, що підтверджено платіжним дорученням № 15360 від 09.07.2015 р.; здійснена оплата перевищує відчужене право вимоги більш як на 20 % , що свідчить про недоведеність фактів нікчемності спірного правочину з підстав визначених пунктами 1, 3 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Відхиляючи посилання Відповідача-2 на нікчемністі договору з підстав передбачених пунктами 2 та 7 частини 3 ст. 38 Закону, судом встановлено недоведеність фактів, що неплатоспроможність банку або неспроможність виконання ним грошових зобов`язань, є результатом укладення спірного договору відступлення права вимоги; також суду не надано доказів того, що такий договір передбачає надання окремим кредиторам переваг (пільг) або містить ознаки вчинення кримінального правопорушення.

Рішенням Господарського суду Київської області від 11.05.2016 р. по справі №911/5087/15 у задоволенні позову Компанії „Еміко Венчурз ЛТД" (Emiko Ventures LTD) до ПАТ „Радикал Банк" про встановлення нікчемності договору про відступлення права вимоги № заг від 09.07.2015 р., укладеного між ПАТ „Радикал Банк" та ТОВ „Компанія з управління активами „АРБ Інвестменс". Позовні вимоги обґрунтовані позивачем невідповідністю договору про відступлення права вимоги № заг від 09.07.2015 р., укладеного між ПАТ „Радикал Банк" та ТОВ „Компанія з управління активами „АРБ Інвестменс", положенням Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, інших нормативно-правових актів, та тим, що такий договір на підставі і у відповідності до положень ст. 228 Цивільного кодексу України (правочин, що порушує публічний порядок) є нікчемним.

У справі №911/3474/17 позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуваний договір у відповідності до ч. 3 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є нікчемним, позаяк вчинений керівництвом банку після запровадження в ньому тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду. Укладення оскаржуваного договору, який за твердженням позивача за своєю правовою природою є договором факторингу, відбулось з порушенням сторонами договору їх господарської компетенції та за відсутності у них відповідних повноважень на укладення даного договору, позаяк рішення Наглядової ради про погодження укладення оскаржуваного договору було прийнято з грубим порушенням порядку проведення засідання ради та в умовах конфлікту інтересів. Крім того, другий відповідач не мав повноважень на укладення оскаржуваного договору факторингу, оскільки не є фінансовою установою.

Суд зазначає, що преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. У справі №911/3474/17 судом апеляційної інстанції було проаналізовано рішення у справах №904/8033/16, №925/1798/15, №911/5087/15 про визнання недійсним договору відступлення прав вимоги №заг від 09.07.2015 і суд дійшов висновку, що підстави для визнання вказаного договору у зазначених справах є відмінними від підстав позову у справі №911/3474/17. Крім того, за приписами ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, якщо у ній беруть участь ті самі особи, стосовно яких встановлено ці обставини, в той час як склад учасників даної справи і справ №904/8033/16, №925/1798/15, №911/5087/15 є різним.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України.

За змістом ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 3 ст. 656 Цивільного кодексу України).

Як визначено у ст. 658 Цивільного кодексу України, право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення.

Відповідно до частини першої статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 Цивільного кодексу України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги; купівля-продаж права вимоги) є різновидом правонаступництва.

Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, згідно із нормами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. В справах про визнання недійсним договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора та чи існують ці права на момент переходу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі №752/8842/14-ц та постанові Верховного Суду від 16.10.2018 у справі №914/2567/17.

У постанові Верховного Суду від 13.03.2019 у справі №905/635/18 зазначено, що у разі заміни кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. При цьому такий спеціальний інструмент для заміни сторони у зобов`язанні, як відступлення права вимоги, може бути застосований лише відносно дійсного зобов`язання, тобто такого зобов`язання, яке існувало на момент переходу відповідного права від первісного кредитора .

За змістом статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Аналогічна правова позиція наведена у Постановах Верховного Суду від 16.04.2019 у справі N 916/1171/18, від 14.11.2018 у справі N 910/8682/18, від 30.08.2018 у справі N 904/8978/17, від 04.03.2019 у справі N 5015/6070/11, від 10.09.2019 у справі N 9017/317/19, від 09.07.2019 у справі N 903/849/17.

Частиною 2 ст. 215 Цивільного кодексу України унормовано, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням того, що постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.05.2020 року по справі №911/3474/17, встановлено, що Договір про відступлення права вимоги № заг від 09.07.2015 року, укладений між Публічним акціонерним товариством "Радикал Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "АРБ ІНВЕСТМЕНС", яке діяло від імені, в інтересах та за рахунок Закритого недиверсифікованого венчурного пайового інвестиційного фонду "Джерело", є нікчемним з моменту його укладення в силу закону, Суд приходить до висновку, що вказаний правочин не створює жодних юридичних наслідків.

Таким чином, Суд зазначає, що за Договором про відступлення права вимоги № заг від 09.07.2015 року до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «АРБ ІНВЕСТМЕНС» від Публічного акціонерного товариства "Радикал Банк" не перейшло право вимоги сплати грошових коштів, що належало Банку у зобов`язаннях, зазначених у додатку № 1 до договору.

За таких підстав, Суд приходить до висновку, що Публічне акціонерне товариство "Радикал Банк" мало право укладати Договір купівлі - продажу майнових прав №02/07/20-ЮО-МП від 02.07.2020 року та Договір купівлі - продажу майнових прав №02/07/20-ФО-МП від 02.07.2020 року, оскільки станом на момент укладення вказаних правочинів право вимоги за кредитними договорами й договорами забезпечення належало Банку, а відступлення відбулось відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав, відповідно до вимог ст. 514 Цивільного кодексу України.

Що стосується доводів Позивача в частині того, що початкова ціна продажу лоту складала 17813331 грн., а переможцем було подано пропозицію в розмірі 13181864,94 грн., що суттєво відрізняється від вартості, за яку було здійснено продаж прав вимоги, Суд зазначає.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №866 від 28.04.2020 року затверджено умови продажу активів ПАТ «Радикал Банк». (т.1 а.с.168-173)

02.06.2020 року відбувся електронний аукціон з продажу лоту GL15N817996 - пулу активів банку, що складається з: Майнових прав за кредитними договорами, що укладені з юридичними особами, в кількості 49 договорів. Забезпечення: майнові права за договорами іпотеки/застави. Майнових прав за кредитними договорами, що укладені з фізичними особами, в кількості 3 договори, забезпечення: майнові права за договорами іпотеки.

Переможцем визнано Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» за ціною продажу лоту 13 181 864 грн. 94 коп., що підтверджується протоколом електронного аукціону №UA-EA-2020-05-27-000006-b. (т.1 а.с.83-87) З вказаного протоколу також вбачається, що початкова (стартова) ціна лоту 17813331 грн. 00 коп., мінімальна ціна лоту 3562666,20 грн.

Згідно з Положенням щодо організації продажу активів (майна) банків, що ліквідуються, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 24.03.2016 № 388, банк, що ліквідується, має право продати активи (майно), які не були продані на попередніх відкритих торгах (аукціоні), зі зниженням їх початкової ціни / ціни реалізації на 10 відсотків від початкової ціни з можливістю подальшого зниження ціни реалізації на кожних наступних відкритих торгах (аукціоні) на 10 відсотків від початкової ціни, але сумарно не більше ніж на 30 відсотків від початкової ціни без повторного затвердження Фондом ціни реалізації на повторних відкритих торгах (аукціоні).

У разі виставлення активів (майна) банків на повторний продаж із затвердженням щодо них ціни реалізації на рівні не нижче початкової ціни ціна реалізації таких активів (майна) банків на кожних наступних відкритих торгах (аукціонах) може бути знижена на 10 відсотків від початкової ціни з можливістю подальшого зниження ціни реалізації на кожних наступних відкритих торгах (аукціоні) на 10 відсотків від початкової ціни, але сумарно не більше ніж на 80 відсотків від початкової ціни без повторного затвердження Фондом ціни реалізації на повторних відкритих торгах (аукціоні).

При формуванні пропозиції щодо реалізації активів (майна) та/або проекту рішення Фонду про затвердження умов продажу активів (майна) на повторних відкритих торгах (аукціоні) їх нова ціна реалізації може встановлюватися нижче їх оціночної вартості, але не нижче ціни реалізації на останніх відкритих торгах (аукціоні), зниженої на 10 відсотків.

При формуванні пропозиції щодо реалізації активів (майна) та/або проекту рішення Фонду про затвердження умов продажу активів (майна) для активів (майна), які раніше виставлялись для продажу на відкритих торгах (аукціоні) окремими лотами / у складі пулу і такі відкриті торги (аукціон) не відбулися, нова ціна реалізації таких активів (майна) при продажу окремими лотами / у складі пулу може визначатись нижче їх оціночної вартості, але не нижче ціни реалізації на останніх відкритих торгах (аукціоні), зниженої на 10 відсотків.

Реалізація активів (майна), умови продажу яких затверджуються виконавчою дирекцією Фонду або згідно з чинним законодавством України колегіальним органом Фонду з питань консолідації та продажу активів (у разі делегування йому відповідних повноважень) вперше або були затверджені до набрання чинності цим Положенням, але активи (майно) не були виставлені на продаж, за рішенням, прийнятим виконавчою дирекцією Фонду або згідно з чинним законодавством України колегіальним органом Фонду з питань консолідації та продажу активів (у разі делегування йому відповідних повноважень), у тому числі, може здійснюватися у такому порядку:

початкова ціна активів (майна) встановлюється на рівні вартості відповідних активів, що відображається на балансових та на позабалансових рахунках (для прав вимоги за кредитними договорами - на рівні заборгованості за такими договорами (заборгованість за основним боргом, нарахованими відсотками, а також сума заборгованості, що обліковується на рахунках клієнтів банку)) станом на перше число місяця, у якому затверджено відповідну пропозицію, але не нижче оціночної вартості таких активів, визначеної незалежними суб`єктами оціночної діяльності;

активи (майно), які не були продані на відкритих торгах (аукціоні), банк повторно виставляє на продаж із зменшенням їх ціни реалізації, встановленої для проведення попередніх відкритих торгів (аукціону), на 10 відсотків від початкової ціни, але сумарно не більше ніж на 80 відсотків від початкової ціни.

Повторні відкриті торги (аукціон) проводяться не пізніше 10 робочих днів після дати завершення попередніх відкритих торгів (аукціону), які визнані такими, що не відбулися. У разі якщо після зниження початкової ціни активів (майна) на 80 відсотків відкриті торги (аукціон) не відбудуться, такі активи (майно) можуть підлягати продажу у складі пулів активів (майна), сформованих за цією ознакою у порядку, встановленому Фондом.

Враховуючи вищевикладене, Суд зазначає, що у зв`язку з непродажем активів на відкритих торгах (аукціоні), відповідно до Положення щодо організації продажу активів (майна) банків, що ліквідуються, при повторній продажі Банк мав право на зменшення їх ціни реалізації, встановленої для проведення попередніх відкритих торгів (аукціону), на 10 відсотків від початкової ціни, але сумарно не більше ніж на 80 відсотків від початкової ціни. За таких підстав, Суд не приймає до уваги доводи Позивача в цій частині.

За таких підстав, враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «АРБ ІНВЕСТМЕНС» не доведено суду належними засобами доказування, що оспорювані ним Договір купівлі - продажу майнових прав №02/07/20-ЮО-МП від 02.07.2020 року та Договір купівлі - продажу майнових прав №02/07/20-ФО-МП від 02.07.2020 року суперечать закону, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, або що особи, які вчинили ці правочини, не мали на це необхідного обсягу цивільної дієздатності, чи що волевиявлення учасників правочинів не було вільним та не відповідало їх внутрішній волі, або що правочини не були вчинені у формі, встановленій законом, чи що правочини не були спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними.

Що стосується порушеного права Позивача при зверненні суду з вказаним позов, Суд зазначає.

Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст. 16 Цивільного кодексу України).

Захист цивільних прав - це передбаченні законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Порушеним правом слід розуміти такий стан суб`єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб`єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов`язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Способи захисту за своїм призначенням можуть вважатися визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. При цьому, метою застосування певного способу захисту є усунення невизначеності у взаємовідносинах суб`єктів, створення необхідних умов для реалізації права й запобігання дій зі сторони третіх осіб, які перешкоджають його здійсненню.

Під захистом цивільних прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмету і підстави позову.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. При цьому, позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту. Вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

У розумінні зазначених приписів суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Враховуючи викладене вище, підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту.

За таких обставин, Суд зазначає, що саме на Позивача покладений обов`язок обґрунтувати суду свої вимоги поданими доказами, тобто довести, що його права та інтереси дійсно порушуються, оспорюються чи не визнаються, а тому потребують захисту.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду відповідно до частини першої статті 16 ЦК України.

Статтею 16 ЦК України, положення якої кореспондуються з положеннями статті 20 Господарського кодексу України (далі - ГК України), встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаними нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб.

Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 по справі №912/1856/16, від 14.05.2019 по справі №910/11511/18.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції. Так, у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі засоби правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань.

Крім того, Європейський суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Тобто, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 року у справі №910/7164/19.

Предметом позову у даній справі є визнання недійсними Договору купівлі - продажу майнових прав №02/07/20-ЮО-МП від 02.07.2020 року та Договору купівлі - продажу майнових прав №02/07/20-ФО-МП від 02.07.2020 року, укладених між Публічним акціонерним товариством "Радикал Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА».

Суд зазначає, що Позивач не є стороною Договору купівлі - продажу майнових прав №02/07/20-ЮО-МП від 02.07.2020 року та Договору купівлі - продажу майнових прав №02/07/20-ФО-МП від 02.07.2020 року.

В ст. 129 Конституції України визначено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Дана норма кореспондується зі ст. 13 ГПК України, згідно з якою судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Положення ст. 162 ГПК України містять вимоги щодо необхідності зазначення у позовній заяві вимог щодо предмета спору та їх обґрунтування. При цьому позовна заява, зокрема, повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Наведене свідчить про те, що при зверненні до суду позивачу необхідно обґрунтувати в чому саме полягає порушення його прав та законних інтересів, а також довести наявність цих порушень.

Зі змісту ч. 1 ст. 8 Конституції України випливає, що охоронюваний законом інтерес перебуває під захистом не тільки закону, а й об`єктивного права в цілому, що панує у суспільстві, зокрема, справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права та є його складовою.

Конституційний Суд України в своєму рішенні № 18-рп/2004 від 01.12.2004 роз`яснив, що види і зміст охоронюваних законом інтересів, що перебувають у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права" як правило не визначаються у статтях закону, а тому фактично є правоохоронюваними. Для розуміння поняття "охоронюваний законом інтерес" важливо врахувати й те, що конфлікт інтересів притаманний не тільки правовим і не правовим інтересам, а й конгломерату власне законних, охоронюваних законом і правом інтересів. Поняття "охоронюваний законом інтерес" у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права" треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних та колективних потреб, які не суперечать Конституції та законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам.

Реалізуючи право на судовий захист і звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним правочину, стороною якого не є, позивач зобов`язаний довести (підтвердити) в установленому законом порядку, яким чином оспорюваний ним договір порушує (зачіпає) його права та законні інтереси, а суд, у свою чергу, - перевірити доводи та докази, якими позивач обґрунтовує такі свої вимоги, і в залежності від встановленого вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту позивача. Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

Проте, Позивач не надав доказів, які б свідчили про порушення його прав та законних інтересів в результаті укладення спірних договорів. Так, Суд зазначає, що доводи Позивача, викладені у позовній заяві, не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.

Суд зазначає, що відсутність порушення прав та законних інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «АРБ ІНВЕСТМЕНС» є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові (аналогічну правову позицію викладено в постановах Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 910/15262/18, від 03.03.2020 у справі № 910/6091/19).

Згідно зі ст. 17 Закон України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Суд зазначає, що, навіть якщо національний суд володіє певною межею розсуду, віддаючи перевагу тим чи іншим доводам у конкретній справі та приймаючи докази на підтримку позицій сторін, суд зобов`язаний мотивувати свої дії та рішення (див. рішення від 1 липня 2003 р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", заява N 37801/97, п. 36).

У п.50 рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.2010 "Справа "Трофимчук проти України"" (Заява N 4241/03) зазначено, що Суд повторює, що оцінка доказів є компетенцією національних судів і Суд не підмінятиме власною точкою зору щодо фактів оцінку, яку їм було надано в межах національного провадження. Крім того, гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами (див. рішення від 27 жовтня 1993 року у справі "Домбо Беєер B. V. проти Нідерландів", п. 31, Series A, N 274).

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, Суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «АРБ ІНВЕСТМЕНС» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» та Публічного акціонерного товариства «Радикал Банк» про визнання договорів купівлі - продажу майнових прав частково недійсними є необґрунтованими, недоведеними та не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі №910/13407/17.

З огляду на вищевикладене, всі інші доводи та міркування учасників судового процесу не досліджуються судом, так як з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору залишаються за Позивачем.

Що стосується позову Третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕРІГОН» та позову Третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - Товариства з обмеженою відповідальністю «ОМЕГА РІЕЛТІ ГРУП» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» та Публічного акціонерного товариства «Радикал Банк», за участю Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні Відповідачів - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання недійсним договору купівлі - продажу майнових прав в частині, Суд зазначає.

30 липня 2013 року між Публічним акціонерним товариством "Радикал Банк" (кредитодавець) і Товариством з обмеженою відповідальністю "Квінтайр" (позичальник) було укладено Кредитний договір №КЛ-7262/1-980/978 на відкриття відновлювальної мультивалютної кредитної лінії, згідно з яким кредитодавець надав позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на визначених договором умовах в межах загального ліміту мультивалютної кредитної лінії у розмірі, еквівалентному 30 000 000,00 грн. (т.2 а.с.50-55)

З метою забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором №КЛ-7262/1-980/978 на відкриття відновлювальної мультивалютної кредитної лінії, 30.07.2013 року між Публічним акціонерним товариством "Радикал Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю «Перспективна резиденція» було укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Суляєвою А.Р. за реєстровим №1536, згідно з умовами якого іпотекодавець передав, а іпотекодержатель прийняв в іпотеку в порядку і на умовах, визначених цим договором, майнові права на нерухоме майно, а саме: майнові права на об`єкт незавершеного будівництва «Офісно - торгівельного центру з підземним паркінгом» за адресою : м. Київ, вул. Спаська, 26/14. (т.2 а.с.56-60), а також 30.07.2013 року між Публічним акціонерним товариством "Радикал Банк" та Компанією з обмеженою відповідальністю "Воломано Холдінгз Лімітед" (VOLOMANO HOLDINGS LIMITED) було укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В. за реєстровим №685, за умовами якого іпотекодавець передав, а іпокодержатель прийняв в іпотеку в порядку і на умовах, визначених цим Договором нерухоме майно, а саме: нежилий будинок літ. Б, зі всіма об`єктами функціонально з цим нерухомим майном, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Ярославів Вал, 3. (т.2 а.с.162-165)

09.07.2015 року між Публічним акціонерним товариством "Радикал Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "АРБ ІНВЕСТМЕНС", яке діяло від імені, в інтересах та за рахунок Закритого недиверсифікованого венчурного пайового інвестиційного фонду "Джерело" (Новий кредитор) було укладено Договір про відступлення права вимоги № заг та Договір відступлення прав за договорами забезпечення від 09.07.2015 р., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мазарчук Н.В. за реєстровим №1583. (т.2 а.с.73-74)

05 листопада 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "АРБ ІНВЕСТМЕНС" звернуло стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором від 30.08.2013 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В. за реєстровим №685, та набуло право власності на нежилий будинок, літ "Б", загальною площею 501,2 кв.м., який розташований по вул. Ярославів Вал, будинок 3 в місті Київ (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 25914044 від 06.11.2015 р.), що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. (т.2 а.с.158-159)

28.04.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОМЕГА РІЕЛТІ ГРУП» (Покупець) та Приватним підприємством «Де-бірс» (Продавець) було укладено Договір купівлі - продажу нежилого будинку, посвідчений приватним Київського міського нотаріального округу Мазарчук Н.В. за реєстровим №724, за яким Продавець передав у власність Продавця, а Продавець прийняв нежилий будинок літ. Б, загальною площею 501,20 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Ярославів Вал, буд. 3. (т.2 а.с.160-161)

28.04.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "АРБ ІНВЕСТМЕНС" та Товариством з обмеженою відповідальністю «МЕРІГОН» було укладено Договір №ВПВ-28/04/16-01 про відступлення права, згідно з яким первісний кредитор передав (відступив) новому кредитору право вимоги за Кредитним договором №КЛ-7262/1-980/978, а Новий кредитор отримав право вимагати від боржника належного виконання зобов`язань за Кредитним договором, в тому числі, але не виключно, стягнення заборгованості в загальному розмірі 27 495 434,20 грн., а також набув право вимагати від боржника сплати будь-яких штрафних санкцій та інших нарахувань (процентів, інфляційних нарахувань, 3% річних, збитків тощо) передбачених Кредитним договором та законодавством України, строк пред`явлення яких настав або настане в майбутньому. (т.2 а.с.75-76)

Крім того, 28.04.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "АРБ ІНВЕСТМЕНС" та Товариством з обмеженою відповідальністю «МЕРІГОН» було укладено Договір про відступлення права вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Суляєвою А.Р. за реєстровим №646, за яким Новий іпотекодержатель набув прав іпотекодержателя за Іпотечним договором від 30.07.2013 р., посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Суляєвою А.Р. за реєстровим №1536. (т.2 а.с.77-78)

13.05.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МЕРІГОН» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Перспективна резиденція» було укладено Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Суляєвою А.Р. за реєстровим №703, за яким Іпотекодержатель набув право власності на майнові права на нерухоме майно, а саме: майнові права на об`єкт незавершеного будівництва «Офісно - торгівельного центру з підземним паркінгом» за адресою : м. Київ, вул. Спаська, 26/14. (т.2 а.с.102-107)

Рішенням господарського суду Івано - Франківської області від 30.08.2016 по справі №909/682/16 стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Квінтайр" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Мерігон" заборгованість в сумі 1 195 451, 20 грн. та 17 931,78 грн. судового збору. (т.2 а.с.108-112)

Ухвалою господарського суду Івано - Франківської області від 23.03.2017 року по справі №909/207/17 порушено провадження про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Квінтайр", визнано безспірні грошові вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Мерігон" в сумі 1195451 грн. 20 коп. (т.2 а.с.113-116)

Ухвалою господарського суду Івано - Франківської області від 11.05.2017 року, залишеною без змін постановами Львівського апеляційного господарського суду від 19.09.2017 та Верховного Суду від 14.06.2018 року, грошові вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Мерігон" до товариства з обмеженою відповідальністю "Квінтайр" в сумі 1213382 грн 98 коп віднесено до четвертої черги задоволення, судовий збір в розмірі 1600 грн віднести до першої черги. Визнано грошові вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Перспектива Резиденція" до товариства з обмеженою відповідальністю "Квінтайр" в розмірі 26299983 грн як вимоги четвертої черги, судовий збір в розмірі 3200 грн як вимоги першої черги. Визнано грошові вимоги Воломано Холдінгз Лімітед" до товариства з обмеженою відповідальністю "Квінтайр" в сумі 1671754 грн 57 коп як вимоги четвертої черги, судовий збір в розмірі 3200 грн як вимоги першої черги. Визнано грошові вимоги компанії Зормоно Холдінгс Лімітед до товариства з обмеженою відповідальністю "Квінтайр" в сумі 37062011 грн 53 коп як вимоги четвертої черги, судовий збір в розмірі 3200 грн як вимоги першої черги. В задоволенні заяви публічного акціонерного товариства "Радикал Банк" № 602/17 від 24.04.17 (вх№ 4803/17) до товариства з обмеженою відповідальністю "Квінтайр" про визнання грошових вимог в сумі 96427609 грн 60 коп відмовлено. (т.2 а.с.113-137)

Ухвалою господарського суду Івано - Франківської області від 27.05.2019 затверджено ліквідаційний баланс товариства з обмеженою відповідальністю "Квінтайр". Затверджено звіт ліквідатора товариства з обмеженою відповідальністю "Квінтайр" арбітражного керуючого Каленіченка С.Г. за результатами ліквідаційної процедури товариства з додатковою відповідальністю "Квінтайр". Ліквідовано товариство з обмеженою відповідальністю "Квінтайр". Затверджено звіт ліквідатора товариства з обмеженою відповідальністю "Квінтайр" арбітражного керуючого Каленіченка С.Г. про нарахування та виплату грошової винагороди за виконання повноважень ліквідатора, здійснення та відшкодування витрат в процедурі ліквідації ТОВ" Квінтайр".Провадження у справі закрито. Вимоги конкурсних кредиторів товариства з обмеженою відповідальністю "Квінтайр" , які не задоволені за недостатністю майна боржника, вважаються погашеними. Вимоги конкурсних кредиторів товариства з обмеженою відповідальністю "Квінтайр", які не були заявлені у встановлений Законом України" Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" строк, або відхилені судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються таким, що не підлягають виконанню. (т.2 а.с.138-146)

Судом розглянуті та відхилені доводи Третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору - Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕРІГОН» та Товариства з обмеженою відповідальністю «ОМЕГА РІЕЛТІ ГРУП», що Публічним акціонерним товариством "Радикал Банк" було продано Відповідачу - 1 право вимоги, яке фактично банку не належало, оскільки у вказаному рішенні суду встановлено, що за Договором про відступлення права вимоги № заг від 09.07.2015 року до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «АРБ ІНВЕСТМЕНС» від Публічного акціонерного товариства "Радикал Банк" не перейшло право вимоги сплати грошових коштів, що належало Банку у зобов`язаннях, зазначених у додатку № 1 до договору, у зв`язку з тим, що вказаний правочин є нікчемним, а тому Публічне акціонерне товариство "Радикал Банк" мало право укладати Договір купівлі - продажу майнових прав №02/07/20-ЮО-МП від 02.07.2020 року та Договір купівлі - продажу майнових прав №02/07/20-ФО-МП від 02.07.2020 року, оскільки станом на момент укладення вказаних правочинів право вимоги за кредитними договорами й договорами забезпечення належало Банку, а відступлення відбулось відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав, відповідно до вимог ст. 514 Цивільного кодексу України.

Судом встановлено, що в даному випадку з вимогою про визнання недійсним Договору купівлі - продажу майнових прав №02/07/20-ЮО-МП від 02.07.2020 року, укладений між Публічним акціонерним товариством "Радикал Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» в частині звернулись особи (Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕРІГОН» та Товариство з обмеженою відповідальністю «ОМЕГА РІЕЛТІ ГРУП»), які не є стороною даного договору.

Згідно з ч. 1 ст. 2, ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України судовому захисту підлягають лише порушені, невизнані або оспорювані права і законні інтереси фізичних та юридичних осіб.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

У cтатті 4 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до приписів ст. 15 Цивільного кодексу України кожна сторона має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 02.07.2014 року у справі № 6-88цс14, від 04.02.2015 року у справі № 6-233цс-14.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилось або зникло як таке, порушення права пов`язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

За приписами процесуального законодавства захисту в господарському суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес.

Як роз`яснив Конституційний Суд України своїм рішенням від 01.12.2004 року №18-рп/2004 у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес), поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається у частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права" (інтерес у вузькому розумінні цього слова), означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним. Поняття "охоронюваний законом інтерес" у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права" має один і той же зміст.

У рішенні Конституційного Суду України дано офіційне тлумачення поняття "охоронюваний законом інтерес", як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Тобто інтерес позивача (у даному випадку стосовно визнання недійсним договору про відступленя права вимоги) має бути законним, не суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам та відповідати критеріям охоронюваного законом інтересу, офіційне тлумачення якого дано в резолютивній частині вказаного рішення Конституційного Суду України.

Вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Така позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав; під захистом легітимного інтересу розуміється відновлення можливості досягнення прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.05.2018 року у справ № 910/15567/17).

Під час вирішення спору про визнання недійсним оспорюваного правочину необхідно застосовувати загальні положення статей 3, 15, 16 Цивільного кодексу України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину і має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, що передбачені законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце. Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду від 08.07.2020 року у справі № 910/13840/18, від 04.06.2020 року у справі № 916/1411/19, від 15.05.2020 року у справі № 904/3938/18, від 03.03.2020 року у справі №910/6091/19 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 року у справі № 911/1465/19.

Отже, позивачем при зверненні до суду з вимогами про визнання договору недійсним повинна бути доведена не лише наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угод недійсними, але й порушення внаслідок укладання відповідного правочину своїх прав та законних інтересів.

Судом встановлено, що Договір купівлі - продажу майнових прав №02/07/20-ЮО-МП від 02.07.2020 року укладений між Публічним акціонерним товариством "Радикал Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА».

Проте, Суд відзначає, що Позивачами - Товариством з обмеженою відповідальністю «МЕРІГОН» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОМЕГА РІЕЛТІ ГРУПП» не зазначено у позові та не доведено Суду жодними належними, допустимими та достовірними доказами в розумінні ст.ст. 76, 77, 78, 79, 91 Господарського процесуального кодексу України які саме їх права були порушені внаслідок укладення вказаного правочину та яким чином визнання недійсним договору купівлі - продажу майнових прав №02/07/20-ЮО-МП від 02.07.2020 року допоможе відновити їх порушені права. Посилання Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕРІГОН» на загальні норми права, які регулюють правомочності власника майна, не може свідчити про наявність порушеного права Позивача, оскільки вказані доводи не підтверджені жодними доказами.

Уявлення Позивачів про невідповідність оспорюваного договору нормам чинного законодавства за відсутності при цьому порушень його прав та інтересів, не може бути підставою для визнання такого договору недійсним.

Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №916/1408/19, від 04.06.2020 року у справі №916/1411/19, від 19.11.2019 року у справі №924/1014/18, від 28.01.2020 року у справі 924/1208/18, від 03.04.2019 року у справі №910/9828/17, від 29.05.2018 року у справі №910/14716/17, від 09.07.2018 року у справі №369/5388/16-ц, від 20.06.2018 року у справі №907/643/17, від 29.05.2018 року у справі №910/14716/17, від 14.05.2018 року у справі №522/19477/16-ц.

Відсутність порушення спірним договором прав та інтересів Позивача є самостійною підставою для відмови у позові, а тому немає необхідності в такому випадку надавати оцінку законності спірному договору (до такого правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у п. 7.17 постанови від 07.07.2020 у справі № 910/10647/18, у п. 8.9 постанови від 08.10.2019 у справі № 916/2084/17).

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, Суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕРІГОН» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» та Публічного акціонерного товариства «Радикал Банк», за участю Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні Відповідачів - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання недійсним договору купівлі - продажу майнових прав в частині та позовні вимоги Третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - Товариства з обмеженою відповідальністю «ОМЕГА РІЕЛТІ ГРУП» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» та Публічного акціонерного товариства «Радикал Банк», за участю Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні Відповідачів - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання недійсним договору купівлі - продажу майнових прав в частині є необґрунтованими, недоведеними та не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі №910/13407/17.

З огляду на вищевикладене, всі інші доводи та міркування учасників судового процесу не досліджуються судом, так як з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору залишаються за Позивачами.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ

1. У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «АРБ ІНВЕСТМЕНС» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» та Публічного акціонерного товариства «Радикал Банк» про визнання договорів купівлі - продажу майнових прав частково недійсними - відмовити у повному обсязі.

2. У задоволенні позовних вимог Третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕРІГОН» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» та Публічного акціонерного товариства «Радикал Банк», за участю Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні Відповідачів - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання недійсним договору купівлі - продажу майнових прав в частині - відмовити у повному обсязі.

3. У задоволенні позовних вимог Третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - Товариства з обмеженою відповідальністю «ОМЕГА РІЕЛТІ ГРУП» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» та Публічного акціонерного товариства «Радикал Банк», за участю Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні Відповідачів - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання недійсним договору купівлі - продажу майнових прав в частині- відмовити у повному обсязі.

4. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 07 квітня 2021 року.

Суддя О.В. Чинчин