ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" квітня 2021 р. м. Київ Справа № 911/3165/20

м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 16/108

Господарський суд Київської області

Господарський суд Київської області, одноособово, у складі судді Саванчук С.О., секретар судового засідання Бондаренко О.М., розглянув матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Дан-Авто"

01103, м. Київ, вул. Чорногірська, буд. 14, оф. 51,

адреса для листування: 01001, м. Київ, пров. Тараса Шевченка, буд. 16

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІКГ-6"

04116, м. Київ, вул. Старокиївська, буд. 10-Г,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача

ОСОБА_1

АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача

ОСОБА_2

АДРЕСА_2

про визнання правочинів, рішень загальних зборів учасників та рішення учасника недійними, повернення майна

за участі представників сторін:

позивача: Петровський В.В., посвідчення №001772 від 09.10.2020;

відповідача: не з`явився;

третьої особи-1: не з`явився;

третьої особи-2: не з`явився.

Обставини справи:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява (вх. №3207/20 від 02.11.2020) Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Дан-Авто" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІКГ-6" про визнання правочинів, рішень загальних зборів учасників та рішення учасника недійними, повернення майна.

Також до позову додано клопотання про витребування доказів (вх. № 24075/20 від 02.11.2020).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі рішення учасника Товариства з обмеженою відповідальністю "ІКГ-6" від 21.06.2019 та актів приймання-передачі нерухомого майна №1/1, №1/2, №1/3, №1/4 від 21.06.2019, Товариство з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Дан-Авто", в особі директора ОСОБА_2, незаконно передало до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "ІКГ-6" 42 земельні ділянки, які належили на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Дан-Авто".

Судом встановлено, що позовна заява і додані до неї документи відповідають вимогам статей 162, 164, 172, частині 5 статті 174, статті 175 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 10.11.2020 судом прийнято позовну заяву (вх. №3207/20 від 02.11.20) до розгляду за правилами загального позовного провадження, проведення підготовчого засідання суду призначено на 08.12.2020, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_1 та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 .

Ухвалою Господарського суду Київської області від 10.11.2020 судом задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Дан-Авто" (вх. № 24075/20 від 02.11.2020) про витребування доказів.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від Державного підприємства "Національні інформаційні системи" Міністерства юстиції України надійшов лист (вх. № 26004/20 від 23.11.2020).

Через канцелярію Господарського суду Київської області від Броварської районної державної адміністрації Київської області надійшов лист (вх. № 30119/20 від 07.12.2020).

У судове засідання 08.12.2020 з`явився представник позивача та надав усні пояснення у справі, інші учасники судового процесу у судове засідання не з`явились. Станом на дату проведення судового засідання, у суду відсутні відомості стосовно повідомлення відповідача та третіх осіб, оскільки відповідно до довідок канцелярії Господарського суду Київської області від 12.11.2020 у суду була відсутня фінансова можливість направлення поштою учасникам справи копій ухвал Господарського суду Київської області від 10.11.2020.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 08.12.2020 судом продовжено строк підготовчого провадження у справі № 911/3165/20 на 30 днів та відкладено підготовче засідання у справі на 12.01.2021 о 14:00.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від позивача надійшло клопотання про огляд доказів за їх місцезнаходженням (вх. №31011/20 від 15.12.2020).

Підготовче засідання, що призначене на 12.01.2021 о 14:00, не відбулось у зв`язку із хворобою судді.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 29.01.2021 судом призначено підготовче засідання у справі №911/3165/20 на 18.02.2021.

У судове засідання 18.02.2021 з`явився представник позивача та надав усні пояснення у справі, інші учасники судового процесу в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання не повідомлені.

Відповідно до інформації з офіційного сайту ПАТ "Укрпошта" щодо відправлення відповідачу ухвали Господарського суду Київської області від 29.01.2021, судом встановлено, що "відправлення у точці видачі/доставки".

Відповідно до інформації з офіційного сайту ПАТ "Укрпошта" щодо відправлення третій особі-1 ухвали Господарського суду Київської області від 29.01.2021, судом встановлено, що "відправлення не вручене під час доставки".

Відповідно до інформації з офіційного сайту ПАТ "Укрпошта" щодо відправлення третій особі-2 ухвали Господарського суду Київської області від 29.01.2021, судом встановлено, що відбулось "повернення за зворотньою адресою: інші причини" конверту.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 18.02.2021 задоволено клопотання позивача про огляд доказів за їх місцезнаходженням.

У судовому засіданні 18.02.2021 судом, за участі представника позивача, оглянуто дані, що містяться на офіційному веб-порталі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За результатами огляду веб-порталу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, в судовому засіданні оглянуто: реєстраційний номер об`єкта 12 (кадастровий номер: :01:066:0024), реєстраційний номер об`єкта 2 (кадастровий номер :01:073:0138), реєстраційний номер об`єкта 12 (кадастровий номер :01:073:0135), реєстраційний номер об`єкта 12 (кадастровий номер :01:073:0148) та долучено до матеріалів справи вказані у клопотанні позивача про огляд доказів за їх місцезнаходженням (вх. №31011/20 від 15.12.2020) копії документів.

За результатами судового засідання 18.02.2021, на підставі усних пояснень представника позивача, а також того, що інші учасники судового процесу не повідомлені про дане судове засідання, суд дійшов висновку про оголошення перерви у судовому засіданні 18.02.2021 до 16.03.2021 о 17:00, відповідно до пункту 4 частини 5 статті 183 Господарського процесуального кодексу України, на час, достатній для отримання позивачем додаткових доказів.

У судове засідання 16.03.2021 з`явились представники позивача та надали усні пояснення по справі, представники інших учасників справи у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання не повідомлені.

Відповідно до інформації з офіційного сайту ПАТ "Укрпошта" щодо відправлення відповідачу ухвали Господарського суду Київської області від 18.02.2021, судом встановлено, що "відправлення у точці видачі/доставки".

Відповідно до інформації з офіційного сайту ПАТ "Укрпошта" щодо відправлення третій особі-1 ухвали Господарського суду Київської області від 18.02.2021, судом встановлено, що "відправлення не вручене під час доставки".

Відповідно до інформації з офіційного сайту ПАТ "Укрпошта" щодо відправлення третій особі-2 ухвали Господарського суду Київської області від 18.02.2021, судом встановлено, що відбулось "повернення за зворотньою адресою: інші причини" конверту.

У судовому засіданні представник позивача подав суду клопотання від 15.03.2021 про приєднання доказів до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 16.03.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті на 06.04.2021.

У судове засідання 06.04.2021 з`явився представник позивача, який підтримав позовні вимоги, представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, місце та час судового розгляду повідомлений належним чином.

Відповідно до частини 6 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 06.04.2021 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, суд -

встановив:

1. Короткий зміст позовних вимог

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі рішення учасника Товариства з обмеженою відповідальністю "ІКГ-6" від 21.06.2019 та актів приймання-передачі нерухомого майна №1/1, №1/2, №1/3, №1/4 від 21.06.2019, Товариство з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Дан-Авто", в особі директора ОСОБА_2, незаконно передало до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "ІКГ-6" 42 земельні ділянки, які належили на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Дан-Авто".

2. Аргументи Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Дан-Авто"

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ІНВЕСТ КРЕДИТ ГРУП" як продавцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛІЗИНГОВА КОМПАНІЯ "ДАН-АВТО" як покупцем укладені договори купівлі-продажу 42 земельних ділянок.

22.09.2015, на підставі договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі та рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Дан-Авто", оформлених протоколом №23/09-15 від 23.09.2015, ОСОБА_1 став єдиним учасником і власником 100% розміру частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Дан-Авто".

На підставі протоколу №12/10-15 від 12.10.2015 та відповідного наказу від 13.10.2015, ОСОБА_1 призначений директором Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Дан-Авто".

ОСОБА_3 на підставі підроблених документів, а саме: підробленого рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Дан-Авто" №23/11/-18 від 23.11.2018 та акта прийому-передачі частки у статутному капіталі, незаконно заволоділа часткою у розмірі 100% статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Дан-Авто" .

У подальшому, ОСОБА_3 відчужила вказану частку (корпоративні права) на користь ОСОБА_4 .

Згідно з актом приймання-передачі частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛК "Дан-Авто" від 05.12.2018, зареєстрованим у реєстрі за № 3471, 3472 та рішенням єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Дан-Авто" № 05/12/-18 від 05.12.2018, зареєстрованим у реєстрі за № 3475, 3476, ОСОБА_4 став власником корпоративних прав Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Дан-Авто" .

У подальшому, ОСОБА_4 прийняв рішення учасника, оформлене рішенням учасника № 20/06/2019 від 20.06.2019 та за актом від 20.06.2019 передав 100% корпоративних прав у вищевказаному Товаристві на користь ОСОБА_2 .

Рішенням учасника Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛК "Дан-Авто" № 09/07/2019 від 09.07.2019 вирішено припинити Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛК "Дан-Авто" як юридичну особу та ліквідувати її у добровільному порядку, призначено голову ліквідаційної комісії Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Дан-Авто" у складі ОСОБА_2

У зв`язку із вказаним вище, ОСОБА_1 , у межах справи № 910/8323/19, звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Дан-Авто", ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , за участі третіх осіб: Відділ з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, Державний реєстратор Державного підприємства "Київоблреклама" Кашніков Руслан Едуардович, Державний реєстратор Комунального підприємства "Правочин" Мартенівської сільської ради Пулинського району Житомирської області Панченко Юлія Олександрівна, Державний реєстратор Комунального підприємства "Реєстраційна служба" Маломощаницької сільської ради Здолбунівського району Рівненської області Касюк Віктор Васильович, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Легкий Вадим Володимирович, про витребування частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛК "Дан-Авто" та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину шляхом скасування реєстраційних дій щодо Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛК "Дан-Авто"

У процесі розгляду справи № 910/8323/19, ОСОБА_3 визнала позов у повному обсязі. При цьому, зазначила, що з ОСОБА_1 особисто не зустрічалась, не розмовляла та, відповідно, не домовлялась щодо придбання у нього частки у статутному капіталі Товариства. У зв`язку із скрутним фінансовим становищем ОСОБА_3 погодилась на пропозицію надати свої документи для тимчасового оформлення Товариства за винагороду. При цьому, із нотаріусом Перевертуном О.Ю. ОСОБА_3 не зустрічалась, документи щодо оформлення права частки Товариства підписувала без участі нотаріуса. Всі дії виконувала за вказівкою сторонньої особи за винагороду.

ОСОБА_3 у заяві про визнання позову підтвердила факт підписання документів щодо оформлення частки Товариства, проте, враховуючи те, що ОСОБА_1 , станом на момент прийняття рішення № 23/11/-18 від 23.11.2018 був єдиним учасником Товариства, то і рішення він мав приймати одноособово, підпис ОСОБА_3 не є обов`язковим.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.02.2020 у справі № 910/8323/19, яке залишено в силі постановою Північного апеляційного господарського суду від 15.09.2020, позов задоволено повністю, витребувано на користь ОСОБА_1 з незаконного володіння ОСОБА_2 частку в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Дан-Авто" розміром 100% статутного капіталу та скасовано реєстраційні дії.

У процесі оскарження вказаних правочинів, у момент, коли 100% частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Дан-Авто" незаконно володів ОСОБА_2 , останній прийняв рішення про передачу 42 земельних ділянок, які належали Товариству з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Дан-Авто" на праві власності, до статного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "ІКГ- 6", в якій ОСОБА_2 також був і директором, і єдиним учасником, який володів 100% частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ІКГ-6".

Передача вказаних 42 земельних ділянок відбулась на підставі рішення учасника Товариства з обмеженою відповідальністю "ІКГ-6" від 21.06.2019 та актів приймання-передачі нерухомого майна №1/1, №1/2, №1/3, №1/4 від 21.06.2019.

27.06.2019 ОСОБА_2 як учасник Товариства з обмеженою відповідальністю "ІКГ-6" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Дан-Авто", в особі директора ОСОБА_2, приймає рішення, оформлені протоколом №27/06/2019 загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "ІКГ-6" від 27.06.2019, про затвердження додаткового вкладу до статутного капіталу у негрошовій формі (42 земельні ділянки), збільшення розміру статутного капіталу, затвердження розміру часток учасників та їх номінальну вартість (копія протоколу додається). Вказані 42 земельні ділянки були єдиним майном (основними засобами) позивача, що підтверджується фінансовим звітом, станом на 30.06.2019, а також довідкою від №27 від 30.10.2020.

Після того, як Товариство з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Дан-Авто", в особі директора ОСОБА_2, передало до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "ІКГ-6" вказані 42 земельні ділянки, 02.07.2019 єдиний учасник Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Дан-Авто" - ОСОБА_2 приймає рішення учасника №02/07/2019 від 02.07.2019 про продаж своєї частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ІКГ-6" та вихід зі складу учасників.

03.07.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "ІКГ-6", в особі директора ОСОБА_2, приймає рішення, оформлене протоколом № 03/07/2019 від 03.07.2019 про припинення Товариством з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Дан-Авто" своєї участі у діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "ІКГ-6", у зв`язку із виходом зі складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "ІКГ-6" та продажу ним своєї частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальіцнстю "ІКГ- 6", що складає 40 % статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "ІКГ-6" у розмірі 1302700,00 грн.

03.07.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Дан-Авто", в особі директора ОСОБА_2, та громадянин України ОСОБА_2 (тобто одна і та ж особа) підписують акт приймання-передачі частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальінстю "ІКГ-6", за яким Товариство з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Дан-Авто" відповідно до умов договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ІКГ-6" від 03.07.2019 передало у власність ОСОБА_2 належну Товариству з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Дан-Авто" частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ІКГ-6" у розмірі 40% .

Таким чином, ОСОБА_2 після купівлі 40% статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "ІКГ-6" почав володіти 100 % статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "ІКГ-6".

Тобто, Товариство з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Дан-Авто" передало до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "ІКГ-6" 42 земельні ділянки, продало свою частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ІКГ-6" ОСОБА_2 , після чого вийшло з учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "ІКГ-6".

26.12.2019 громадянин України ОСОБА_2 та громадянин України ОСОБА_6 підписали акт приймання-передачі частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ІКГ-6" від 26.12.2019 про те, що ОСОБА_2 відповідно до договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ІКГ-6" від 26.12.2019 передав у власність частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ІКГ-6" ОСОБА_6 , у розмірі 3256750,00 грн., що становить 100% статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "ІКГ-6".

Враховуючи те, що ОСОБА_2 володів корпоративними правами та був учасником Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Дан-Авто" незаконно (вказаний факт встановлений рішенням Господарського суду міста Києва від 04.02.2020 у справі № 910/8323/19), то будь-які рішення загальних зборів учасників вказаного Товариства прийняті за відсутності кворуму, а будь-який документ, що підписано від імені вказаного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Дан-Авто" є незаконним, недійсним та таким, що не створює жодних правових наслідків.

3. Аргументи Товариства з обмеженою відповідальністю «ІКГ-6»

Відповідач відзиву на позовну заяву, доказів сплати або контр - розрахунку суми заборгованості суду не надав, про розгляд справи щодо нього у господарському суді судом направлена ухвала Господарського суду Київської області на його належну адресу: 04116, м. Київ, вул. Старокиївська, буд. 10-Г, що встановлена судом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

За приписом пункту 10 частини 2 статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» в Єдиному державному реєстрі містяться відомості про місцезнаходження юридичної особи.

Відповідно до статті 10 вказаного Закону, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, винесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Відповідно до трекінгу відстеження поштового відправлення № 656 з офіційного веб-сайту ПАТ "Укрпошта" у мережі Інтернет, ухвала суду вручена відповідачу 26.03.2021.

З огляду на вказані положення чинного законодавства та обставини отримання відповідачем ухвали суду, суд дійшов висновку про належне повідомлення відповідача про розгляд справи щодо нього у господарському суді та його процесуальні права на надання суду заперечень на позов і доказів.

4. Норми права, що підлягають застосуванню

За приписами частин 1, 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 202 Цивільного кодексу України передбачається, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною 1 статті 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Частиною 1 статті 215 Цивільного кодексу України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Відповідно до статті 511 Цивільного кодексу України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини 1 статті 632 Цивільного кодексу України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" учасники товариства мають такі права, зокрема, брати участь в управлінні товариством у порядку, передбаченому цим Законом та статутом товариства. Учасники товариства можуть мати інші права, передбачені законом та статутом товариства.

Згідно з статтею 28 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" органами товариства є загальні збори учасників, наглядова рада (у разі утворення) та виконавчий орган.

Відповідно до статті 29 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" загальні збори учасників є вищим органом товариства. Кожен учасник товариства має право бути присутнім на загальних зборах учасників, брати участь в обговоренні питань порядку денного і голосувати з питань порядку денного загальних зборів учасників. Кожен учасник товариства на загальних зборах учасників має кількість голосів, пропорційну до розміру його частки у статутному капіталі товариства, якщо інше не передбачено статутом.

За змістом частин 1, 2 статті 30 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" загальні збори учасників можуть вирішувати будь-які питання діяльності товариства. До компетенції загальних зборів учасників належать, зокрема: 2) внесення змін до статуту товариства, прийняття рішення про здійснення діяльності товариством на підставі модельного статуту; 3) зміна розміру статутного капіталу товариства; 5) перерозподіл часток між учасниками товариства у випадках, передбачених цим Законом; 13) прийняття рішень про виділ, злиття, поділ, приєднання, ліквідацію та перетворення товариства, обрання комісії з припинення (ліквідаційної комісії), затвердження порядку припинення товариства, порядку розподілу між учасниками товариства у разі його ліквідації майна, що залишилося після задоволення вимог кредиторів, затвердження ліквідаційного балансу товариства.

Відповідно до частини 1 статті 31 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" загальні збори учасників скликаються у випадках, передбачених цим Законом або статутом товариства, а також: 1) з ініціативи виконавчого органу товариства; 2) на вимогу наглядової ради товариства; 3) на вимогу учасника або учасників товариства, які на день подання вимоги в сукупності володіють 10 або більше відсотками статутного капіталу товариства.

Згідно з частинами 1, 4 статті 33 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" загальні збори учасників проводяться в порядку, встановленому цим Законом та статутом товариства. На загальних зборах учасників, що проводяться відповідно до частини третьої цієї статті, ведеться протокол, у якому фіксуються перебіг загальних зборів учасників та прийняті рішення. Протокол підписує голова загальних зборів учасників або інша уповноважена зборами особа. Кожен учасник товариства, який взяв участь у загальних зборах учасників, може підписати протокол.

Рішення з питань, передбачених пунктами 2, 3, 13 частини другої статті 30 цього Закону, приймаються трьома чвертями голосів усіх учасників товариства, які мають право голосу з відповідних питань (частина 2 статті 34 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю").

Рішення загальних зборів учасників з питань, передбачених пунктами 4, 5, 9, 10 частини другої статті 30 цього Закону, приймаються одностайно всіма учасниками товариства, які мають право голосу з відповідних питань (частина 3 статті 34 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю").

Рішення загальних зборів учасників з усіх інших питань приймаються більшістю голосів усіх учасників товариства, які мають право голосу з відповідних питань (частина 4 статті 34 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю").

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 116 Цивільного кодексу України учасники господарського товариства мають право у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом, здійснити відчуження часток у статутному (складеному) капіталі товариства, цінних паперів, що засвідчують участь у товаристві, у порядку, встановленому законом.

Системний аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що лише наявність рішення уповноваженого органу товариства про зміну складу учасників товариства може бути підставою для внесення відповідних відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб. При цьому, набуття права власності на частку у статутному капіталі надає третій особі право на вступ до товариства, вирішення якого віднесено до виключної компетенції загальних зборів.

Згідно з частиною 1 статті 173 Господарського процесуального кодексу України похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Рішення загальних зборів учасників (акціонерів, членів) та інших органів юридичної особи не є правочинами у розумінні статті 202 Цивільного кодексу України. До цих рішень не можуть застосовуватися положення статей 203 та 215 Цивільного кодексу України, які визначають підстави недійсності правочину, і, відповідно, правові наслідки недійсності правочину за статтею 216 Цивільного кодексу України. Зазначені рішення є актами ненормативного характеру (індивідуальними актами), тобто офіційними письмовими документами, що породжують певні правові наслідки, які спрямовані на регулювання господарських відносин і мають обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин. У зв`язку із цим, підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів учасників (акціонерів, членів) юридичної особи можуть бути: невідповідність рішень загальних зборів нормам законодавства; порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів; позбавлення учасника (акціонера, члена) юридичної особи можливості взяти участь у загальних зборах (аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 04.12.2018 у справі №910/21845/16).

Відповідно до пунктів 17, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.10.2008 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів акціонерів (учасників) господарського товариства можуть бути: порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів; позбавлення акціонера (учасника) товариства можливості взяти участь у загальних зборах; порушення прав чи законних інтересів акціонера (учасника) товариства рішенням загальних зборів.

Безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у зв`язку з порушенням прямих вказівок закону є: прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення або у разі неможливості встановлення наявності кворуму (статті 59, 60 Закону України "Про господарські товариства", статті 41, 42 Закону України "Про акціонерні товариства", стаття 15 Закону України "Про кооперацію"); прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного загальних зборів товариства (частина 6 статті 42 Закону України "Про акціонерні товариства"); прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного, на розгляд яких не було отримано згоди усіх присутніх на загальних зборах (частина 5 статті 61 Закону України "Про господарські товариства"); відсутність протоколу загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю (частина 6 статті 60 Закону України "Про господарські товариства"); відсутність протоколу загальних зборів Акціонерного товариства, підписаного головою і секретарем зборів (стаття 46 Закону України "Про акціонерні товариства").

Правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 29.04.2015 у справі № 903/134/13-г та Верховного Суду, викладеними у постанові від 11.09.2018 у справі № 918/1377/16, Верховного Суду, викладеними у постанові від 12.06.2019 у справі № 927/352/18 зазначено позицію щодо кваліфікації акту приймання-передачі майна до статутного капіталу юридичної особи як двостороннього правочину.

Відповідно до вказаних висновків Верховного Суду акт приймання-передачі майна до складу статутного фонду є правочином, який підтверджує волевиявлення сторін, має юридичні наслідки - набуття та припинення права власності на нерухоме майно.

Надаючи оцінку акту приймання приймання-передачі майна Верховний Суд зробив висновки про те, що такий двосторонній акт свідчить про погоджену дію шляхом волевиявлення обох сторін цього двостороннього правочину на набуття певних цивільних прав та обов`язків. Оскарження правочину, оформленого актом (у розумінні статті 202 Цивільного кодексу України), у цьому випадку, є належним способом захисту цивільних прав та обов`язків у розумінні статті 16 Цивільного кодексу України, статті 20 Господарського кодексу України.

Відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

5. Фактичні обставини, встановлені судом, докази, що прийняті та відхилені судом, мотиви прийняття або відхилення кожного доказу та аргументу, викладеного сторонами у матеріалах справи та висновки суду за результатами розгляду справи

5.1. Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.02.2020 у справі № 910/8323/19, яке залишено в силі постановою від 15.09.2020 Північного апеляційного господарського суду, позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Дан-Авто", ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , за участю: третьої особи-1 - Відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, третьої особи-2 - Державного реєстратора Державного підприємства "Київоблреклама" Кашнікова Р.Е., третьої особа-3 - Державного реєстратора Комунального підприємства "Правочин" Мартинівської сільської ради Пулинського району Житомирської області Панченко Ю.О., третьої особи-4 - Державного реєстратора Комунального підприємства "Реєстраційна служба" Маломощаницької сільської ради Здолбунівського району Рівненської області Касюка В.В., третьої особи-5 - Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Легкого В.В., про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину - задоволено, визнано недійсним рішення єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Дан-Авто", оформленого протоколом № 05/12/-18 від 05.12.2018, з усіх питань порядку денного; визнано недійсним рішення єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Дан-Авто", оформленого протоколом №20/06/2019 від 20.06.2019, з усіх питань порядку денного; визнано недійсним рішення учасника Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Дан-Авто", оформленого протоколом № 09/07/2019 від 09.07.2019, з усіх питань порядку денного; скасовано реєстраційні дії як похідні вимоги та витребувано на користь ОСОБА_1 з незаконного володіння ОСОБА_2 частку в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Дан-Авто" розміром 100 % статутного капіталу.

Підстави позову: недодержання в момент вчинення правочину Товариством з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "ДАН-АВТО" вимог, які встановлені статтею 203 Цивільного кодексу України, а саме: те, що особа, яка вчиняла правочин, не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності, а також правочин не відповідав волі його учасника і того, що рішення учасників прийнято за відсутності кворуму.

Предмет позову: 1) визнати недійсним рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІЗИНГОВА КОМПАНІЯ "ДАН-АВТО" від 21.06.2019 про вступ до складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "ІКГ-6" та передачі 42 земельних ділянок до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "ІКГ-6"; 2) визнати недійсним рішення учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «ІКГ-6» від 21.06.2019 щодо збільшення розміру статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «ІКГ-6» за рахунок прийняття у статутний капітал Товариства з обмеженою відповідальністю «ІКГ-6» 42 земельних ділянок, які знаходяться у селі Пухівка Броварського району Київської області; 3) визнати недійсними правочини щодо внесення майна до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «ІКГ - 6», оформлених актами приймання - передачі майна від 21.06.2019 № 1/1, 1/2, 1/3, 1/4; 4) визнати недійсним рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «ІКГ-6», оформлене протоколом № 27/06/2019 від 27.06.2019 про затвердження результатів внесення додаткового вкладу третьою особою до статутного капіталу Товариства, затвердження збільшеного розміру статутного капіталу Товариства, затвердження розмірів часток учасників Товариства та їх номінальної вартості з урахуванням внесених ними додаткових вкладів; 5) повернути у власність Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Дан-Авто» (ідентифікаційний код в ) - 42 земельні ділянки, які були передані у статутний капітал Товариства з обмеженою відповідальністю «ІКГ-6» на підставі рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «ІКГ-6» від 21.06.2019 та актів приймання-передачі нерухомого майна до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «ІКГ-6» № 1/1, 1/2, 1/3, 1/4 від 21.06.2019.

5.2. Відносно аргументів позивача про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІЗИНГОВА КОМПАНІЯ "ДАН-АВТО" від 21.06.2019 про вступ до складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "ІКГ-6" та передачі 42 земельних ділянок до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "ІКГ-6", суд зазначає таке.

Відповідно до статті 80 Господарського процесуального кодексу України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Згідно з статтею 91 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Пунктом 5, 8 частини 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Частиною 2 статті 164 Господарського процесуального кодексу України визначено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до пункту 1, 3 частини 1 статті 177 Господарського процесуального кодексу України завданнями підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів.

Під час розгляду справи на підготовчому провадженні представником позивача зазначено, що рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІЗИНГОВА КОМПАНІЯ "ДАН-АВТО" від 21.06.2019 про вступ до складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "ІКГ-6" та передачу 42 земельних ділянок до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "ІКГ-6" не приймалось, примірник такого рішення чи докази його прийняття відсутні, проте, клопотання про зміну предмета позову на підставі частини 3 статті 46 Господарського процесуального кодексу України позивачем не подано, отже, з урахуванням того, що до матеріалів справи не долучено доказів у розумінні статтей 80, 91 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження позовної вимоги про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІЗИНГОВА КОМПАНІЯ "ДАН-АВТО" від 21.06.2019 про вступ до складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "ІКГ-6" та передачі 42 земельних ділянок до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "ІКГ-6", суд дійшов про відмову у задоволенні позову в цій частині.

5.3. Відносно аргументів позивача про визнання недійсним рішення учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «ІКГ-6» від 21.06.2019 щодо збільшення розміру статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «ІКГ-6» за рахунок прийняття у статутний капітал Товариства з обмеженою відповідальністю «ІКГ-6» 42 земельних ділянок, які знаходяться у селі Пухівка Броварського району Київської області, суд зазначає таке.

За змістом частини 1 статті 167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) учасники товариства мають такі права, зокрема, брати участь в управлінні товариством у порядку, передбаченому цим Законом та статутом товариства. Учасники товариства можуть мати інші права, передбачені законом та статутом товариства.

Згідно з статтею 28 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" органами товариства є загальні збори учасників, наглядова рада (у разі утворення) та виконавчий орган.

Відповідно до статті 29 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" загальні збори учасників є вищим органом товариства. Кожен учасник товариства має право бути присутнім на загальних зборах учасників, брати участь в обговоренні питань порядку денного і голосувати з питань порядку денного загальних зборів учасників. Кожен учасник товариства на загальних зборах учасників має кількість голосів, пропорційну до розміру його частки у статутному капіталі товариства, якщо інше не передбачено статутом.

За змістом частини 2 статті 30 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" загальні збори учасників можуть вирішувати будь-які питання діяльності товариства.

До компетенції загальних зборів учасників належать, зокрема: визначення основних напрямів діяльності товариства; внесення змін до статуту товариства, прийняття рішення про здійснення діяльності товариством на підставі модельного статуту; зміна розміру статутного капіталу товариства; затвердження грошової оцінки негрошового вкладу учасника; перерозподіл часток між учасниками товариства у випадках, передбачених цим Законом; обрання та припинення повноважень наглядової ради товариства або окремих членів наглядової ради, встановлення розміру винагороди членам наглядової ради товариства; обрання одноосібного виконавчого органу товариства або членів колегіального виконавчого органу (всіх чи окремо одного або декількох з них), встановлення розміру винагороди членам виконавчого органу товариства; визначення форм контролю та нагляду за діяльністю виконавчого органу товариства; створення інших органів товариства, визначення порядку їх діяльності; прийняття рішення про придбання товариством частки (частини частки) учасника; затвердження результатів діяльності товариства за рік або інший період; розподіл чистого прибутку товариства, прийняття рішення про виплату дивідендів; прийняття рішень про виділ, злиття, поділ, приєднання, ліквідацію та перетворення товариства, обрання комісії з припинення (ліквідаційної комісії), затвердження порядку припинення товариства, порядку розподілу між учасниками товариства у разі його ліквідації майна, що залишилося після задоволення вимог кредиторів, затвердження ліквідаційного балансу товариства; прийняття інших рішень, віднесених цим Законом до компетенції загальних зборів учасників.

Відповідно до частини 1 статті 31 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" загальні збори учасників скликаються у випадках, передбачених цим Законом або статутом товариства, а також: 1) з ініціативи виконавчого органу товариства; 2) на вимогу наглядової ради товариства; 3) на вимогу учасника або учасників товариства, які на день подання вимоги в сукупності володіють 10 або більше відсотками статутного капіталу товариства.

Згідно з частинами 1, 4 статті 33 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" загальні збори учасників проводяться в порядку, встановленому цим Законом та статутом товариства. На загальних зборах учасників, що проводяться відповідно до частини третьої цієї статті, ведеться протокол, у якому фіксуються перебіг загальних зборів учасників та прийняті рішення. Протокол підписує голова загальних зборів учасників або інша уповноважена зборами особа. Кожен учасник товариства, який взяв участь у загальних зборах учасників, може підписати протокол.

Рішення з питань, передбачених пунктами 2, 3, 13 частини другої статті 30 цього Закону, приймаються трьома чвертями голосів усіх учасників товариства, які мають право голосу з відповідних питань (частина 2 статті 34 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю").

Рішення загальних зборів учасників з питань, передбачених пунктами 4, 5, 9, 10 частини другої статті 30 цього Закону, приймаються одностайно всіма учасниками товариства, які мають право голосу з відповідних питань (частина 3 статті 34 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю").

Рішення загальних зборів учасників з усіх інших питань приймаються більшістю голосів усіх учасників товариства, які мають право голосу з відповідних питань (частина 4 статті 34 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю").

За результатами дослідження рішення учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «ІКГ-6» від 21.06.2019 щодо збільшення розміру статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «ІКГ-6» за рахунок прийняття у статутний капітал Товариства з обмеженою відповідальністю «ІКГ-6» 42 земельних ділянок, які знаходяться у селі Пухівка Броварського району Київської області, суд зазначає, що рішення від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «ІКГ-6» підписано ОСОБА_2, від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Дан - Авто» підписано ОСОБА_2

Відповідно до абзацу 1 частини 3 статті 92 Цивільного кодексу України орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у зв`язку із порушенням прямих вказівок закону є: прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення або у разі неможливості встановлення наявності кворуму (статті 59, 60 Закону України "Про господарські товариства", статті 41, 42 Закону України "Про акціонерні товариства", стаття 15 Закону України "Про кооперацію"); прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного загальних зборів товариства (частина 6 статті 42 Закону України "Про акціонерні товариства"); прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного, на розгляд яких не було отримано згоди усіх присутніх на загальних зборах (частина 5 статті 61 Закону України "Про господарські товариства"); відсутність протоколу загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю (частина 6 статті 60 Закону України "Про господарські товариства"); відсутність протоколу загальних зборів Акціонерного товариства, підписаного головою і секретарем зборів (стаття 46 Закону України "Про акціонерні товариства").

Ураховуючи обставини, що встановлені у рішенні Господарського суду міста Києва від 04.02.2020 у справі № 910/8323/19 про те, що з власності ОСОБА_1 23.11.2018 протиправно вибуло 100% корпоративних прав у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Дан-Авто" і те, що всі подальші передачі корпоративних прав до ОСОБА_2 скасовані рішенням суду, очевидно, що власник Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Дан-Авто» ОСОБА_1 , який володів 100% корпоративних прав, не брав участі у прийнятті спірного рішення Товариства з обмеженою відповідальністю «ІКГ-6» від 21.06.2019 щодо збільшення розміру статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «ІКГ-6» за рахунок прийняття у статутний капітал Товариства з обмеженою відповідальністю «ІКГ-6» 42 земельних ділянок, які знаходяться у селі Пухівка Броварського району Київської області, а вказане рішення, з огляду на приписи Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальінстю» та положення статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Дан-Авто», було прийнято за відсутності кворуму, що є підствою для визнання його недійсним, оскільки ОСОБА_2 , на момент підписаня спірного рішення, не мав корпоративних прав у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Дан-Авто» або документів, з яких виникає процесуальне право на підписання спірного рішення.

5.4. Відносно аргументів позивача про визнання недійсними правочинів щодо внесення майна до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «ІКГ - 6», які оформлені актами приймання - передачі майна від 21.06.2019 № 1/1, 1/2, 1/3, 1/4, суд зазначає таке.

За результатами дослідження актів приймання - передачі майна від 21.06.2019 № 1/1, 1/2, 1/3, 1/4, якими, на підставі рішення Товариства з обмеженою відповідальністю «ІКГ-6» від 21.06.2019 щодо збільшення розміру статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «ІКГ-6», передано 42 земельні ділянки до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «ІКГ-6», судом встановлено, що вони підписані від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «ІКГ-6» - ОСОБА_2, від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Дан - Авто» підписані ОСОБА_2 .

Правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 29.04.2015 у справі № 903/134/13-г, Верховного Суду, викладеними у постанові від 11.09.2018 у справі № 918/1377/16, Верховного Суду, викладеними у постанові від 12.06.2019 у справі № 927/352/18 зазначено позицію щодо кваліфікації акту приймання-передачі майна до статутного капіталу юридичної особи як двостороннього правочину.

Відповідно до вказаних висновків Верховного Суду акт приймання-передачі майна до складу статутного фонду є правочином, який підтверджує волевиявлення сторін, має юридичні наслідки - набуття та припинення права власності на нерухоме майно.

Надаючи оцінку акту приймання приймання-передачі майна Верховний Суд зробив висновки про те, що такий двосторонній акт свідчить про погоджену дію шляхом волевиявлення обох сторін цього двостороннього правочину на набуття певних цивільних прав та обов`язків. Оскарження правочину, оформленого актом (у розумінні статті 202 Цивільного кодексу України), у цьому випадку, є належним способом захисту цивільних прав та обов`язків у розумінні статті 16 Цивільного кодексу України, статті 20 Господарського кодексу України.

Згідно з частинами 1-4 статті 202 Цивільного кодексу України правочин - це дія особи, яка спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Метою будь-якого правочину є досягнення певних юридичних наслідків, що мають істотне значення для сторін правочину.

Отже, правочин - це вольові, правомірні дії, безпосередньо спрямовані на досягнення правового результату, а саме: на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

Згідно з статтею 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

З огляду на те, що ОСОБА_1 , який, станом на 21.06.2019, був єдиним власником 100% корпоративних прав Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Дан-Авто», не підписував спірні акти приймання - передачі нерухомого майна № 1/1, 1/2, 1/3, 1/4, а саме: про передачу 42 земельних ділянок до статуного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «ІКГ-6», очевидно, що було відсутнє волевиявлення власника Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Дан-авто» для досягнення певних юридичних наслідків, що мають істотне значення для сторін правочину, а ОСОБА_2 не мав жодних правових підстав для підписання зазначених документів від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Дан-Авто», з огляду на те, що ним незаконно 20.06.2019 набуті корпоративні права Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Дан-Авто», що встановлено рішенням Господарського суду міста Києва від 04.02.2020 у справі № 910/8323/19, яке залишено в силі постановою Північного апеляційного господарського суду від 15.09.2020, отже, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання недійсними правочинів щодо внесення майна до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «ІКГ - 6», які оформлені актами приймання - передачі майна від 21.06.2019 № 1/1, 1/2, 1/3, 1/4.

5.5. Відносно аргументів позивача про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «ІКГ-6», оформленого протоколом № 27/06/2019 від 27.06.2019 про затвердження результатів внесення додаткового вкладу третьою особою до статутного капіталу Товариства, затвердження збільшеного розміру статутного капіталу Товариства, затвердження розмірів часток учасників Товариства та їх номінальної вартості з урахуванням внесених ними додаткових вкладів, суд зазначає таке.

За результатами дослідження рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «ІКГ-6», оформленого протоколом № 27/06/2019 від 27.06.2019, про затвердження результатів внесення додаткового вкладу третьою особою до статутного капіталу Товариства, затвердження збільшеного розміру статутного капіталу Товариства, затвердження розмірів часток учасників Товариства та їх номінальної вартості, з урахуванням внесених ними додаткових вкладів, судом встановлено, що воно підписане від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «ІКГ-6» ОСОБА_2 від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Дан - Авто» підписане ОСОБА_2

Оскільки судом встановлено, що ОСОБА_2 на мав будь-яких повноважень на прийняття рішень від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Дан - Авто», а всі попередні правочини на підставі яких у нього виникали корпоративні права у зазначеному підприємсті та права на розпорядження спірними земельними ділянками у судовому порядку скасовано і того, що єдиним власником Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Дан - Авто» є ОСОБА_1 , який жодних рішень з цього приводу не приймав, жодних документів не підписував, очевидно, що ОСОБА_2 , станом проведення загальних збрів 27.06.2019, не мав повноважень на підписання зазначеного протоколу, що, у свою чергу, підтверджує факт проведення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «ІКГ-6», оформлених протоколом № 27/06/2019 від 27.06.2019 з порушенням вимог Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» а саме: відсутністю кворуму.

5.6. Відносно аргументів позивача про повернення у власність Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Дан-Авто» 42 земельних ділянок, які були передані у статутний капітал Товариства з обмеженою відповідальністю «ІКГ-6» на підставі рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «ІКГ-6» від 21.06.2019 та актів приймання-передачі нерухомого майна до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «ІКГ-6» № 1/1, 1/2, 1/3, 1/4 від 21.06.2019, суд зазначає таке.

Відповідно до частини 1 статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з статтею 41 Конституції України та статтею 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, а Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року («Захист власності») визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Поняття власності, майна в практиці Європейського суду з прав людини має автономне значення, тобто, може бути ширшим, ніж у національному законодавстві окремої держави. Поняття «майно» у статті 1 Першого протоколу не обмежується власністю на фізичні речі, деякі інші права та інтереси, що складають активи, можуть розглядатися, як право власності (справа Беєлер проти Італії (2000).

Предметом регулювання статті 1 Першого протоколу до Конвенції, є втручання держави у право на мирне володіння майном. У практиці Європейського суду з прав людини (серед багатьох інших, наприклад, рішення у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23.09.1982, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21.02.1986, «Щокін проти України» від 14.10.2010, «Сєрков проти України» від 07.07.2011, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23.11.2000, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22.01.2009, «Трегубенко проти України» від 02.11.2004, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання у право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції, а саме: чи є втручання законним; чи має воно на меті «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання у право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Норми статті 216 Цивільного кодексу України визначають правові наслідки недійсності правочину, зокрема, повернення сторін у первісний стан, який мав місце до вчинення недійсного правочину - реституція.

Реституція як спосіб захисту порушеного права застосовується лише за наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним або який визнано недійсним. Реституція є заходом, спрямованим на приведення майнового стану сторін недійсного правочину до стану, який вони мали до вчинення такого правочину. У зв`язку із цим, вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного, зокрема, нікчемного, правочину, за правилами реституції може бути адресована тільки стороні недійсного правочину. Крім того, реституцію можна застосувати лише у випадку, коли предмет недійсного правочину станом на час вирішення відповідного питання перебуває в тієї сторони недійсного правочину, якій він був переданий.

Глава 29 Цивільного кодексу України передбачає такий спосіб захисту права власності як витребування майна з чужого незаконного володіння (віндикаційний позов).

Віндикація застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі, майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема, від добросовісного набувача, з підстав, передбачених частиною першою статті 388 Цивільного кодексу України.

Права особи, яка вважає себе власником майна, не захищаються шляхом задоволення позову до добросовісного набувача з використанням механізмів, передбачених нормами статей 215 і 216 Цивільного кодексу України. Такий захист можливий шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 388 Цивільного кодексу України, які дають право витребувати майно у добросовісного набувача.

Позовні вимоги про визнання недійсним правочину на підставі статті 215 Цивільного кодексу України, у зв`язку із порушенням частин 1, 2 статті 203 цього Кодексу, мають містити обґрунтування наявності підстав для визнання правочину недійсним і порушення прав позивача, яким, у свою чергу, має обиратися ефективний спосіб захисту свого порушеного права чи законного інтересу (подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі № 921/816/16-г/11).

У пункті 145 Рішення Європейського суду з прав людини від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного королівства" суд зазначив, що стаття 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, її суть зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органу розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист. Засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2015).

У постанові Верховного Суду від 22.05.2019 у справі № 910/2411/18 наведено правову позицію, згідно з якою завданням суду при здійсненні правосуддя є забезпечення, зокрема, захисту прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави, отже, встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.

Суд вправі застосовувати способи захисту цивільних прав, які випливають із характеру правопорушень, визначених спеціальними нормами права, а також повинен ураховувати критерії ефективності таких засобів захисту та вимоги частин 2-5 статті 13 Цивільного кодексу України щодо недопущення зловживання свободою при здійсненні цивільних прав особою.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, слід зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Отже, ефективний засіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права.

З огляду на те, що судом встановлена наявність підстав для визнання недійсними: рішення учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «ІКГ-6» від 21.06.2019 щодо збільшення розміру статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «ІКГ-6» за рахунок прийняття у статутний капітал Товариства з обмеженою відповідальністю «ІКГ-6» 42 земельних ділянок, які знаходяться у селі Пухівка Броварського району Київської області; правочинів щодо внесення майна до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «ІКГ - 6», оформлених актами приймання - передачі майна від 21.06.2019 № 1/1, 1/2, 1/3, 1/4; рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «ІКГ-6», оформленого протоколом № 27/06/2019 від 27.06.2019 про затвердження результатів внесення додаткового вкладу третьою особою до статутного капіталу Товариства, затвердження збільшеного розміру статутного капіталу Товариства, затвердження розмірів часток учасників Товариства та їх номінальної вартості з урахуванням внесених ними додаткових вкладів і того, що спірні земельні ділянки незаконно передані з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Дан - Авто» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІКГ -6» та які станом на дату розгляду справи перебувають у його власності, що підтверджується наявними у матеріалах справи інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, тобто, предмет недійсного правочину, станом на час вирішення відповідного питання, перебуває в тієї сторони недійсного правочину, якій він був переданий, суд дійшов висновку про наявність підстав для застосування правових наслідків недійсності правочину та повернення сторін у попередній стан шляхом повернення у власність Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Дан-Авто» 42 земельних ділянок.

При цьому, з огляду на зміст правочинів, що визнаються недійсними, судом враховано, що вищевказаним поверненням майна виконуються вимоги частини 2 статті 216 Цивільного кодексу України щодо повернення обох сторін у стан, що існував до моменту вчинення спірних правочинів.

5.7. Відповідно до статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, а також змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Зазначені конституційні принципи закріплені і в статтях 7 (рівність перед законом і судом) та 13 (змагальність сторін) Господарського процесуального кодексуУкраїни.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Отже, принцип змагальності не лише наділяє осіб, які беруть участь у справі, відповідними правами, але і покладає на них обов`язки подати наявні у них докази на підтвердження своїх вимог.

Принцип змагальності закріплений, зокрема, у частині 3 статті 13, частини 1 статті 76, частині 1 статті 78, частині 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Оцінюючи подані учасниками судового процесу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи у їх сукупності, та, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищенаведені фактичні обставини справи та керуючись статтями 73, 74, 76-86, 232, 237, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

вирішив:

1. Позов (вх. №3207/20 від 02.11.2020) Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Дан-Авто" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІКГ-6" про визнання правочинів, рішень загальних зборів учасників та рішення учасника недійними, повернення майна задовольнити частково.

2. Визнати недійсним рішення учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «ІКГ-6» від 21.06.2019 щодо збільшення розміру статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «ІКГ-6» за рахунок прийняття у статутний капітал Товариства з обмеженою відповідальністю «ІКГ-6» 42 земельних ділянок, які знаходяться у селі Пухівка, Броварського району Київської області.

3. Визнати недійсним правочин щодо внесення майна до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «ІКГ - 6», оформленого актом приймання - передачі майна від 21.06.2019 № 1/1.

4. Визнати недійсним правочин щодо внесення майна до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «ІКГ - 6», оформленого актом приймання - передачі майна від 21.06.2019 № 1/2.

5. Визнати недійсним правочин щодо внесення майна до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «ІКГ - 6», оформленого актом приймання - передачі майна від 21.06.2019 № 1/3.

6. Визнати недійсним правочин щодо внесення майна до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «ІКГ - 6», оформленого актом приймання - передачі майна від 21.06.2019 № 1/4.

7. Визнати недійсним рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «ІКГ-6», оформлене протоколом № 27/06/2019 від 27.06.2019 про затвердження результатів внесення додаткового вкладу третьою особою до статутного капіталу Товариства, затвердження збільшеного розміру статутного капіталу Товариства, затвердження розмірів часток учасників Товариства та їх номінальної вартості з урахуванням внесених ними додаткових вкладів.

8. Повернути у власність Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Дан-Авто» (ідентифікаційний код в ) - 42 земельних ділянки, які були передані у статутний капітал Товариства з обмеженою відповідальністю «ІКГ-6» на підставі рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «ІКГ-6» від 21.06.2019 та актів приймання-передачі нерухомого майна до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «ІКГ-6» № 1/1, 1/2, 1/3, 1/4 від 21.06.2019, а саме:

Земельну ділянку загальною площею 0,2477 га, кадастровий номер: :01:073:0143, що знаходиться за адресою: Київська обл., Броварський р-н, с. Пухівка, вул. Старонаводницька, 21 (двадцять один).

Земельну ділянку загальною площею 0,2487 га, кадастровий номер: :01:066:0024, що знаходиться за адресою: Київська обл., Броварський р-н, с. Пухівка, вул. Черкаська, 40 (сорок).

Земельну ділянку загальною площею 0,2007 га, кадастровий номер: :01:064:0055, що знаходиться за адресою: Київська обл., Броварський р-н, с. Пухівка, вул. Черкаська, 35 (тридцять п`ять).

Земельну ділянку загальною площею 0,2009 га, кадастровий номер: :01:064:0044, що знаходиться за адресою: Київська обл., Броварський р-н, с. Пухівка, вул. Черкаська, 19 (дев`ятнадцять).

Земельну ділянку загальною площею 0,2011 га, кадастровий номер: :01:064:0045, що знаходиться за адресою: Київська обл., Броварський р-н, с. Пухівка, вул. Черкаська, 21 (двадцять один).

Земельну ділянку загальною площею 0,2460 га, кадастровий номер: :01:064:0046, що знаходиться за адресою: Київська обл., Броварський р-н, с. Пухівка, вул. Черкаська, 22 (двадцять два) .

Земельну ділянку загальною площею 0,2488 га, кадастровий номер: :01:064:0054, що знаходиться за адресою: Київська обл., Броварський р-н, с. Пухівка, вул. Черкаська, 34 (тридцять чотири).

Земельну ділянку загальною площею 0,2005 га, кадастровий номер: :01:064:0052, що знаходиться за адресою: Київська обл., Броварський р-н, с. Пухівка, вул. Черкаська, 31 (тридцять один).

Земельну ділянку загальною площею 0,2005 га, кадастровий номер: :01:064:0056, що знаходиться за адресою: Київська обл., Броварський р-н, с. Пухівка, вул. Черкаська, 37 (тридцять сім).

Земельну ділянку загальною площею 0,2307 га, кадастровий номер: :01:064:0059, що знаходиться за адресою: Київська обл., Броварський р-н, с. Пухівка, вул. Черкаська, 25 (двадцять п`ять).

Земельну ділянку загальною площею 0,2460 га, кадастровий номер: :01:064:0047, що знаходиться за адресою: Київська обл., Броварський р-н, с. Пухівка, вул. Черкаська, 24 (двадцять чотири) .

Земельну ділянку загальною площею 0,2006 га, кадастровий номер: :01:064:0051, що знаходиться за адресою: Київська обл., Броварський р-н, с. Пухівка, вул. Черкаська, 29 (двадцять дев`ять) .

Земельну ділянку загальною площею 0,2032 га, кадастровий номер: :01:064:0042, що знаходиться за адресою: Київська обл., Броварський р-н, с. Пухівка, вул. Черкаська, 15 (п`ятнадцять).

Земельну ділянку загальною площею 0,2009 га, кадастровий номер: :01:064:0053, що знаходиться за адресою: Київська обл., Броварський р-н, с. Пухівка, вул. Черкаська, 33 (тридцять три).

Земельну ділянку загальною площею 0,2460 га, кадастровий номер: :01:064:0048, що знаходиться за адресою: Київська обл., Броварський р-н, с. Пухівка, вул. Черкаська, 26 (двадцять шість).

Земельну ділянку загальною площею 0,2460 га, кадастровий номер: :01:064:0050, що знаходиться за адресою: Київська обл., Броварський р-н, с. Пухівка, вул. Черкаська, 28 (двадцять вісім).

Земельну ділянку загальною площею 0,2309 га, кадастровий номер: :01:064:0049, що знаходиться за адресою: Київська обл., Броварський р-н, с. Пухівка, вул. Черкаська, 27 (двадцять сім);

Земельну ділянку загальною площею 0,2011 га, кадастровий номер: :01:064:0060, що знаходиться за адресою: Київська обл., Броварський р-н, с. Пухівка, вул. Черкаська, 23 (двадцять три) .

Земельну ділянку загальною площею 0,2473 га, кадастровий номер: :01:073:0148, що знаходиться за адресою: Київська обл., Броварський р-н, с. Пухівка, вул. Черкаська, 32 (тридцять два).

Земельну ділянку загальною площею 0,2473 га, кадастровий номер: :01:073:0140, що знаходиться за адресою: Київська обл., Броварський р-н, с. Пухівка, вул. Старонаводницька, 39 (тридцять дев`ять).

Земельну ділянку загальною площею 0,2498 га, кадастровий номер: :01:073:0146, що знаходиться за адресою: Київська обл., Броварський р-н, с. Пухівка, вул. Старонаводницька, 29 (двадцять дев`ять).

Земельну ділянку загальною площею 0,2500 га, кадастровий номер: :01:073:0130, що знаходиться за адресою: Київська обл., Броварський р-н, с. Пухівка, вул. Старонаводницька, 28 (двадцять вісім).

Земельну ділянку загальною площею 0,2460 га, кадастровий номер: :01:073:0139, що знаходиться за адресою: Київська обл., Броварський р-н, с. Пухівка, вул. Старонаводницька, 38 (тридцять вісім).

Земельну ділянку загальною площею 0,2460 га, кадастровий номер: :01:073:0136, що знаходиться за адресою: Київська обл., Броварський р-н, с. Пухівка, вул. Старонаводницька, 35 (тридцять п`ять).

Земельну ділянку загальною площею 0,2500 га, кадастровий номер: :01:073:0132, що знаходиться за адресою: Київська обл., Броварський р-н, с. Пухівка, вул. Старонаводницька, 31 (тридцять один).

Земельну ділянку загальною площею 0,2467 га, кадастровий номер: :01:073:0131, що знаходиться за адресою: Київська обл., Броварський р-н, с. Пухівка, вул. Старонаводницька, 30 (тридцять).

Земельну ділянку загальною площею 0,2460 га, кадастровий номер: :01:073:0138, що знаходиться за адресою: Київська обл., Броварський р-н, с. Пухівка, вул. Старонавродницька, 37 (тридцять сім).

Земельну ділянку загальною площею 0,2487 га, кадастровий номер: :01:073:0141, що знаходиться за адресою: Київська обл., Броварський р-н, с. Пухівка, вул. Старонаводницька, 40 (сорок).

Земельну ділянку загальною площею 0,2460 га, кадастровий номер: :01:073:0135, що знаходиться за адресою: Київська обл., Броварський р-н, с. Пухівка, вул. Старонаводницька, 34 (тридцять чотири).

Земельну ділянку загальною площею 0,2482 га, кадастровий номер: :01:073:0134, що знаходиться за адресою: Київська обл., Броварський р-н, с. Пухівка, вул. Старонаводницька, 33 (тридцять три).

Земельну ділянку загальною площею 0,2460 га, кадастровий номер: :01:073:0147, що знаходиться за адресою: Київська обл., Броварський р-н, с. Пухівка, вул. Черкаська, 30 (тридцять).

Земельну ділянку загальною площею 0,2460 га, кадастровий номер: :01:073:0137, що знаходиться за адресою: Київська обл., Броварський р-н, с. Пухівка, вул. Старонаводницька, 36 (тридцять шість).

Земельну ділянку загальною площею 0,2149 га, кадастровий номер: :01:066:0007, що знаходиться за адресою: Київська обл., Броварський р-н, с. Пухівка, вул. Старонаводницька, 45 (сорок п`ять) .

Земельну ділянку загальною площею 0,2487 га, кадастровий номер: :01:066:0005, що знаходиться за адресою: Київська обл., Броварський р-н, с. Пухівка, вул. Старонаводницька, 43 (сорок три) .

Земельну ділянку загальною площею 0,2487 га, кадастровий номер: :01:066:0003, що знаходиться за адресою: Київська обл., Броварський р-н, с. Пухівка, вул. Старонаводницька, 41 (сорок один) .

Земельну ділянку загальною площею 0,2487 га, кадастровий номер: :01:066:0023, що знаходиться за адресою: Київська обл., Броварський р-н, с. Пухівка, вул. Черкаська, 38 (тридцять вісім).

Земельну ділянку загальною площею 0,2487 га, кадастровий номер: :01:066:0022, що знаходиться за адресою: Київська обл., Броварський р-н, с. Пухівка, вул. Черкаська, 36 (тридцять шість) .

Земельну ділянку загальною площею 0,2482 га, кадастровий номер: :01:046:0046, що знаходиться за адресою: Київська обл., Броварський р-н. с. Пухівка, вул. Черкаська, 20 (двадцять).

Земельну ділянку загальною площею 0,2357 га, кадастровий номер: :01:046:0027, що знаходиться за адресою: Київська обл., Броварський р-н, с. Пухівка, вул. Старонаводницька, 26 (двадцять шість) .

Земельну ділянку загальною площею 0,2199 га, кадастровий номер: :01:046:0026, що знаходиться за адресою: Київська обл., Броварський р-н, с. Пухівка, вул. Старонаводницька, 25 (двадцять п`ять) .

Земельну ділянку загальною площею 0,2039 га, кадастровий номер: :01:046:0042, що знаходиться за адресою: Київська обл., Броварський р-н, с. Пухівка, вул. Черкаська, 13 (тринадцять) .

Земельну ділянку загальною площею 0,2500 га, кадастровий номер: :01:073:0133, що знаходиться за адресою: Київська обл., Броварський р-н, с. Пухівка, вул. Старонаводницька, 32 (тридцять два).

9. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІКГ-6" (04116, м. Київ, вул. Старокиївська, буд. 10-Г, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Дан-Авто" (01103, м. Київ, вул. Чорногірська, буд. 14, оф. 51, , адреса для листування: 01001, м. Київ, пров. Тараса Шевченка, буд. 16) 32152,50 грн. (тридцять дві тисячі сто п`ятдесят дві гривні п`ятдесят копійок) судового збору.

10. В іншій частині позову відмовити.

11. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 12.04.2021.

Суддя С.О. Саванчук