ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2021 р. Справа№ 910/7630/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Козир Т.П.

суддів: Кравчука Г.А.

Чорногуза М.Г.

при секретарі Вага В.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Лисовець Т.В. орд. від 13.01.21;

від відповідача: Гедз Ю.В. дов. від 13.10.20;

від третьої особи: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу Приватного підприємства "Алір Експрес"

на рішення Господарського суду міста Києва від 26.11.2020 (повний текст складено 02.12.2020)

у справі №910/7630/20 (суддя Демидов В.О.)

за позовом Приватного підприємства "Алір Експрес"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: фізична особа-підприємець Макаревич Альона Андріївна

про стягнення страхового відшкодування у розмірі 1045446,00 грн,

УСТАНОВИВ:

У лютому 2020 року Приватне підприємство "Алір Експрес" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" (далі - відповідач) про стягнення суми страхового відшкодування у розмірі 1 045 446,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами був укладений договір добровільного страхування цивільної відповідальності перевізника (експедитора) від 10.05.2018 №241-2501-18-00001, за умовами якого страховим випадком є, у тому числі, викрадення майна, щодо якого позивач здійснює експедирування. Позивач надавав експедиційні послуги ТОВ "Пелагія Україна" щодо перевезення вантажу (риби глибокої заморозки в кількості 19 000 кг, вартістю 1 055 446,00 грн) по маршруту м.Щецин (Польща) - с.Щасливе (Україна) із залученням іншого експедитора - ФОП Макаревич А.А. (далі - третя особа) та перевізника - ТОВ "Мангуп-Авто", яким для перевезення був наданий водій ОСОБА_1 та автомобіль (сідельний тягач) Renault Magnum з причепом. 15.12.2018 автомобіль з вантажем перетнув кордон через Волинську митницю, однак 17.12.2018 не прибув на розмитнення до митного посту Київської області, у зв`язку із чим позивач звернувся до правоохоронних органів та повідомив відповідача про страховий випадок. У подальшому з`ясувалось, що у зв`язку із неполадками автомобіля водій ОСОБА_1 зупинився на ночівлю на території автозаправки ОККО, а зранку виявив, що пломба зірвана, двері причепу прочинені, а весь вантаж викрадений. Позивач двічі звертався до відповідача із заявами про виплату страхового відшкодування, однак відповідач відмовив у виплаті з надуманих підстав, при цьому проведення відповідачем страхового розслідування відбулось без з`ясування всіх обставин страхового випадку. Позивач виплатив власнику вантажу (ТОВ "Пелагія Україна") частину вартості викраденого товару в сумі 620 000,00 грн, а також набув право вимоги до відповідача щодо стягнення суми страхового відшкодування у повному обсязі.

Заперечуючи проти задоволення позову у суді першої інстанції, відповідач посилався на те, що відповідач обґрунтовано прийняв рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, оскільки в порушення умов договору страхування водій ОСОБА_1 , як особа відповідальна за вантаж, після виявлення крадіжки вантажу у компетентні органи не звертався і не викликав їх на місце події, а зупинку і стоянку транспортного засобу здійснив біля заправки ОККО, без заїзду на її територію.

Третя особа у письмових поясненнях просила позовні вимоги задовольнити та вказала, що між нею та позивачем був укладений договір про надання транспортно-експедиторського обслуговування, відповідно до якого нею був укладений договір із ТОВ "Мангуп-Авто" за яким останній, як перевізник, надав водія ОСОБА_1 та автомобіль для перевезення вантажу, і саме ТОВ "Мангуп-Авто" несе повну матеріальну відповідальність перед нею за збереження вантажу під час перевезення.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26 листопада 2020 року у позові відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням суду, Приватне підприємство "Алір Експрес" звернулось з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки наданий відповідачем компакт-диск з аудіо записом телефонної розмови не є належним і допустимим доказом, з нього неможливо встановити що розмова відбулась саме між працівником відповідача та водієм ОСОБА_1 , неможливо встановити, коли він був виготовлений і він не відповідає поняттю "електронного доказу", тому вказаний запис не може бути підтвердженням того, що водій зупинив автомобіль з вантажем без заїзду на територію заправки ОККО; у матеріалах справи наявні належні і допустимі докази (заяви ОСОБА_1 ), що спростовують зупинку водія поза межами стоянки автозаправної станції; відповідно до умов договору страхування позивач, як страхувальник, повідомив відповідача про настання страхового випадку, а також подав заяву до правоохоронних органів; визначеного договором страхування порядку повідомлення про настання страхового випадку достатньо для подальшого встановлення обставин страхового випадку, однак відповідачем не було здійснено жодних дій, крім нібито здійсненого телефонного дзвінка ОСОБА_1 ; враховуючи викладене, судом не було всебічно, повно та об`єктивно досліджені всі наявні в матеріалах справи докази.

03 лютого 2021 року від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому він заперечує проти її задоволення та просить залишити оскаржуване рішення без змін, посилаючись на те, що компакт-диск із записом розмови працівника відповідача з ОСОБА_1 є належним доказом, який підтверджує факт і зміст цієї розмови, а оригінал цього доказу знаходиться у відповідача; доводи позивача про те, що водій зупинився саме на території заправки ОККО підтверджуються лише поясненнями самого водія, які є суперечливими, і відсутні будь-які інші докази щодо цього (зокрема - записи с камер спостереження); відповідно до умов договору страхування особа, відповідальна за вантаж, яким у даному випадку є водій, зобов`язана негайно повідомити та викликати на місце події відповідні компетентні органи, чого водієм не було зроблено, чим було позбавлено відповідача можливості встановити всі обставини вказаного випадку.

15 лютого 2021 року від позивача надійшли додаткові пояснення, у яких він заперечує проти доводів, викладених відповідачем у відзиві на апеляційну скаргу, посилаючись на те, що аудіозапис, який є копією електронного доказу, має бути засвідченим електронним цифровим підписом і захищений від внесення правок; відповідач не повідомляв, до подачі відзиву на апеляційну скаргу, не повідомляв про місцезнаходження оригіналу цього електронного доказу, а позивачем ставиться під сумнів відповідальність копії оригіналу; водій ОСОБА_1 під поняттям "заправка" розуміє місце, де знаходяться заправні колонки і будівля магазину, а "біля заправки" в розумінні водія - означає зупинку автомобіля на стоянці автозаправної станції ОККО, що знаходяться поруч заправки; наявна у матеріалах справи заява свідка ( ОСОБА_1 ) є достатнім доказом на підтвердження місця стоянки автомобіля, в межах визначених договором страхування; позивач, як страхувальник, також є особою відповідальною за вантаж і виконав умови договору щодо повідомлення відповідача і компетентні органи.

25 лютого 2021 року від третьої особи надійшли пояснення, у яких підтримала доводи вимоги апеляційної скарги і просить її задовольнити. Також просить розглядати справу за її відсутності.

16 березня 2021 року від відповідача надійшли пояснення, у яких він заперечує проти доводів позивача, вказуючи, що за умовами договору страхування страховик, або особа відповідальна за вантаж, зобов`язані негайно повідомити та викликати на місце події відповідні компетентні органи; місцем події є місце, в якому стався страховий випадок, і у вказане місце поліція не викликалась, чим створені перешкоди у визначені обставин страхового випадку, що є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування; також надано компакт-диск з записом телефонної розмови співробітника відповідача та ОСОБА_1 , який підписаний електронним підписом.

Клопотання третьої особи про розгляд справи без її участі було задоволено судом.

Представник позивача (апелянта) у судовому засіданні підтримала доводи, викладені у апеляційній скарзі, просила її задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечила проти задоволення апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.01.2013 між ПП "Алір Експрес", як експедитором-1, та ФОП Макаревич А.А., як експедитором-2, був укладений договір №2375-П на транспортно-експедиційне обслуговування і перевезення вантажу автомобільним транспортом в міжнародному сполученні, відповідно до якого експердитор-1 за рахунок замовника залучає третю особу - екпедитора-2 для доставки вантажів автомобілями в міжнародному сполученні, експедитор-2 доставляє заявлені експедитором-1 вантажі, а екпедитор-2 оплачує послуги експедитора-2 із коштів замовника. При цьому сторони домовились, що повну матеріальну відповідальність за пошкодження, втрату або крадіжку вантажу несе третя особа, яка виконує перевезення (п.5.5 цього договору) (том 1 а.с.50-53).

05 травня 2017 року між компанією Pelagia Shetland Ltd, як продавцем, та ТОВ "Егерзунд Україна" (яке в подальшому було перейменовано ТОВ "Пелагія Україна"), як покупцем, був укладений контракт №3/17 щодо поставки свіжомороженої риби різних видів, морепродуктів тощо (том 1 а.с.25-34).

На підставі вказаного контракту, згідно інвойсу від 12.11.2018, ТОВ "Пелагія Україна" придбала свіжоморожену скумбрію в кількості 19000 кг нетто (20330 кг брутто) на суму 38000 доларів США (том 1 а.с.34).

Вказаний вантаж був доставлений із Шетланду (Велика Британія) до м.Щецин (Польща) для подальшого перевантаження і доставки в Україну, що підтверджується вантажно-митною декларацією, ветеринарним (санітарним) сертифікатом, сертифікатом якості, пакувальним листком (том 1 а.с.35-41).

10 січня 2018 року між ТОВ "Пелігія України", як клієнтом, та позивачем - ПП "Алір Експрес", як експедитором, був укладений договір №71 про надання експедиційних послуг (організації автомобільних перевезень вантажів), відповідно до якого експедитор зобов`язався за дорученням клієнта та за його рахунок організувати транспортно-експедиційні послуги, а саме: послуги пов`язані з організацією та забезпеченням перевезень вантажу в міжнародному та/або регіональному сполученні (том 1 а.с.42-48).

Згідно умов вказаного договору експедитор, у тому числі, зобов`язаний відповідати за збереження вантажу в дорозі (п.3.10.7), своєчасно доставити ввірений вантаж у пункт призначення (п.3.10.12).

10 травня 2018 року між Приватним підприємством "Алір Експрес" (далі - позивач, страхувальник) та Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Українська страхова група" (далі - відповідач, страховик) було укладено договір добровільного страхування цивільної відповідальності перевізника (експедитора) за №241-2501-18-00001 (далі - договір страхування) (том 1 а.с.103- 116).

Згідно з п.п.1.2.2. п.1.1. р.1 ч. 1 Договору страхування, за цим Договором застрахована відповідальність, а саме: субліміт на один страховий випадок за ризиком "відповідальність за знищення втрату" та/або пошкодження вантажу", враховуючи п.п.6.4.1 п.6.4 р.6 ч.2 цього договору.

Згідно з розділом 1 договору страхування, умовами страхування є страхування відповідальності компанії-експедитора на загальну страхову суму 2 025 000,00 грн. Пунктом 1.2.2. договору страхування встановлено субліміт страхового покриття в розмірі 2 025 000,00 грн.

Відповідно до п. 2.1 Договору страхування, страхувальник зобов`язується сплатити страхову премію у визначений термін та виконати інші умови цього договору, а страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування за шкоду, заподіяну страхувальником особі або її майну (в т.ч. вантажу) внаслідок настання страхового випадку і на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п. 3.1.1. договору страхування, предметом договору є страхування майнових інтересів, що не суперечать чинному законодавству України, пов`язаних з відшкодування шкоди, заподіяної страхувальником або іншою особою, цивільна відповідальність якої застрахована, життю, здоров`ю, працездатності, майну третіх осіб, включаючи власників вантажу та багажу (вантажобагажу), під час експлуатації будь-якого виду транспортного засобу та здійснення перевезень чи транспортного експедирування вантажу.

Відповідно до п.п.4.2.1. п. 4.2. р.4 ч.2 Договору страхування передбачено, що страхувальник має право вибрати одну або декілька подій (страхових ризиків), з настанням яких виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування, про що робиться відповідна відмітка ("Так" або "Ні") в п. 1.2 частини 1 цього договору, а саме, відповідальність за знищення(втрату) та/або пошкодження вантажу" - обов`язок особи, відповідальної за вантаж щодо відшкодування завданого нею збитку через власні дії або бездіяльність, який виник внаслідок:

п.4.2.1.1. - зіткнення транспортних засобів з нерухомим та рухомим об`єктами, включаючи інші транспортні засоби; падіння та перекидання транспортних засобів;

п. 4.2.1.2- таємного викрадення частини або всього вантажу під час зупинки або стоянки транспортного засобу;

п.4.2.1.3. - переохолодження або перегріву вантажу, враховуючи умови, зазначені п. 5.3. частини 2 цього Договору;

п.4.2.1.4. - пожежі, вибуху, намокання вантажу;

п.4.2.1.5. - нещасних випадків при завантажені та/або вивантаженні вантажу.

Відповідно до п. 5.1.9 договору страхування підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування є створення страхувальником (вигодонабувачем, особою, відповідальною за вантаж) перешкод у визначенні обставин страхового випадку, характеру та розміру збитків (втрат).

Відповідно до п. 5.1.10 договору страхування підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування є невиконання страхувальником своїх обов`язків, викладених у п. 4.2.5, 8.7, 9.2 та 10.1 цього договору.

Пунктом 8.8 договору сторони погодили, що при перевезеннях автотранспортом по території, зокрема, країн колишнього СРСР, зупинки і стоянки проводяться тільки на стоянках мережевих автозаправних станцій, в т.ч. ОККО, WOG, SOCAR, KLO.

При недотриманні страхувальником (особою, відповідальною за вантаж) цієї вимоги страховик має право відмовити страхувальнику у виплаті страхового відшкодування або зменшити його розмір.

Згідно з п. 9.2.6 договору страхування страхувальник зобов`язаний повідомити страховика про настання випадку, який має ознаки страхового, в строк, передбачений п. 10.1.1 цього договору, і діяти відповідно до п. 10.1 цього договору.

При настанні події, що має ознаки страхового випадку, страхувальник (особа, відповідальна за вантаж) зобов`язаний негайно, як тільки про це стане відомо, але в будь-якому випадку не пізніше, ніж протягом 48 годин (за винятком вихідних і святкових днів) з моменту, коли він дізнався або повинен був дізнатися про настання такої події, повідомити про це страховика або його представника, отримати та виконувати його рекомендації щодо своїх подальших дій, будь-яким доступним для страхувальника засобом. У випадку крадіжки повідомлення страховику повинне бути зроблене не пізніше, ніж протягом 24 годи (за винятком вихідних і святкових днів) з моменту, коли страхувальник дізнався або повинен був дізнатися про настання такої події (п. 10.1.1 договору страхування).

04 грудня 2018 року між ТОВ "Пелагія Україна" та ПП "Алір Експрес" була підписана договір-заявка №VIS 1278 щодо перевезення вантажу (риба глибокої заморозки) в кількості 20 т, об`єм 86 куб.м., по маршруту м.Щецин (Польща) - м. Щасливе (Україна), дата завантаження 10-12.12.2018, дата доставки - до 17.12.2018, погран перехід - Ягодин., водій ОСОБА_2 , номер автомобіля/автопричепу - НОМЕР_1 / НОМЕР_2 (том 1 а.с.49).

04 грудня 2018 року між ФОП Макаревич А.А., як експедитором, та ТОВ "Мангуп-Авто", як перевізником, був укладений договір №679-П міжнародного транспортного експедирування, відповідно до кого перевізник зобов`язався виконати комплекс послуг по організації автомобільних транспортних перевезень по маршруту і на умовах, вказаних експедитором у разовій заявці. Перевізник несе повну матеріальну відповідальність за збереження вантажу під час перевезення, а також зобов`язаний відшкодувати експедитору повну вартість вантажу уразі його втрати (том 1 а.с.54-58).

04 грудня 2018 року між ФОП Макаревич А.А. та ТОВ "Мангуп-Авто" була підписана договір-заявка №VIS 679 щодо перевезення вантажу (риба) в кількості 20 т, об`єм 86 куб.м., по маршруту м.Щецин (Польща) - м. Щасливе (Україна), дата завантаження 07-10.12.2018, дата доставки - до 12.12.2018, погранперехід - Ягодин, водій ОСОБА_2 , номер автомобіля/автопричепу - НОМЕР_3 / НОМЕР_2 (том 1 а.с.58).

У подальшому позивачу було повідомлено про зміну водія з ОСОБА_2 на ОСОБА_1 і направлені копії його документів, а саме: посвідчення водія, паспортів, картки платників податків, трудового договору №32/233 від 19.11.2018, згідно якого ОСОБА_1 прийнятий на посаду водія-дальнобійника на строк з 19.11.2018 до 19.12.2018, і несе повну матеріальну відповідальність за майно та інші цінності. Також були надіслані документи на автомобіль д.н.з. НОМЕР_1 та автопричіп д.н.з НОМЕР_2 , згідно яких їх користувачем є ОСОБА_4 , який має ліцензію на міжнародні перевезення (том 1 а.с. 59-78).

Згідно вантажно-митної декларації (CMR) завантаження відбулось 12.12.2018, а 15.12.2018 автомобіль перетнув погранперехід Ягодин-Дорохузськ (а.с.79-80).

17 грудня 2018 року позивач подав до Оболонського управління поліції ГУНП у м. Києві заяву про вчинення кримінального правопорушення, у якій вказали, що до 17.12.2018 автомобіль не зайшов на розмитнення, директор ТОВ "Мангуп-Авто" ОСОБА_5 , водій ОСОБА_1 та власники вказаного підприємства на телефонні дзвінки не відповідають, тому є підстави вважати що відбулось заволодіння майном - вантажем вартістю 38000 доларів США шляхом обману, за попередньою змовою організованою групою осіб (том 1 а.с.81-84).

Відповідно до витягу №00010201 від 18.12.2018 з Єдиного реєстру досудових розслідувань, виданого Оболонським управлінням поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, відкрито кримінальне провадження за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення ч. 1 ст. 190 КК України щодо невстановлених осіб в зв`язку з заволодінням ними майна, що належить ПП "Алір Експрес" (ЖЕО №88575) за заявою ПП "Алір Експрес" від 17.12.2018 (том 1 а.с.83).

18 грудня 2018 року ТОВ "Пелагія Україна" направило позивачу претензію, у якій вказала, що 17.12.2018 товар не був доставлений в пункт розвантаження, та вимагало здійснити доставку товару (том 1 а.с.86-87).

Позивач у відповідь на претензію повідомив, що йому не відомо місцезнаходження вантажу та про вчинення дій щодо з цього розшуку, а також гарантує здійснення повного відшкодування вартості товару (том 1 а.с.88-91).

19 грудня 2018 року позивач звернувся до відповідача - ПАТ "СК "Українська страхова група" із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, в якій повідомив про те, що 17.12.2018 водій, який здійснював перевезення вантажу (рибу глибокого замороження) не прибув на місце розмитнення в с. Мартусовка та не надав автомобіль з вантажем для подальшого розмитнення (том 1 а.с.117).

Листом від 28.12.2018 за вих. №03/7618 "щодо прийнятого рішення" відповідач відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування на підставі п.5.1.13 договору страхування, згідно якого підставою для відмови є зникнення вантажу разом з перевізним транспортом, здійснене шляхом обману, шахрайства, зловживання довірою тощо (том 1.а.с.121).

21 грудня 2018 року представник ТОВ "Пелагія Україна" подала слідчому Оболонському УП ГУ НП у м. Києві заяву про визнання потерпілим у кримінальному провадженні №00010201 (том 1 а.с.122-125) і 17.01.2019 їй була видана пам`ятка про процесуальні права та обов`язки потерпілого (том а.с.126).

16 січня 2019 року Київською місцевою прокуратурою №5 винесено постанову про зміну правової кваліфікації кримінального правопорушення, а саме: діяння у межах кримінального провадження №00010201 від 18.12.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.190 КК України (хаволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство)) кваліфікувати за ознаками кримінального правопорушення ч. 5 ст. 185 КК України (крадіжка, вчинена в особливо великих розмірах або організованою групою) (том 1 а.с.129-129).

Крім того, листом Оболонського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві за вих. №10201/125/51/04-19 від 21.02.2019 повідомляється, що відділенням розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №00010201 від 18.12.2018 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України. Підприємство ТОВ "Пелагія Україна" згідно ст. 55 КПК України є потерпілим як суб`єкт, якому внаслідок вчинення кримінального правопорушення було завдано майнової шкоди в розмірі 1 055 446,00 грн.

10 лютого 2019 року ОСОБА_1 склав нотаріально посвідчену заяву, адресовану керівнику ПП "Алір Експрес", у якій вказав, що 12.12.2018 він завантажився 20 тонами рибу, прямував в сторону кордону України, однак у машині виникли неполадку, тому він змушений був постійно зупинятись. Вранці 15.12.2018 він перетнув кордон в пропуску Яготин, попрямував на найближчу заправку ОККО у напрямку м.Луцьк, на заправці спробував самостійно усунути неполадку, зателефонував до ТОВ "Магнум-Авто", яке повідомило що приїде механік. Оскільки він відчував втому, то вирішив поспати в кабіні автомобіля і прокинувся тільки вранці та виявив, що пломба зірвана, стулки дверей причепа прочинені, а весь товар був викрадений. Він почав телефонувати по всім відомим номерам, додзвонився лише до механіка ОСОБА_6 , який сказав що розбереться і щоб він їхав додому, але постійно перебував на зв`язку. Також вказав, що не має жодноговідношення до крадіжки (том 1 а.с.127-128).

12 лютого 2019 року позивач звернувся із претензією до ФОП МакаревичА.А., у якій вимагав здійснити доставку товару (том 1 а.с.92-94).

Листом від 19.02.2019 ФОП Макаревич А.А. повідомила позивачу, що вона звернулась із претензією до ТОВ "Мангуп-Авто". До листа була додана претензія від 12.02.2019, у якій ФОП Макаревич А.А. вимагала від ТОВ "Мангуп-Авто" негайно здійснити доставку товару або відшкодувати його вартість (том 1 а.с.95-99).

Також 12 лютого 2019 року позивач звернувся із претензією до ФОП Алміз С.П., у якій вимагав здійснити доставку товару або сплатити його вартість (том 1 а.с.100-102).

04 березня 2019 року позивачем подано відповідачу заяву за вих.№S03-04/03/2013 з проханням переглянути рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, виплатити страхове відшкодування на рахунок ТОВ "Пелагія Україна", оскільки вантаж був викрадений і це є страховим випадком (том а.с.132-137).

12 березня 2019 року відповідач повідомив позивача, що у зв`язку з необхідністю проведення додаткових дій з приводу перевірки наданої страхувальником інформації і документів призначено страхове розслідування (том 1 а.с.138).

Листом від 18.03.2019 відповідач просив позивача та ТОВ "Пелагія Україна" надати документи та інформацію, необхідну для розгляду заяви щодо прийняття рішення про виплату страхового відшкодування (том 1 а.с.155-158).

Також листом 18.03.2019 відповідач просив ТОВ "Концерн Галнафтогаз" надати інформацію, чи зупинявся автомобіль на заправках ОККО, чи відбувались будь-які крадіжки на території АЗК "ОККО" та просив надати камер спостереження з всіх АЗК "ОККО" на відрізку дороги митниця Ягодин до м.Луцьк в період з 15 по 17 грудня 2018 року (том 2 а.с.30).

Листом від 03.04.2019 представник позивача повідомило щодо відомих обставин та надало копії окремих документів щодо перевезення та адвокатських запитів до ФОП Альміз С.П. ТОВ "Мангуп-Авто", Головного сервісного центру МВС України, Державної служби України з безпеки на транспорті, а також заяви ОСОБА_1 від 26.03.2019 (том 1 а.с.159-181).

У нотаріально посвідченій заяві від 26.03.2019 ОСОБА_1 пояснив (на лист від ПП "Алір Експрес"), що 15.12.2018 після кордону він зупинився на автозаправці ОККО в напрямку міста Луцьк по вул. Прикордонників, 21, де купив охоложуючу рідину. Він не здійснював фотографування автомобіля після викрадення крадіжки товару, оскільки злякався та розбився, і ніхто не давав такої вказівки. Він зміг додзвонитися лише механіку ОСОБА_6 , який вказав, що повідомить службу безпеки ТОВ "Мангуп-Авто" і розбереться із ситуацією. Він дочекався ОСОБА_6 і лише після цього поїхав додому. Правоохоронні органи про крадіжку не повідомляв, оскліьки був впевнений, що цим питанням займеться ОСОБА_6 та служба безпеки ТОВ "Мангуп-Авто" (том 1 а.с.181-182).

Листом від 12.04.2019 позивач направив відповідачу копії відповідей на окремі адвокатські запити, з яких, зокрема вбачається, що автомобіль Renault Magnum НОМЕР_1 з причепом НОМЕР_2 проходили технічний огляд 20.11.2018, а їх власником ТОВ "Мангуп-Авто", свідоцтва на ім`я ОСОБА_4 видавались 16.11.2018 на підставі договору оренди з власником для поїздки за кордон (том 1 а.с.202-215,221)

У листі від 29.04.2020 ПАТ "Концерн Галнафтогаз" повідомило представнику позивача, що вказаним параметрам відповдає АЗК №24 Любомльький р-н, с.Старовойтове, вул. Прикордонників, 21, західний дивізіон ТОВ "ОККО-Рітейл", на вказаній АЗК наявна парковка та камери відеоспостереження, дані з камер зберігають протягом місяця і за вказаний у запиті період записи не збереглися (том 1 а.с.221а).

Листом від 13.05.2019 №03/2371 відповідач повторно відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на те, що страхувальником (особами відповідальними за вантаж) всупереч умов договору страхування не повідомлено компетентні органи, негайно після виявлення крадіжки, та здійснено зупинку транспортного засобу з вантажем за межами зупинок та стоянок, що підтверджується телефонною розмовою співробітника відповідача та водія. Крім того, у наданих документах не зазначено та проведеним страховим розслідуванням не встановлено місце перебування вантажу, в т.ч. транспортного засобу та фактичного перевізника ОСОБА_4 (том 1 а.с.139-143). На підтвердження наявності телефонної розмови відповідачем було надано компакт-диск із записом (том 2 а.с.28).

17 червня 2019 між позивачем та ТОВ "Пелагія Україна" було укладено договір про порядок відшкодування збитків №17/07/19, відповідно до п.1.2 якого в редакції додаткової угоди №1 від 14.04.2020 сторони погодили, що у зв`язку з частковим виконанням ПП "Алір Експрес" обов`язків, визначених даним договором та перерахуванням на рахунок ТОВ "Пелагія Україна" 580 000,00 грн., ТОВ "Пелагія Україна відступає на користь ПП "Алір Експрес", а ПП "Алір Експрес" набуває всі права третьої особи, на користь якої при настанні страхового випадку підлягає виплаті страхове відшкодування, передбачене договором №241-2501-18-00001 від 10.05.2018, зокрема, право на отримання від ПАТ "СК "Українська страхова група" суми страхового відшкодування у зв`язку з настанням страхового випадку, визначеного п.1.2.1 договору, внаслідок чого було завдано збитків ТОВ "Пелагія Україна" у розмірі 38 000,00 доларів США, що на момент зазначеного випадку було еквівалентно 1 055 455,00 грн. (том 1 а.с.144-152).

На виконання вказаного договору позивач сплатив на рахунок ТОВ "Пелагія Україна" грошові кошти в загальній сумі 620 000,00 грн,, що підтверджується платіжними дорученнями (том 1 а.с.241-250

Листом від 15.04.2020 ТОВ "Пелагія Україна" повідомило відповідачу про відступлення позивачу права вимоги страхового відшкодування (том 1 а.с.153-154)

У зв`язку із викладеними обставинами позивач звернувся до суду із даним позовом та просив стягнути з відповідача суму страхового відшкодування у розмірі 1 045 446,00 грн. (1 055 455,00 грн вартість втраченого вантажу - 10 000,00 грн франшиза).

Під час розгляду справи ОСОБА_1 була подана заява свідка, у якій він вказав, що робив нотаріальні заяви від 10.02.2019 та 26.03.2019; зранку 15.12.2018 перетнув кордон на митниці в пункті пропуску Ягодин і поїхав у напрямку Луцька, в дорозі автомобіль почав ламатись і він був вимушений заїхати на найближчу заправку ОККО, де спробував його відремонтувати, однак не зміг, тому подзвонив директору ТОВ "Мангуп-Авто", а потім механіку ОСОБА_6 і став його чекати; оскільки втомився, то приліг відпочити і заснув, а вранці побачив, що весь вантаж викрадений, додзвонитись вдалось лише до механіка ОСОБА_6 , який сказав, що розбереться і щоб він їхав додому; декілька разів спілкувався по телефону щодо викрадення вантажу, але не пам`ятає чи дзвонили саме зі страхової; щоб дочекатись механіка припаркував машину на стоянку, яка знаходиться одразу біля заправки, за будівлею магазину і до наступного ранку був в автомобілі на стоянці, біля заправки ОККО.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку щодо відсутності підстав для страхової виплати, оскільки в порушення умов договору водій, який здійснював перевезення, не повідомив про викрадення товару та не викликав компетентні органи на місце події, а також позивачем не доведено, що водій здійснив зупинку саме на стоянці заправної станції ОККО.

Північний апеляційний господарський суд погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Права та обов`язки між сторонами у даній справі виникли на підставі договору добровільного страхування цивільної відповідальності перевізника (експедитора) за №241-2501-18-00001 від 10.05.2018, який за своєю правовою природою є договором страхування.

Договір укладений належним чином, підписаний повноважними особами, у встановленому порядку не визнаний недійсним, отже, був чинним і обов`язковим для сторін.

Так, відповідно до ст. 979 ЦК України, яка кореспондує з положеннями ст. 16 Закону України "Про страхування", за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, у тому числі, з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про страхування" та ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Умовами укладеного між сторонами договору страхування передбачено, що страховим випадком, зокрема, є таємне викрадення частини або всього вантажу під час зупинки або стоянки транспортного засобу.

Проте, відповідно до положень ч. 1 ст. 991 ЦК України страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків

Відповідно до частини 2 ст. 991 ЦК України та ст. 26 Закону України "Про страхування" договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону.

Згідно з п.п. 5.1.8, 5.1.10, 5.1.10 договору страхування підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування є:

- несвоєчасне повідомлення страховика про настання події, яка має ознаки страхового випадку, без поважних на це причин (які підтверджені документально), відповідно до п.10.1.1 цього договору;

- створення страхувальником (вигодонабувачем, особою, відповідальною за вантаж) перешкод у визначенні обставин страхового випадку, характеру та розміру збитків (втрат);

- невиконання страхувальником своїх обов`язків, викладених у п. 4.2.5, 8.7, 9.2 та 10.1 цього договору.

Підпунктом 9.2.2 пунктом 9.2 договору страхування передбачено, що страхувальник зобов`язаний, зокрема, ознайомити всіх співробітників, допущених до діяльності з перевезення (експедирування) вантажів, з умовами цього договору і вимагати їх виконання.

З змісту вказаного пункту договору страхування вбачається, що позивач зобов`язаний був ознайомити із умовами договору страхування водія ОСОБА_1 , який хоч і не був співробітником позивача, однак був допущений ним до виконання перевезення вантажу у спірному випадку, отже, повинен був виконувати відповідні умови договору страхування.

Згідно визначень, що містяться пункті 2.2 договору страхування - особа, відповідальна за вантаж - страхувальник та будь-які інші особи, які безпосередньо здійснюють перевезення (експедирування) вантажу.

Отже, водій ОСОБА_1 у даному випадку був особою, відповідальною за вантаж, оскільки безпосередньо здійснював перевезення.

Відповідно до підпункту 10.1.3 договору страхування при настанні події, що має ознаки страхового випадку страхувальник (особа, відповідальна за вантаж), зобов`язаний негайно повідомити та викликати на місце події відповідні компетентні органи країни місця настання події, що може бути визнана страховим випадком, та одержати від них документи, що підтверджують факт настання події та розмір збитку.

Однак, в порушення вказаних умов договору ОСОБА_1 , як особа відповідальна за вантаж, виявивши відсутність вантажу, не повідомив та не викликав на місце події компетентний орган (поліцію), а навпаки, згідно його пояснень, залишив машину "механіку ОСОБА_6" та поїхав додому (у Харків), що призвело до неможливості встановлення всіх обставин даного випадку.

Доводи позивача про те, що ним, як страховиком, була подана до Оболонського управління поліції ГУНП у м. Києві заява про вчинення кримінального правопорушення, відхиляються апеляційним господарським судом, оскільки подання вказаної заяви не є викликом компетентного органу на місце події негайно після виявлення крадіжки.

Крім того, пунктом 8.8 договору сторони погодили, що при перевезеннях автотранспортом по території, зокрема, країн колишнього СРСР, зупинки і стоянки проводяться тільки на стоянках мережевих автозаправних станцій, у тому числі ОККО, WOG, SOCAR, KLO.

При недотриманні страхувальником (особою, відповідальною за вантаж) цієї вимоги страховик має право відмовити страхувальнику у виплаті страхового відшкодування або зменшити його розмір.

При цьому, як вірно встановив суд першої інстанції, у матеріалах справи відсутні докази, які беззаперечно підтверджують той факт, що на момент викрадення вантажу автомобіль знаходився саме на стоянці автозаправної станції ОККО.

Єдиними доказами цього є заяви ОСОБА_1 , однак у жодній із цих заяв він чітко не вказує місцезнаходження АЗС, на якій він поставив автомобіль, а внаслідок невиконання умов договору щодо виклику на місце події поліції - була втрачена можливість отримання записів з камер спостереження, які, згідно відповіді ПАТ "Концерн Галнафтогаз", зберігаються місяць.

Запис телефонної розмови осіб, які, за доводами відповідача, є співробітником служби безпеки страхової компанії та ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції не бере до уваги як доказ у справі у зв`язку з його невідповідністю вимогам закону до електронного доказу та запереченнями позивача щодо факту та змісту такої розмови.

Однак, у даному випадку місце фактичної стоянки автомобіля на має юридичного значення, оскільки невиконання позивачем пункту 9.2 договору, а водієм - пункту 10.1 договору, є самостійною підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Згідно статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 3 ст. 27 Закону України "Про страхування" встановлено, що рішення про відмову у страховій виплаті приймається страховиком у строк не більший передбаченого правилами страхування та повідомляється страхувальнику в письмовій формі з обгрунтуванням причин відмови.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінивши докази у справі в їх сукупності, враховуючи наведені норми чинного законодавства та умови договору страхування, апеляційний господарський суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позивачем та водієм, якій здійснював перевезення вантажу, не додержано виконання умов договору страхування, що є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

За таких обставин доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог свого підтвердження не знайшли, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами для скасування рішення господарського суду першої інстанції.

Суд першої інстанції повно встановив суттєві для справи обставини, дослідив та правильно оцінив надані сторонами докази, вірно кваліфікував спірні правовідносини та правильно застосував до них належні норми матеріального і процесуального права, а тому рішення Господарського суду міста Києва законне та обґрунтоване, отже, підстави для його скасування відсутні.

Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється, а витрати пов`язані з розглядом апеляційної скарги покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Алір Експрес" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 26 листопада 2020 року - без змін.

2. Справу повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12.04.2021.

Головуючий суддя Т.П. Козир

Судді Г.А. Кравчук

М.Г. Чорногуз