ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2021 Справа № 917/324/21

Господарський суд Полтавської області у складі судді Пушка І.І., розглянувши матеріали за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ВБС-ТРЕЙД», вул. Соборна, 17, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25002

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЯВІР-2005», вул. Хлібозаводська, 7, м. Полтава, 36007

про стягнення 49154,66 грн,

Секретар судового засідання Дерій Ю.В.

Представники сторін в судове засідання не викликались, справа розглядається за наявними в ній матеріалами в порядку спрощеного провадження відповідно до cт. 247 ГПК України.

Суть справи: Розглядається позовна заява про стягнення з відповідача 49154,66 грн боргу за договором поставки № ПШЯ10-08/20 від 10.08.2020.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що відповідач не здійснив оплату отриманого товару у визначений договором строк, що і стало підставою для звернення до суду про стягнення заборгованості.

Позовна заява до Господарського суду Полтавської області надійшла 04.03.2021.

Ухвалою від 09.03.2021 суд прийняв позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. Цією ж ухвалою суд встановив процесуальні строки: відповідачу для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення ухвали суду, та для подання заперечень - до 3 днів з дати отримання від позивача відповіді на відзив; позивачу для подання відповіді на відзив - 5 днів з моменту отримання відзиву.

Ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду від 09.03.2021 відповідач отримав 15.03.2021, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення з підписом представника відповідача про отримання (а.с. 1, том 3), тому останнім днем строку для подання відзиву є 30.03.2021.

У встановлений судом строк від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. №3388 від 29.03.2021), в якому позовні вимоги визнаються в повному обсязі.

Ухвалою від 12.04.2021 здійснено заміну відповідача по справі його процесуальним правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю «ЯВІР-2005».

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВБС-Трейд» (далі - позивач, постачальник) та Приватним підприємством «ЯВІР-2005», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ЯВІР-2005» (далі - відповідач, покупець), був укладений Договір поставки № ПШЯ10-08/20 від 10.08.2020 (далі Договір, т.1 а.с. 19-19-25), у відповідності до умов якого позивач зобов`язався здійснити поставку товару, а відповідач прийняти та оплатити поставлений товар.

Згідно з п. 1.2. Договору, кількість та якість товару, графік поставки, місце поставки та інші умови поставки окремої партії товару визначаються сторонами в Специфікаціях, які є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно з п. 1.3. Договору Специфікація є дійсною за умови підписання її Сторонами. Якщо умови поставки Товару зазначені у Специфікації відрізняються від умов, які передбачені цим договором, повинні застосовуватися умови поставки вказані у Специфікації для поставки визначеної в Специфікації кількості Товару.

Під Товаром в даному Договорі розуміється пшениця 2-го класу, врожаю 2020 року, насипом, здорова, товарної якості, без живих комах, шкідливих для Товару, без плісняви, зараження, без шкідливого та отруйного насіння, з допустимим радіоактивним фоном, країна походження - Україна (п. 2.1. Договору).

Розрахунки здійснюються Покупцем за кожну партію поставленого Товару. Перерахування грошових коштів здійснюється на поточний рахунок Постачальника, вказаний у Договорі (п. 6.1. Договору).

Ціною Договору є сума всіх Специфікацій, які укладені для постачання Товару. Ціна Товару визначається в гривні (п. 6.2. Договору).

Умови оплати Товару та ціна визначаються Сторонами в Специфікаціях. Протягом передбаченого строку оплати Товар може оплачуватися частинами (п. 6.3. Договору).

Вирішуючи спір суд виходив із наступного.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Укладений між сторонами договір за своє правовою природою є договором поставки.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК).

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтями 526 та 525 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Відповідно до ч. 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до Специфікацій, які є невід`ємними частинами договору (т. 1 а.с. 26-46), покупець зобов`язаний провести розрахунок за товар протягом 15 календарних днів з моменту вивантаження товару на терміналі, що підтверджено підписанням видаткової накладної на товар покупцем, але не раніше банківського дня наступного за днем отримання покупцем грошових коштів за реалізований товар третім особам.

Відповідачем у відзиві на позов визнається, що на виконання умов Договору позивачем за період з серпня 2020 по вересень 2020 передано відповідачу товар на загальну суму 34 501 933,89 грн за видатковими накладними (т. 1, а. с. 47-68).

Таким чином, розрахунок повинен бути здійсненим у строки, визначеними в специфікаціях, порушивши які відповідач вважається таким, що прострочив грошове зобов`язання.

Відповідач оплату товару здійснив частково. Згідно з наведеним у позовній заяві розрахунком відповідач перерахував позивачу протягом вересня 2020 кошти на загальну суму 34455049,23 грн, в підтвердження оплати позивачем надані копії платіжних доручень (т.2 а.с. 119-178). Залишок боргу складає 46 884,66 грн, що визнається відповідачем.

Отже, в порушення вимог Договору, покупець (відповідач) не здійснив остаточний розрахунок за отриманий товар, внаслідок чого станом на момент подання позову виникла заборгованість в сумі 46 884,66 грн.

Відповідачем не оспорено вказану заборгованість та визнано позов, зокрема, визнано отримання товару в обсязі та за ціною згідно видаткових накладних, на які робиться посилання в позовній заяві, про порушення строків розрахунків, визначених специфікаціями. Також відповідач визнав, що залишок несплаченої суми за договором поставки складає 49154,66 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 ГПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

При вирішенні питання про прийняття здійсненого відповідачем визнання позову судом приймається до уваги таке.

Статтею 42 ГПК України визначено перелік прав та обов`язків учасників справи.

Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 46 ГПК України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Частиною 1 ст. 191 ГПК України встановлено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно з ч. 4 ст. 191 ГПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

У відповідності до ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Судом встановлено, що подана відповідачем заява про визнання позову підписана директором Єфіменко В.В. Наявний у матеріалах справи Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (т. 2 а.с. 192), що здійснений на запит суду, підтверджує, що зазначена особа являлась керівником ПП «Явір-2005» станом на момент підписання заяви і була уповноважена представляти відповідача без обмежень повноважень. Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 01.04.2021 (т.3 а.с.18-29) Єфіменко В.В. також являється керівником реорганізованої юридичної особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «ЯВІР-2005».

За змістом ч. 2 ст. 52 ГПК України усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив.

Відтак заява про визнання позову від 24.03.2021 (вх. №3388 від 29.03.2021) не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб, а тому приймається судом відповідно до ч. 1, 4 ст. 191 ГПК України.

Враховуючи визнання відповідачем позову, відсутність у суду підстав для постановлення ухвали про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 13 ГПК України).

Згідно п. 5 ст. 16 ЦК України одним із засобів захисту цивільних прав є примусове виконання обов`язку в натурі, яке в даному випадку полягає у виконанні відповідачем зобов`язань з оплати вартості отриманого товару.

Щодо вирішення питання про судові витрати позивача, господарський суд виходить з наступного.

За розгляд даного позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2270 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 149 від 18.02.2021 (т.1 а.с. 18).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при укладенні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.130 ГПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма міститься в ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

За ч. 3 ст. 252 ГПК України якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи у порядку спрощеного провадження не проводиться.

Згідно штемпеля поштового відділення на конверті, заява про визнання позову була подана відповідачем до відділу поштового зв`язку для направлення Господарському суду Полтавської області 25.03.2021, тобто в межах 30-ти денного строку з дня відкриття провадження у справі.

Таким чином, 50% судового бору у розмірі 1135 грн підлягають поверненню позивачу з бюджету відповідно до статті 129 ГПК України, з урахуванням приписів ч. 1 ст. 130 ГПК України, якою визначено право позивача на повернення 50 відсотків судового збору, зокрема, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, яке було реалізоване відповідачем, витрати зі сплати інших 50 відсотків судового збору у розмірі 1135 грн покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 129, 130, 232-233, 237-238 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариство з обмеженою відповідальністю «ЯВІР-2005» (вул. Хлібозаводська, 7, м. Полтава, 36007, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВБС-ТРЕЙД» (вул. Соборна, 17, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25002, ) - 49 154,66 грн основного боргу; 1135 грн витрат по сплаті судового збору.

3. Із пред`явленням даного рішення в органи Державної казначейської служби України повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «ВБС-ТРЕЙД» (вул. Соборна, 17, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25002, ) з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1135 грн, сплачений згідно з платіжного доручення № 149 від 18.02.202.

4. Видати наказ з набранням цим рішенням законної сили.

5. Копію рішення надіслати учасникам справи в порядку, встановленому статтею 242 ГПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України). Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 12.04.2021.

Суддя І.І. Пушко